Справа № 266/3574/21
Провадження№ 3/266/1220/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2021 року м. Маріуполь
Суддя Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області Пантелєєв Дмитро Геннадійович, розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу поліції №3 Маріупольського РУП ГУ НП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП відповідно до довідки від 15.06.2021 року не встановлено, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. ст. 173, 185 КУпАП,-
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 173 КУпАП.
Згідно протоколу серії ГП №128660 від 30.05.2021 року, ОСОБА_1 30.05.2021 року о 22.59 годині, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , висловлювався нецензурною лайкою на адресу поліцейських. На законну вимогу припинити адміністративне правопорушення, а саме висловлювання нецензурною лайкою не відреагував, при цьому висловлювався в грубій формі на адресу поліцейських, погрожував фізичною розправою.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 185 КУпАП.
Постановою судді від 14.06.2021 року об`єднано справи про адміністративні правопорушення №3/266/1220/21, №3/266/1221/21 відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173, 185 КУпАП, та присвоєно №3/266/1220/21 (справа №266/3574/21).
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчить його підпис у протоколах.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.
Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.
Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз протии Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.
Отже, обставини неявки у судові засідання ОСОБА_1 , якому було відомо про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та направлення складених матеріалів до суду, повідомлено про місце та час судового розгляду, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення ним своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків.
За зазначених обставин, суд вважає, що ОСОБА_1 був своєчасно та належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим, згідно зі ст.268 КУпАП, справа розглянута на підставі матеріалів, які маються у справі.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 173, 185 КУпАП, а його вина в здійсненні даних адміністративних правопорушень, доведена протоколами про адміністративні правопорушення серії ГП № 128659 від 30.05.2021 року та серії ГП №128660 від 30.05.2021 року, протоколом про адміністративне затримання ОСОБА_1 НОМЕР_1 від 30.05.2021 року, постановою АПО18 №717062 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.183 КУпАП, рапортами працівників поліції.
Згідно зі ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Також, відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується судовий збір.
З урахуванням характеру скоєного правопорушення, ставлення до скоєного і ступеню вини, даних про особу правопорушника, керуючись ст. ст. 173, 185, 283, 284 КУпАП, суд -
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Донецького апеляційного суду через Приморський районний суд м. Маріуполя.

Суддя Д.Г. Пантелєєв