Київський апеляційний суд
Провадження № 33/824/1255/2021 Єдиний унікальний № 359/279/21
Категорія: ч. 2 ст. 173-2 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Вознюк С.М. Доповідач: Гладій С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року м. Київ
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Гладій С.В., за участі: ОСОБА_1 , представника потерпілої ОСОБА_2 - адвоката Білоус Т.Г., розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2021 року в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2021 року провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Як зазначено в постанові суду, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 18 грудня 2020 року близько 18 год. 25 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 висловлювався брутальною лайкою на адресу своєї дружини - ОСОБА_2 та штовхав її, що могло призвести до порушення психічного здоров`я останньої, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, оскільки останній протягом року піддавався адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, а також на неповне з`ясування фактичних обставин у справі, просить скасувати постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2021 року, постановити нову, якою притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм статей 245, 289 КУпАП.

Як вважає апелянт, суд не врахував під час розгляду вказаної справи ту обставину, що ОСОБА_1 систематично вчиняє домашнє насильство, як фізичне, так і психологічне, погрожує фізичною розправою, висловлюється брутальною лайкою, що підтверджується чисельними відео та звукозаписами.

Також, в апеляційній скарзі порушено питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, який пропущений з поважних причин, оскільки вона- ОСОБА_2 участі в судовому засіданні не приймала, а про оскаржуване рішення випадково дізналась від свого чоловіка 27 січня 2021 року.

Вислухавши представника потерпілої ОСОБА_2 - адвоката Білоус Т.Г. на підтримку доводів клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги, думку ОСОБА_1 , який вважав рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, а доводи, викладені в апеляційній скарзі - безпідставними, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та клопотання, слід прийти до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи.

Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Між тим, матеріали провадження не містять даних про направлення копії постанови місцевого суду від 20 січня 2021 року за адресою проживання учасників судового провадження.

З огляду на те, що ОСОБА_2 участі в судовому засіданні 20 січня 2021 року не приймала, про оскаржуване рішення дізналась 27 січня 2021 року, що нічим не спростовано, з апеляційною скаргою звернулась майже одразу після отримання його копії 28 січня 2021 року, з метою забезпечення права ОСОБА_2 на апеляційне оскарження судового рішення, вважаю за можливе її клопотання задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2021 року.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 506355 від 04 січня 2021 року, 18 грудня 2020 року приблизно о 18 год. 25 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 висловлювався брутальною лайкою на адресу своєї дружини - ОСОБА_2 та штовхав її, що могло призвести до порушення психічного здоров`я останньої, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 2).

Згідно з диспозиції ч. 2 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства полягає у вчиненні особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень. Передбачених частиною першою цієї статті, зокрема, в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство, повторно протягом року.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З встановлених судом першої інстанції в судовому засіданні обставин справи вбачається, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав і пояснив, що не вчиняв домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї дружини, з якою дійсно виник словесний конфлікт, однак жодних протиправних дій він не вчиняв, тілесних ушкоджень не наносив. Після суперечки він пішов з дому, щоб не провокувати подальший конфлікт.

Такі ж пояснення надав ОСОБА_1 і в суді апеляційної інстанції.

Потерпіла ОСОБА_2 в поясненнях від 18 грудня 2020 року вказала, що її чоловік ОСОБА_1 за досліджуваних подій від 18 грудня 2020 року вдарив її кулаком в обличчя після того, як вона заступилася за їх малолітнього сина. Така поведінка чоловіка має систематичний характер.

Дані обставини підтвердила представник потерпілої - адвокат Білоус Т.Г. в суді апеляційної інстанції, разом з тим будь-яких доказів на підтвердження зазначених фактів, як-то відео або/чи аудіозаписи, про що зазначала потерпіла сторона в апеляційній скарзі - надано не було, як і до протоколу про адміністративне правопорушення не додано належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, як про це слушно зазначено в судовому рішенні.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_2 на інші рішення, прийняті Бориспільським міськрайонним судом Київської області щодо ОСОБА_1 - не є предметом розгляду у цій справі, і суд не може оцінювати дії особи, які виходять за межі складу адміністративного правопорушення у даному провадженні.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об`єктивного дослідження наданих доказів та в повній мірі відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до виписаних у статтях 252, 254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою на те особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час і суть адміністративного правопорушення.

З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Згідно з ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З урахуванням наведених норм права, враховуючи встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що пояснення учасників провадження, у сукупності з іншими дослідженими при розгляді справи доказами спростовують ті обставини, які зазначені у складеному стосовно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення. Такі пояснення в своїй сукупності свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, розглядаючи вказану адміністративну справу, не дослідив обставини справи у сукупності, невірно встановив обставини у справі і зробив висновки, які не відповідають дійсним обставинам справи, суд вважає безпідставними, так як суд першої інстанції повно та об`єктивно встановив дійсні обставини справи, дослідив надані докази та надав їм вірну правову оцінку.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які б слугували підставою для скасування постанови суду першої інстанції, - не встановлено.

За викладеним, апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_2 задовольнити та поновити їй строк на апеляційне оскарження постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2021 року.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2021 року, якою закрито провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду С.В.Гладій