Дата документу Справа № 311/696/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №311/696/21 Головуючий в 1 інст. Задорожко Д.А.
Провадження №33/807/361/21 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , представника - адвоката Кари Р.Т., у режимі відеоконференції з Василівського районного суду Запорізької області,розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Василівського районного суду Запорізької області від 9 березня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, 20.02.2021 року о 01 годині 26 хвилин на 340 км автошляху Харків-Сімферополь, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 211040, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (почервоніння очей, розширені зіниці ока, що не реагують на світло). Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що судом було порушеного його право на захист, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про повідомлення його належним чином про час і місце розгляду справи, однак суд розглянув справу без його участі. Зазначає, що його затримали до Василівського відділу поліції для встановлення особистості, оскільки при ньому не було документів, при цьому протокол затримання не складався, при цьому з моменту затримання йому повинні були надати захисника. Протокол про адміністративне правопорушення був складений не за місцем зупинки транспортного засобу. У відділі поліції він не відмовлявся від огляду на стан сп`яніння, зазначене може підтвердити свідок ОСОБА_2 , який того вечора привіз до райвідділу його паспорт для встановлення особистості. Вказує, що він не погодився з протоколом про адміністративне правопорушення, про що зазначив у самому протоколі. Матеріали справи та сам протокол про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів відсторонення його від керування автомобілем та передачі автомобіля для керування іншій особі. В протоколі зазначено, що документи не вилучалися. Вважає, що диск з матеріалами відеофіксації вчиненого адміністративного правопорушення не може бути використаний як доказ, оскільки відсутні відомості про технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний запис, а у протоколі взагалі не зазначено номер технічного засобу. У зв`язку із чим, вважає, що протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали є недопустимими доказами, оскільки отримані з істотними порушеннями вимог КУпАП. Будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази, які б з достатністю вказували на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у справі відсутні. Також зазначає, що суд помилково наклав на нього додаткове стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 рік, оскільки в нього не має такого права, так як воно було тимчасовим та закінчилось 14.11.2020 року. Просить викликати та опитати в судовому засіданні осіб, які вписані у протокол як свідки, для встановлення правдивості їхніх свідчень, та викликати та опитати у судовому засіданні осіб, які були фактичними свідками події, а саме ОСОБА_2 . Постанову суду скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , думку представника - адвоката Кари Р.Т., яка підтримала апеляційну скаргу,перевіривши доводи скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Перевіряючи законність постановленого судом рішення, суд виходить з того, що відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги закону судом першої інстанції виконані не були.

Так, статтею 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як видно з матеріалів справи, працівниками поліції інкриміновано ОСОБА_1 відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, вимоги про що були заявлені ними у зв`язку з виявленням у водія ознак наркотичного сп`яніння у виді: почервоніння очей, розширені зіниці ока, що не реагують на світло.

З наведеними обставинами суд першої інстанції погодився та встановив їх у постанові, визнавши ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Звертаючись до змісту оскаржуваної постанови, слід констатувати відсутність жодного належного обґрунтування висновку районного суду про доведеність провини ОСОБА_1 , окрім посилання на складений відносно нього протокол про адміністративну відповідальність, що вочевидь не надає можливості стверджувати про законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення.

Між тим, визнаючи вину ОСОБА_1 доведеною, суд не перевірив належним чином докази на підтвердження законності вимог працівників поліції та обґрунтованості їх сумнівів щодо перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, а також щодо дотримання процедури огляду, передбаченої ст. 266 КУпАП.

Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, наркотичного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Відповідно до ч. 2 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У ч. 4 розділу І вказаної Інструкції № 1452/735 зазначено, що ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

У п. 8 Порядку № 1103, зазначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, за змістом вищезазначеного, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути зафіксована у присутності двох свідків. Наявність свідків при проведенні указаних процесуальних дій повинно слугувати запорукою дотримання вимог закону та інших нормативних документів у ході їх проведення, уникнення конфліктних ситуацій, можливих у ході вчинення цих дій та встановлення істини у випадку спорів, у тому числі і судових. Для цього свідкам надано право давати пояснення по факту зафіксованого ними правопорушення, підтвердження правильності викладення встановлених обставин у протоколі про адміністративне правопорушення шляхом засвідчення їх своїми підписами.

