Номер провадження: 33/813/764/21
Номер справи місцевого суду: 507/216/21
Головуючий у першій інстанції Вужиловський О.В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді-доповідача Таварткіладзе О.М., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Любашівського районного суду Одеської області від 25 березня 2021 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Любашівського районного суду м. Одеси від 25 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-6 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 1700 грн., з позбавленням права обіймати посади в органах місцевого самоврядування строком на один рік.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, 14.05.2021 рокуОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду з тих підстав, що з урахуванням стану здоров`я апелянт не могла своєчасно підготувати та надіслати до апеляційного суду апеляційну скаргу на оскаржувану постанову судді. До апеляційної скарги додано Виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого. З цих підстав апелянт просить поновити строк.

Ознайомившись з зазначеним клопотанням та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про відмову в задоволені клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду й поверненню даної апеляційної скарги особі, яка її подала, з нижченаведених підстав.

Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційний суд наголошує, що строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини зазначає у своїх рішеннях, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Також, Європейський суд з прав людини вказав, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N15123/03, § 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, №3236/03, §41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, №17160/06 та N 35548/06, §34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Із матеріалів справи вбачається, що постанова судді Любашівського районного суду Одеської області у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-6 КУпАП ухвалена місцевим судом 25.03.2021 року, а апеляційна скарга апелянтом подана до суду 14.05.2021 року, тобто з порушенням строку на апеляційне оскарження, передбаченого ст.294 КУпАП.

Слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 294 КУпАП десятиденний строк на оскарження постанови суду першої інстанції необхідно рахувати з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови суду.

Правом на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.

Ставлячи питання про поновлення строку на подання апеляційної скарги на постанову суду, апелянт вказує, що з урахуванням стану здоров`я вона не могла своєчасно підготувати та надіслати до апеляційного суду апеляційну скаргу на оскаржувану постанову суду.

До апеляційної скарги на постанову суду апелянт надає Виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 16.04.2021 року, виданої КНП «Любашівський центр первинної медико-санітарної допомоги Любашівської селищної ради», відповідно до якої ОСОБА_1 з 29.03.2021 року перебувала на амбулаторному лікуванні з діагнозом: Респіраторні інфекції інші, та після контакту з хворим на COVID-19 знаходилась на самоізоляції з 29.03.2021 року по 11.04.2021 року (а. с. 60).

Разом з тим, з постанови судді Любашівського районного суду Одеської області від 25 березня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 приймала участь в судовому засіданні 25 березня 2021 року, вину визнала повністю, просила призначити їй покарання у виді мінімального штрафу.

Матеріалами справи також встановлено, що 09.04.2021 року ОСОБА_1 подала до місцевого суду заяву про роз`яснення постанови суду від 25.03.2021 року у справі № 501/216/21 (а. с. 55).

Водночас, на думку апеляційного суду, перебування апелянта на самоізоляції у період з 29.03.2021 року по 11.04.2021 року не в повній мірі позбавляло її можливості звернутися до суду з апеляційної скаргою на постанову суду. Зокрема, апеляційна скарга на постанову суду могла бути подана до суду або через засоби електронного зв`язку (електронною поштою), або через кур`єрську службу, або через захисника.

Крім того, як встановлено матеріалами справи, апелянт 09.04.2021 року, тобто у період перебування на самоізоляції, особисто подала до місцевого суду заяву про роз`яснення постанови суду від 25.03.2021 року, що приводить суд до переконання про необґрунтованість заявлених апелянтом причин пропуску строку апеляційного оскарження.

Також, відповідно до Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 16.04.2021 року, ОСОБА_1 перебувала на самоізоляції до 11.04.2021 року. Однак, апеляційну скаргу на постанову суду ОСОБА_1 подала до суду 14.05.2021 року, тобто через один місяць після завершення самоізоляції. Разом з тим, апелянт не надає до суду будь-яких інших доказів, які б підтвердили підстави, що позбавили останню звернутися з апеляційною скаргою у визначений законом десятиденний строк після 11.04.2021 року.

Як вбачається з аналізу рішень Європейського суду він у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що звертаючись з апеляційною скаргою поза процесуальними строками, встановленими законом, ОСОБА_1 не навела поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження та не надала належних та достатніх доказів про наявність перешкод у реалізації права на оскарження постанови судді у встановлений КУпАП десятиденний строк, а тому у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження належить відмовити, а апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 294 КУпАП повернути апелянту.

При цьому слід роз`яснити, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторно звернутися з апеляційною скаргою на дану постанову з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження та з наданням належних доказів поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Любашівського районного суду Одеської області від 25 березня 2021 року відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Любашівського районного суду Одеської області від 25 березня 2021 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення повернути особі, яка її подала.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе