Справа № 364/434/21
Провадження № 3/364/162/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2021 р. суддя Володарського районного суду Київської області Макаренко Л. А., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов 31.05.2021 р. від Відділення поліції № 4 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області (далі Відділення поліції № 4 Білоцерківського РУП ГУ НП у Київській області) зі складеним згідно з вимогами статей 255, 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) протоколом про адміністративне правопорушення від 27.05.2021 р. серії ВАБ № 556406 щодо притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонер, раніше протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з відомостями зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 27.05.2021 р. о 17:20 год., перебуваючи за місцем свого проживання (назване вище), вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У судовому засіданні 31.05.2021 р. ОСОБА_1 свою вину не визнавав, пояснивши, що названого дня він лише висловився нецензурною лайкою на адресу дружини, за що дружина вдарила його кухонним совком (показавши в суді слід на руці, нібито, від цього удару), потім вона викликала поліцію. З дружиною вони одружені з 1980 року, сварки вдома бувають часто, а щоб приїжджала поліція, то це вдруге, перший випадок був дуже давно. Проживають вони лише вдвох із дружиною, мають повнолітню дитину (32 роки), яка проживає у Норвегії. Також додав, що живуть із дружиною як у гуртожитку, не ведуть спільного господарства, майже не спілкуються, але на розірвання шлюбу він не погоджується.

Потерпіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у судовому засіданні ствердила обставини, викладені у протоколі, додатково пояснила, що кожен день у них вдома скандал, від чоловіка надходять лише обзвивання, він її ні за що немає, погрожує їй розправою. Також сказала, що названого дня (27.05.2021 р.) вона прийшла додому (зараз працює за договором у КП «Володарка»), вдома скандал, її чоловік став її обзивати, що нібито вона є гулящою, плюватися, але вона свого чоловіка не била, слід на його руці від його сосудів. Її чоловік зловживає спиртними напоями і на час інциденту теж перебував у стані алкогольного сп`яніння, але розводитись чоловік не хоче.

Прокурор, залучений до справи з огляду на рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 р. у справі «Карелін проти Росії» щодо визнання порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині неупередженості суду через відсутність сторони звинувачення у справі про адміністративне правопорушення, не з`явився.

Заслухавши пояснення особи, щодо якої складено протокол про адміністративну відповідальність, та потерпілої, дослідивши відомості, викладені в цьому протоколі і доданих до нього матеріалах, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (статті 252 КУпАП), вирішуючи справу, суд виходить з такого.

Частиною першою статті 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

За визначенням пункту 3 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 1 названого вище Закону психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Також суд бере до уваги, що за визначенням статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, насамперед, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного Суду від 15.03.2019 р. у справі № 204/2352/16-а).

При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина друга статті 251 КУпАП).

Також судами вищих інстанцій неодноразово зверталася увага на те, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення, тому як і у кримінальному провадженні суд у справах про адміністративні правопорушення повинен бути неупередженим і безстороннім, а відтак не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу, самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, а судовий розгляд повинен провадитися виключно в межах обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Недотримання таких засад означатиме неминуче перебирання судом на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що в свою чергу є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 09.06.2011 р. у справі «Лучанінова проти України», заява № 16347/02, від 30.05.2013 р. у справі «Малофєєва проти Росії», заява №36673/04, від 20.09.2016 р. у справі «Карелін проти Росії», заява № 926/08, стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», постанови Київського апеляційного суду від 24.12.2019 р. у справі № 761/26744/19, від 23.09.2019 р. у справі № 753/9705/19 та інші, які є остаточними в подібній категорії справ).

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , у цьому протоколі як суть учиненого останнім правопорушення викладено лише кваліфікацією його дій як «вчинив домашнє насильство психологічного характеру» без означення, в чому полягало таке насильство, оскільки сам факт перебування особи вдома у стані алкогольного сп`яніння та словесний конфлікт без наведених вище визначених законом ознак не свідчать про вчинення домашнього насильства.

З показань учасників справи судом встановлено, що 27.05.2021 р. між подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стався конфлікт внаслідок тривалих неприязних відносин у їх родині. При цьому зі слів ОСОБА_1 , відносно якого складено протокол, він ніякого насильства не вчиняв, навпаки це його вдарила дружина, завдавши ушкодження на руці. Проте потерпілою ОСОБА_2 факт побиття нею чоловіка заперечується. Жодні показання ані потерпілої, ані її чоловіка, відносно якого складено протокол, не підтверджені жодними доказами. Тому, на переконання суду, жодних доказів на підтвердження винуватості саме ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення матеріали справи не містять, оскільки покази учасників справи є суперечливими та взаємовиключними.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися, зокрема, на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62 Конституції України).

З огляду на усе неведене та відсутність доказів, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість саме ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, тому суд за таких обставин вважає, що провадження у цій справі слід закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутності складу названого адміністративного правопорушення, оскільки матеріалами справи не доведено його винуватість у вчиненні цього правопорушення.

Керуючись частиною першою статті 173-2 КУпАП та статтями 7, 9, 245-247, 251, 252, 256, 276, 277, 279, 280, 283, 284, 287-289, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП.

Копію цієї постанови суду надіслати прокурору та до Відділення поліції № 4 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області до відома.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення зазначеного десятиденного строку, встановленого для її оскарження.

Суддя Л. А. Макаренко

Постанова набрала законної сили з "_____" __________20__ року.