В судовому засіданні 13.05.2021 року ОСОБА_1 пояснив, що 20.02.2021 року він керував автомобілем, разом з ним був ОСОБА_2 . Його зупинили працівники патрульної поліції, ОСОБА_2 поїхав за його документами, оскільки він їх не взяв з собою. Поліцейські спілкувались з ним та запропонували проїхати до медичного закладу для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, на що він обурився, оскільки був тверезий. У с. Верхня Криниця він відмовлявся проходити огляд, а у відділенні поліції після з`ясування його особистості не відмовлявся, однак йому повідомили, що він вже відмовився. Зазначив, що свідків не було, свідки приїхали коли вже працівники патрульної поліції склали протокол.

З оглянутого в судовому засіданні 27.05.2021 року відеозапису не вбачається наявність явних ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , на ньому лише зафіксовано, що після зупинки автомобілю працівник патрульної поліції одразу ж запропонував ОСОБА_1 пройти огляд. В подальшому, поліцейський повідомив, що у ОСОБА_1 червоні очі, тому потрібно пройти огляд, на що останній повідомив, що нікуди не поїде. Після з`ясування, що у ОСОБА_1 відсутні документи поліцейський запропонував поїхати до відділення поліції, на що ОСОБА_1 погодився. Між тим мова, поведінка ОСОБА_1 є адекватною та не надавала будь-яких об`єктивних підстав для висновку про наявність ознак наркотичного сп`яніння. Зафіксовані події викликають сумнів щодо обставин виявлення працівником патрульної поліції почервоніння очей водія, оскільки події відбувались вночі, при відсутності належного освітлення.

Отже, на переконання апеляційного суду відсутні об`єктивні дані, які б ставили під сумнів поведінку ОСОБА_1 , а також вказували б на будь-яку ознаку його перебування у стані наркотичного сп`яніння.

Наведена відеофіксація наочно демонструє відсутність свідків при фіксуванні факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.

За клопотанням апелянта апеляційним судом було допитано свідків ОСОБА_3 , який зазначений у протоколі, та ОСОБА_2 , який їхав разом з ОСОБА_1 в автомобілі.

Так, свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні 13.05.2021 року пояснив, що в лютому місяці близько 2 години ночі працівники поліції запросили його в якості свідка, оскільки особа відмовлялась їхати в медичний заклад для проходження огляду на стан сп`яніння. Він підписав протокол та пояснення, однак особисто не чув від ОСОБА_1 ні відмови від проходження медичного огляду, ні згоди, останній сидів та був обурений діями працівників поліції. В його присутності поліцейський не ставив питання ОСОБА_1 . Будь-яких ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не було. Також разом з ним були присутні ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

З приводу наявних у справі письмових пояснень, свідок ОСОБА_3 повідомив, що підписав їх, довіряючи працівникам поліції. Між тим, зафіксовані у письмовому вигляді обставини категорично заперечує та наполягає на свідченнях, наданих у суді.

В судовому засіданні 27.05.2021 року свідок ОСОБА_2 пояснив, що він є товаришем ОСОБА_1 . Коли їх зупинили працівники поліції, ОСОБА_1 був роздратований та сказав, якщо для них принципово, то він готовий їхати на медичний огляд. Він поїхав за документами ОСОБА_1 , оскільки він їх не взяв з собою, а ОСОБА_1 відвезли до відділення поліції. При ньому протокол про адміністративне правопорушення не складався, навпаки ОСОБА_1 казав про проходження огляду.

Таким чином, до письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , наявних в матеріалах справи, апеляційний суд ставиться критично, оскільки вони не узгоджуються із іншими доказами, зокрема, з поясненнями наданими свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_2 безпосередньо в апеляційному суді.

Отже, наведені обставини вказують на недотримання процедури огляду вимогам ст. 266 КУпАП, положень Порядку № 1103 та Інструкції № 1452/735 стосовно фіксації відмови, оскільки відмова від проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути зафіксована в присутності двох свідків.

За вимогами ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан сп`яніння проведений із порушенням чинного порядку визнається недійсним.

З урахуванням наведених обставин та приймаючи до уваги вимоги ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст. 266 КУпАП апеляційний суд дійшов висновку, що огляд на стан сп`яніння було проведено з істотними порушеннями, що є підставою для визнання встановленого факту відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння недійсним.

Крім того, направлення на огляд водія з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння було складено о 01 год. 50 хв., тобто одночасно зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення, що є штучно створеною обставиною.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок стосовно збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 року, заява № 16347/02), "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04), "Карелін проти Росії" (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року), як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи вищевикладені обставини, приходжу до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак і відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, вважаю необхідним постанову судді скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останнього.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Василівського районного суду Запорізької області від 9 березня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,скасувати.

Постановити нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник