Справа № 466/1346/21 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І.
Провадження № 33/811/551/21 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., за участю особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , захисника - адвоката Микуш Дмитра Михайловича, представника ОСОБА_2 - адвоката Перунова Віктора Володимировича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_3 ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 18 березня 2021 року про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої в Західному офісі Держаудитслужби, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , за ч.1 ст.173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП закрито за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до постанови судді, 16.01.2021 року близько 16.00 год., гр. ОСОБА_1 , під час виконання рішення суду державним виконавцем ОСОБА_4 , кричала біля малолітньої дитини ОСОБА_3 , 2014р.н., поводила себе агресивно, чим розбудила малолітнього сина, здійснювала тиск на дитину, на зауваження не реагувала, вчинивши психологічне домашнє насильство, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду законний представник ОСОБА_3 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 18 березня 2021 року та прийняти нову постанову, якою притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що відповідно до ст. 269 КУпАП потерпілим є особа, який адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду, а згідно з з вищезазначеним положенням потерпілим у цій справі є ОСОБА_3 . Враховуючи, що ОСОБА_3 є малолітнім, а тому його інтереси представляють його батьки. Мати, ОСОБА_5 притягується до адміністративної відповідальності у вищезгаданій справі. Тому, батько потерпілого, ОСОБА_2 вирішив звернутись до апеляційного суду як законний представник свого сина, ОСОБА_3 .

Зазначає, що про оскаржувану постанову апелянт довідався у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

На думку апелянта, оскаржувана постанова винесена без встановлення усіх обставин, які мають значення для справи, без дослідження та оцінки доказів наданих разом з протоколом про вчинення адміністративного правопорушення, а тому є необґрунтованою та незаконною, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Вказує, що суд дослідивши неповно і поверхово всі обставини справи та зібрані по ній докази, дійшов передчасного висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На переконання апелянта, твердження суду про те, що крім протоколу про адміністративне правопорушення в матеріалах справі відсутні будь-які інші докази, які б підтверджували вину ОСОБА_5 не відповідають дійсності, адже в матеріалах справи є відеозапис події, яка мала місце 16.01.2021, який здійснював старший державний виконавець шевченківського відділу ДВС м. Львова Рослюк Т.С. На даному відеозаписі видно, що 16.01.2021 ОСОБА_1 16.01.2021 під час виконання рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 13.12.2019 у справі №466/3563/19 ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство щодо дитини ОСОБА_3 . Зазначає, що вказаний відеозапис подій міститься у матеріалах справи, проте суд першої інстанції не дослідив такий доказ та взагалі не зазначив про нього у своїй постанові. Однак, на думку апелянта, всі дії з боку ОСОБА_1 мають ознаки домашнього насильства.

Заслухавши представника ОСОБА_2 адвоката Перунова В.В. на підтримання доводів апеляційної скарги, особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , захисника адвоката Микуш Д.М., які апеляційну скаргу заперечили і просили постанову судді залишити без змін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення; чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Дані вимоги Закону суддею першої інстанції в повному обсязі дотримані.

Судове рішення про закриття справи щодо ОСОБА_1 за ч 1 ст. 173-2 КУпАП на підставі п.1 ст. 247 КУпАП є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП, яка ставиться ОСОБА_1 у провину, правопорушенням є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 353209 від 16 лютого 2021 року ОСОБА_1 поставлено у провину те, що вона 16.01.2021 року близько 16.00 год., гр. під час виконання рішення суду державним виконавцем ОСОБА_4 , кричала біля малолітньої дитини ОСОБА_3 , 2014р.н., поводила себе агресивно, чим розбудила малолітнього сина, здійснювала тиск на дитину, на зауваження не реагувала, вчинивши психологічне домашнє насильство, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

При цьому не конкретизовано яка шкода заподіяна діями ОСОБА_1 , хоча це прямо випливає з диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Тобто фактично об`єктивна сторона правопорушення в протоколі не розкрита.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопрорушення серії ВАБ № 353209 від 16 лютого 2021 року відсутні відомості щодо потерпілого.

Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється наявними у справі доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов правильного висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що крім протоколу про адміністративне правопорушення в матеріалах справі відсутні будь-які інші докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, натомість до матеріалів справи долучені документи, які жодним чином не вказують на наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

У відповідності до положень ч.1 ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Твердження апелянта про те, що постанова суду не в повній мірі відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до вимог ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Щодо клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Перунова В.В. про виклик та допит апеляційним судом свідка ОСОБА_4 , то такий є правом, а не обов`язком суду. Окрім цього, у матеріалах справи є достатні дані щодо обставин події, яка мала місце 16 січня 2021 року, які між собою взаємоузгоджуються, є чіткими, несуперечливими, відтак сумнівів не викликають та не потребують виклику вказаної особи у судове засідання для дачі пояснень.

На переконання апеляційного суду, суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи, та дійшов правильного висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги під час апеляційного розгляду підтвердження не знайшли, а тому є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу.

З урахуванням наведеного, постанова судді першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 18 березня 2021 року якою провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, закрито за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_3 ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк