Справа №430/2068/21
Провадження №3/430/825/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року смт. Станиця Луганська

Суддя Станично-Луганського районного суду Луганської області Дьоміна О.П., розглянувши матеріали, що надійшли від начальника Щастинського МРВ ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях 3 управління (з дислокацією в м. Сєвєродонецьк Луганської області) Антонова С. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, начальника відділу мобілізаційної роботи, цивільного захисту та військового обліку Станично-Луганської селищної ВЦА, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 4 ст. 212-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 212-6 КУпАП, згідно з яким він 22.01.2021 року о 16 год. 58 хв., перебуваючи в своєму службовому кабінеті за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, смт. Станиця Луганська, вул. Центральна, буд. 25, під час виконання своїх посадових обов`язків як головного спеціаліста з питань оборонної роботи, цивільного захисту та взаємодії з правоохоронними органами Станично-Луганської РДА, передав за допомогою електронної поштової скриньки службову інформацію, захист якої передбачено ст. ст. 8, 9 ЗУ «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах», ст. 21 ЗУ «Про інформацію», а саме - електронні документи з назвами: «Протокол №1 від 22.01.2020 року проєкт.doc» та «Протокол №1 від 22.01.2020 року проєкт. Рdf» де міститься протокол засідання регіональної комісії з питань ТЕБ і НС, тим самим здійснив незаконне розповсюдження конфіденційної інформації (службове листування) в електронній формі, використовуючи при цьому несанкціоновані (незаконні) поштові скриньки, використання яких, відповідно до ПКМУ від 21.10.2015 року за №851 «Деякі питання використання доменних імен державними органами в українському сегменті Інтернету» заборонено.

Відповідно до акту огляду електронної інформації від 22.09.2021 року (що є додатком) встановлено, що ОСОБА_1 на сьогоднішній день і надалі використовує особисті електронні поштові скриньки на службовій ЕОМ, перебуваючи на посаді начальника відділу мобілізаційної роботи, цивільного захисту та військового обліку Станично-Луганської селищної ВЦА. За результатами огляду його особистих поштових скриньок, що знаходяться у його володінні та користуванні на службовому ЕОМ (електронно-обчислювальній машині), можна зробити висновок, що ОСОБА_1 , здійснив незаконне розповсюдження інформації, захист якої передбачено ст. ст. 8, 9 ЗУ "Про захист інформації ів інформаційно телекомунікаційних системах", ст. 21 ЗУ "Про інформацію".

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.212-6 КУпАП не визнав та пояснив, що 21.01.2021 року о 16 год. 58 хв. він не перебував у своєму службовому кабінеті за адресою: АДРЕСА_2 та ніяких посадових обов`язків не виконував. Вказаний календарний день припадає на п`ятницю та згідно розпорядку роботи Станично-Луганської райдержадміністрації був скороченим робочим днем, який закінчувався о 15 год. 30 хв., після закінчення якого він залишив робоче місце та перебував за місцем мешкання. Таким чином, пересилання о 16 год. 58 хв. електронних варіантів протоколів регіональної комісії з питань ТЕБ і HC з електронної скриньки ІНФОРМАЦІЯ_2 на електрону скриньку ІНФОРМАЦІЯ_3 ним не здійснювалось. ОСОБА_1 також зазначив, що вказана у фабулі протоколу електрона скринька ІНФОРМАЦІЯ_3 ніколи йому не належала, ним не створювалась (електронна адреса не реєструвалась) та не використовувалась і не використовується. Чому, та на яких підставах ця електронна адреса внесена до складеного адміністративного протоколу йому невідомо. ОСОБА_1 вказав, що під час налаштувань своєї особистої електронної скриньки ІНФОРМАЦІЯ_2 , ним було встановлено автоматичне пересилання отриманих вхідних листів на іншу його особисту електрону адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з чим, усі отримані на особисту електронну скриньку ІНФОРМАЦІЯ_2 електроні листі в автоматичному режимі пересилались на його іншу електрону скриньку ІНФОРМАЦІЯ_4 . Про проведення пересилання він дізнавався лише після його проведення, отримуючи повідомлення на телефон. 22.09.2021 року оперуповноважений СБУ комп`ютер ОСОБА_1 не оглядав, що також може підтвердити працівник відділу ОСОБА_2 , робочим місцем якого також є кабінет №15, а тому він не міг виявити факт використання ОСОБА_1 , станом на вказану дату, на його робочому комп`ютері особистої електронної скриньки ІНФОРМАЦІЯ_2 та незнайомої електронної скриньки ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_1 також наголосив, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що він «здійснив незаконне розповсюдження інформації, захист якої передбачено ст. ст. 8, 9 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах», ст. 21 Закону України «Про інформацію». Таким чином, в діях ОСОБА_3 містяться окремі ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 212-6 КУпАП». В той же час, у ч. 4 ст. 212-6 КУпАП йдеться про адміністративне правопорушення у вигляді незаконного копіювання інформації, яка зберігається в інформаційних (автоматизованих) системах, у паперовій чи електронній формі. Натомість адміністративне правопорушення у вигляді безоплатного незаконного розповсюдження інформації, яка зберігається в інформаційних (автоматизованих) системах, у паперовій чи електронній формі передбачено частиною 5 статті 212-6 КУпАП. Таким чином, ОСОБА_1 звернув увагу суду, що ч. 4 с. 212-6 КУпАП зазначена невірно і не відповідає викладеній фабулі адміністративного правопорушення, крім того, формулювання фабули наведеної у протоколі взагалі не відповідає формулюванню фабули, викладеної у ч. 5 ст. 212-6 КУпАП. На думку ОСОБА_1 є незрозумілою причина, чому посадова особа, яка склала протокол вважає, що мало місце розповсюдження інформації, в той час як пересилання сканованої копії протоколу засідання ТЕБ та НС здійснено 21.01.2021 року о 19 год. 08 хв. в автоматичному режимі між двома електронними поштовими скриньками ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_4 , які належать йому та які використовуються лише ним (доступу до цих скриньок ним третім особам не надавалось та про несанкціонований доступ до них третіх осіб йому нічого не відомо). З огляду на викладене, використаний під час складення протоколу термін «службове листування» ОСОБА_1 вважає некоректним, оскільки він має на увазі обмін інформацією принаймні між двома посадовими особами. Крім того, на думку ОСОБА_1 , твердження про те, що інформація про яку йдеться у складеному протоколі є конфіденційною та підлягає захисту є безпідставним та необґрунтованим. Так, норми діючого законодавства, наведені посадовою особою у складеному протоколі, а саме: ст. 21 Закону України «Про інформацію» та статті 8, 9 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» жодним чином не підтверджують такого статусу інформації. Документів та матеріалів, які б свідчили про особливий статус інформації (обмеження доступу до неї), наведеної у протоколі ТЕБ та НС під час проведення перевірки та складення протоколу ОСОБА_1 не надавалось. Протокол регіональної комісії №1, про який йдеться у фабули протоколу, був отриманий ОСОБА_1 після відправлення його 21.01.2021 року о 16 год. 58 хв. з офіційної поштової скриньки Департаменту цивільного захисту та територіальної оборони Луганської обласної державної адміністрації саме на його приватну електрону пошту ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказані протоколи комісії не є документами обмеженого доступу та не містять конфіденційної службової інформації. Дані протоколи розміщуються Департаментом цивільного захисту на офіційному веб-сайті Луганської обласної державної адміністрації - військово-цивільної адміністрації у розділі рішення регіональної комісії з питань ТЕБ і НС за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5. Електроні варіанти документів з обмеженим доступом для службового користування або документів з конфіденційною службовою інформацією жодного разу ОСОБА_1 через вказані електроні скриньки не передавались. На службовому комп`ютері, що використовувався ОСОБА_1 під час роботи у службовому кабінеті документів з обмеженим доступом для службового користування мобілізаційного або іншого характеру не оброблялись. Під час перебування на посаді начальника відділу мобілізаційної роботи, цивільного захисту та військового обліку селищної ВЦА електрона поштова скринька ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 на службовому комп`ютері не використовувалась. ОСОБА_1 просив суд закрити провадження у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.212-6 КУпАП.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне:

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 4 ст. 212-6 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за незаконне копіювання інформації, яка зберігається в інформаційних (автоматизованих) системах, у паперовій чи електронній формі.

Підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення. При цьому склад правопорушення це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері доступу до інформації, що зберігається/обробляється/передається в інформаційних (автоматизованих) системах.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 212-6 КУпАП полягає у здійсненні незаконного копіювання інформації, яка зберігається в інформаційних (автоматизованих) системах, у паперовій чи електронній формі.

Відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» зазначено, що інформаційна (автоматизована) система - організаційно-технічна система, в якій реалізується технологія обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів; захист інформації в системі - діяльність, спрямована на запобігання несанкціонованим діям щодо інформації в системі; обробка інформації в системі - виконання однієї або кількох операцій, зокрема: збирання, введення, записування, перетворення, зчитування, зберігання, знищення, реєстрації, приймання, отримання, передавання, які здійснюються в системі за допомогою технічних і програмних засобів

Відтак при визначенні об`єктивної сторони адміністративного правопорушення суду необхідно встановити, що особа, як притягається до адміністративної відповідальності, порушила порядок захисту та обробки інформації в системах.

Суб`єктивна сторона даного адміністративного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини тільки у формі прямого умислу.

Статтею 4 ЗУ «Про інформацію» встановлено, що суб`єктами інформаційних відносин є фізичні особи; юридичні особи; об`єднання громадян; суб`єкти владних повноважень.

Об`єктом інформаційних відносин є інформація.

Статтею 20 ЗУ «Про інформацію» встановлено, що за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом.

Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Частинами 1-3 ст. 21 ЗУ «Про інформацію» встановлено, що інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Відносини, пов`язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом.

Порядок віднесення інформації до таємної або службової, а також порядок доступу до неї регулюються законами.

До інформації з обмеженим доступом не можуть бути віднесені такі відомості: 1) про стан довкілля, якість харчових продуктів і предметів побуту; 2) про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні ситуації, що сталися або можуть статися і загрожують безпеці людей; 3)про стан здоров`я населення, його життєвий рівень, включаючи харчування, одяг, житло, медичне обслуговування та соціальне забезпечення, а також про соціально-демографічні показники, стан правопорядку, освіти і культури населення; 4) про факти порушення праві свобод людини, включаючи інформацію, що міститься в архівних документах колишніх радянських органів державної безпеки, пов`язаних з політичними репресіями, Голодомором 1932-1933років в Україні та іншими злочинами, вчиненими представниками комуністичного та/або націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів; 5) про незаконні дії органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб; 5-1)щодо діяльності державних та комунальних унітарних підприємств, господарських товариств, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі або територіальній громаді, а також господарських товариств, 50 і більше відсотків акцій (часток) яких належать господарському товариству, частка держави або територіальної громади в якому становить 100 відсотків, що підлягають обов`язковому оприлюдненню відповідно до закону; 6) інші відомості, доступ до яких не може бути обмежено відповідно до законів та міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, на підтвердження вини ОСОБА_1 оперуповноваженим Щастинського МРВ 3 управління ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях окрім протоколу про адміністративне правопорушення за №301990 від 22.09.2021 року, були надані наступні докази: акт огляду автоматизованої системи обробки інформації від 22.09.2021 року; розпорядження керівника селищної ВЦА за №102 від 28.05.2021 року "Про затвердження Положення про Відділ мобілізаційної роботи, цивільного захисту та військового обліку Станично-Луганської селищної ВЦА Щастинського району Луганської області" та Положення "Про Відділ мобілізаційної роботи, цивільного захисту та військового обліку Станично-Луганської селищної ВЦА Щастинського району Луганської області".

З Акту огляду автоматизованої системи обробки інформації від 22.09.2021 року вбачається, що при відкритті програмного забезпечення ОСОБА_4 , встановлено, що у двох з відкритих вкладок, відкрито веб-сервіси електронної пошти Gmail.com та ukr.net. У вкладці за веб-адресою «mail.google.com» було здійснено вхід до сервісу електронної пошти з особистого облікового запису « ОСОБА_5 » (адреса електронної поштової скриньки - ІНФОРМАЦІЯ_4 ). В папці «Отримані листи» виявлено вхідний лист від іншої особистої поштової скриньки (адреса - ІНФОРМАЦІЯ_2 ), який містив у собі файл з назвою «Протокол №1 від 22.01.2021 року засідання регіональної комісії з питань ТЕБ і НС». У вказаному листі знаходились 2 вкладені файли, а саме: електронна копія вказаного протоколу у форматах .doc та .pdf. До Акту огляду долучено скріншот відповідної електронної інформації із зазначенням контактної електронної пошти ОСОБА_1 .

Так, в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 передав за допомогою електронної поштової скриньки службову інформацію, а саме відповідні електронні документи, тим самим здійснивши незаконне розповсюдження конфіденційної інформації (службове листування) в електронній формі, використовуючи при цьому несанкціоновані (незаконні) поштові скриньки. Крім того, зазначений протокол містить формулювання про те, що в діях ОСОБА_1 містяться окремі ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч. 4 ст. 212-6 КУпАП, при цьому не зазначено які саме.

Диспозиція ч. 4 ст. 212-6 КУпАП містить ключовий для вказаного складу правопорушення елемент - копіювання. Між тим, жодним з нормативних актів не визначено такого поняття, а отже цей термін не дає чіткого уявлення щодо визначення дій особи, які вважаються протиправними. Зокрема, чи можна вважати копіюванням передачу за допомогою електронної поштової скриньки службової інформації. Між тим, притягнення до юридичної відповідальності не може відбуватися на законі, який не є чітким, оскільки у такому випадку такі дії органів державної влади мають ознаки свавільних.

Наведені обставини позбавляють суд можливості перевірити та оцінити відповідність системи, яку визначено у протоколі, системі, яку зазначено у диспозиції ч. 4 ст. 212-6 КУпАП, як і існування факту копіювання ОСОБА_1 службової інформації.

Особа, якою складено адміністративний протокол, у фабулі зазначила, що: «Таким чином в діях ОСОБА_1 містяться окремі ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 212-6 КУпАП». Однак слід зазначити, що наявність окремих елементів без наявності усіх складових складу адміністративного правопорушення не є підставою для притягнення особи до відповідальності. Вказані висновки свідчать, що навіть особа, якою складено адміністративний протокол, не впевнена у тому, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 212-6 КУпАП.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також ОСОБА_1 інкримінується дія, передбачена ч. 4 ст. 212-6 КУпАП, вчинена ним 22.01.2021 року, як головним спеціалістом з питань оборонної роботи, цивільного захисту та взаємодії з правоохоронними органами Станично-Луганської РДА. В той же час до протоколу надано Розпорядження, датоване 28.05.2021 року, яким затверджено Положення про Відділ мобілізаційної роботи, цивільного захисту та військового обліку Станично-Луганської селищної ВЦА Щастинського району Луганської області та саме Положення, а документів, які б підтверджували повноваження особи, стосовно якої складений протокол, станом на момент вчинення правопорушення, до протоколу не додано та в протоколі не зазначено.

Крім того, з повідомлення Голови Щастинської РДА Луганської області Новикової Т. за №17/2164 від 29.09.2021 року вбачається, що відповідно до Опису №1-Т справ тимчасового зберігання за 2020-2021 роки, затвердженого головою комісії з реорганізації (приєднання) Станично-Луганської РДА 14.04.2021 року, документи (посадові інструкції, функціональні обов`язки тощо) сектору з питань оборонної роботи, цивільного захисту та взаємодії з правоохоронними органами не передавались головному спеціалісту з питань персоналу апарату Щастинської РДА у зв`язку з їх відсутністю, а відтак, надати копію посадової інструкції ОСОБА_1 , котрий станом на січень 2021 року перебував на посаді головного спеціаліста сектору з питань оборонної роботи, цивільного захисту та взаємодії з правоохоронними органами Станично-Луганської РДА Луганської області немає можливості.

Таким чином суду не надано доказів, що ОСОБА_1 є суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення, оскільки з матеріалів справи вбачається, що станом на січень 2021 року останній перебував на посаді головного спеціаліста сектору з питань оборонної роботи, цивільного захисту та взаємодії з правоохоронними органами Станично-Луганської РДА Луганської області, проте суду не надано жодного документу, який би підтверджував вказаний факт.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Воронцов та інші проти України» від 21 січня 2021 року зазначив, що суд при розгляді справ про адміністративне правопорушення не повинен вважати протокол про адміністративне правопорушення беззаперечним доказом, не намагаючись перевірити основні факти справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відтак, суд вважає недоведеним вчинення ОСОБА_1 дій, що охоплюються об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.212-6 КУпАП.

У відповідності до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з висновками Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України», з посиланням на п.282 рішення у справі «Авраш проти Туреччини», доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишитися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 суд приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 212-6 КУпАП, а вказане правопорушення задокументовано в законний спосіб, з огляду на вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що матеріали справи не містять належні та допустимі докази, які б підтверджували, викладені в протоколі обставини по суті правопорушення, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 212-6 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст.212-6, 247, 251, 252 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 212-6 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.П. Дьоміна