ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2021 м. Київ

суддя Голосіївського районного суду міста Києва Бушеленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання у м. Києві матеріали адміністративної справи, що надійшли

відГоловного управління Держпродспоживслужби у місті Києві
пропритягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП
відносноОСОБА_1 дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 місце реєстрації - АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ:

04.10.2021 головним спеціалістом відділу у сфері торгівлі Головного управління Держпромспоживслужби у м. Києві складено протокол про адміністративне правопорушення № 643 (надалі по тексту - протокол від 04.10.2021), в якому зазначено, що 04.10.2021 о 12:20 за адресою: м. Київ, вул. Ізюмська, 1-А керуючий магазином "Дніпро-М" ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" та п. 1.9 п. 2-2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", оскільки на робочому місці виявлено порушення обмежувальних проти епідеміологічних заходів, а саме було відсутнє маркування з дотриманням дистанції, не організовано централізований збір використаних засобів індивідуального захисту в окремі контейнери, обслуговування покупців відбувалося без масок, відсутній журнал щодо вологого прибирання, відсутній журнал температурного скринінгу.

До вказаного протоколу приєднано лист-опитувальник від 04.10.2021, копія посвідчення ОСОБА_2 , наказ Головного управління Держпродспоживслужби у місті Києві від 03.09.2021 № 54-АГ про здійснення контролю за дотриманням обмежувальних протиепідемічних заходів, наказ Головного управління Держпродспоживслужби у місті Києві від 24.09.2021 № 63-АГ, перелік працівників Головного управління Держпродспоживслужби у місті Києві визначених для участі у складі груп РДА з контролю та дотриманням суб`єктами господарювання обмежувальних протиепідемічних заходів, визначених постановою Кабінету Міністрів України, витяг з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань щодо Головного управління Держпромспоживслужби у м. Києві , копію посвідчення ОСОБА_3 .

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про причини своєї неявки не сповістив.

01.12.2021 від представника ОСОБА_1 - адвоката Беспаль Л.Г. на офіційну електронну скриньку суду надійшли письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення з додатками, відповідно до яких суду заявлено вимогу про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення та про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

Підставами для закриття провадження визначено неправильність посилання на п. 9 п. 2-2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236, відсутність доказів вчинення адміністративного правопорушення та неправильність визначення суб`єкта вчинення адміністративного правопорушення.

Виходячи з положень ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 цього Кодексу при розгляді справи про адміністративне правопорушення не є обов`язковою.

За наведених обставин розгляд справи відбувся за відсутності вказаної особи на підставі наявних матеріалів, достатніх для вирішення справи.

Уважно дослідивши наявні матеріали, суд (суддя) не вбачає події та складу адміністративного правопорушення, адже вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 44-3 КУпАП не є доведеною з дотриманням стандарту доказування "поза розумним сумнівом", виходячи з наступного. Також визначальним є те, що Колісник АО. Не може вважатися суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Так, відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) ч. 1 ст. 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин справи, її вирішення у точній відповідності до закону.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

У силу Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди України застосовують пр. розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення та його оформлення закріплені у ст. 256 КУпАП, де вказано, що у ньому зазначаються дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи; відомості про заподіяння матеріальної шкоди (у разі її наявності).

Частиною 1 ст. 44-3 КУпАП у редакції, станом на 04.10.2021 установлено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Такі дії тягнуть за собою відповідальність у виді штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На переконання суду (судді) протокол про адміністративне правопорушення від 04.10.2021 не відповідає вимогам, вміщеним у ст. 256 КУпАП. Так, у протоколі йдеться про порушення ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, яка носить бланкетний характер, тобто, передбачає посилання на певний закон, підзаконний нормативний акт, акт органу місцевого самоврядування, що регулює правилакарантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Склавши протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 уповноважена особа передбачала, що ОСОБА_1 порушив вимоги, визначені нормативним актом Уряду - Постановою Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Аналіз приписів вказаної постанови дає підстави вважати, що суб`єктів зазначеної заборони віднесено не будь-яких осіб, а лише суб`єктів господарювання, якими згідно з чинним законодавством, зокрема, Господарським кодексом України є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку, а також громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до чинного законодавства юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (ч. 1 ст. 92 ЦК України).

Чинний КУпАП не містить визначення терміну "посадова особа", у зв`язку з чим для обґрунтованого правозастосування слід керуватися положеннями інших нормативно-правових актів, зокрема Законом України "Про державну службу",КК України (примітка до ст. 364). За аналізу згаданих норм можна зробити висновок, що особа є службовою не тільки тоді, коли вона здійснює відповідні функції чи виконує обов`язки постійно, тимчасово або за спеціальним повноваженням, за умови, що зазначені функції чи обов`язки покладені на неї правомочним органом або правомочною службовою особою.

Що ж стосується громадянина - суб`єкта підприємницької діяльності, то він може бути визнаний службовою особою (посадовою особою) лише тоді, коли у нього реально виникає можливість виконання вказаних вище обов`язків. А це можливо у випадку, коли такий громадянин на умовах трудового договору наймає працівників для сприяння йому у здійсненні підприємницької діяльності. За таких обставин він набуває організаційно-розпорядчих повноважень стосовно найманих працівників (право ставити перед ними певні завдання, визначати розмір заробітної плати, розпорядок робочого дня, застосовувати

дисциплінарні стягнення тощо (див.: лист Міністерства юстиції України від 03.11.2006 № 22-48-548).

У розрізі наведених приписів законодавства суддя констатує, що фактичних даних на підтвердження того, що на ОСОБА_1 його роботодавцем покладені обов`язки з контролю у господарській одиниці - магазині "Дніпро-М" за дотриманням правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, до протоколу від 04.10.2020 не приєднано.

Також слід зауважити, що до протоколу від 04.10.2021 не приєднано фактичних даних, які б дозволили беззаперечно встановити, що у магазині здійснювався продаж товарів і обслуговування покупців без одягнутих засобів індивідуального захисту, відсутні будь-які фото-, відеоматеріали, пояснення свідків, як і доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, адже як слідує з наказу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мережа магазинів "Дніпро-м" від 17.02.2021 № 68/21-к ОСОБА_1 прийнятий на посаду продавця непродовольчих товарів, а не керуючого магазину.

Таким чином, у цій ситуації, на переконання судді, в матеріалах справи відсутнє підтвердження того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушила чинні станом на 04.10.2021 правила щодо карантину людей та є суб`єктом адміністративної відповідальності.

Виходячи зі змісту ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який і є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З огляду на наведене, протокол про адміністративне правопорушення від 04.10.2021 не може бути визнаний належним доказом у цій справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки не відповідає установленим вимогам за ст. 256 КУпАП та своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у судді. Таких доказів подано не було.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП унормовано, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 9, 23, 44-3, 247, 268, 276, 277, 279, 280, 283-285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Бушеленко