Справа № 354/194/21
Провадження № 33/4808/370/21
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Остап`юк М. В.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши його апеляційну скаргу на постанову судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 25.03.2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, мешкає по АДРЕСА_1 ,

притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою стягнено судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову суду як незаконну та необґрунтовану, провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Апелянт наголошує на порушенні судом першої інстанції приписів ст. 268 КУпАП, оскільки його не було належним чином сповіщено про час та місце судового розгляду. Стверджує, що адреса його проживання, куди судом скеровувались судові повістки, не відповідає його місцю мешканню, проте суддя не звернув на це увагу й розглянув справу у його відсутність. Вважає, що судовий розгляд проведено формально та поверхнево. Апелянт стверджує, що протокол про адміністративну відповідальність було складено у його відсутність, без вручення йому копії, жодних прав йому не роз`яснювалось, що є порушенням процедури проведення огляду та приписів ст. 254 КУпАП. Вказує на те, що його не було відсторонено від керування, що на його думку, викликає сумніви у законності дій працівників поліції при оформленні матеріалів. Стверджує, що дії не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі. Вказує на те, що судом першої інстанції не було викликано та допитано свідків безпосередньо у судовому засіданні. Наголошує на тому, що свідків не було, що є порушенням ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв стану сп`яніння. Вважає, що письмові пояснення осіб не можуть братися до уваги судом, якщо свідки не надали показання у судовому засіданні під присягою.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 24.01.2021 приблизно о 21-12 год. в с. Микуличин по вул. Грушевського, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку з використанням спеціального технічного засобу газоаналізатора Alcotest 6810, який показав позитивний результат 2,02 проміле. Тим самим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання з`явились: особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , якому роз`яснені права, передбаченні ст. 268 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду:

- ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив провадження по справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, наголошував на порушенні судом першої інстанції ст. 268 КУпАП, а працівниками поліції - процедури проведення огляду на стан сп`яніння.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу належить задовольнити, постанову місцевого суду скасувати та прийняти нову, з наступних підстав.

Перевіряючи доводи апелянта в частині причини пропуску строку на апеляційне оскарження, вважаю, що строк на апеляційне оскарження належить поновити, виходячи з того, що матеріали провадження містять судові повістки та поштові конверти, з адресою мешкання (номеру квартири), що не відповідає тій, що міститься у протоколі й у рішенні суду, а саме: АДРЕСА_2 , в той час як адреса мешкання ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 (а.п. 1, 17-22, 23).

Не зважаючи на це, суд дійшов висновку про належне сповіщення ОСОБА_1 та розглянув справу у його відсутність.

З урахуванням викладеного, вважаю, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом (ст. 268 КУпАП) права, якими наділена особа, котра притягається до адміністративної відповідальності, й зокрема права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо.

Таким чином доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження за вказаних вище підстав належить поновити, постанову суду скасувати як таку, що постановлена із порушенням ст. 268 КУпАП.

По суті заявлених апеляційних вимог, доходжу наступного висновку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а відповідно до ч.2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. І що аналогічно ці положення Конституції України розповсюджуються і на осіб, які обвинувачуються у вчиненні правопорушень, передбачених КУпАП.

Згідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року (далі - Інструкція).

Згідно приписів вказаної Інструкції, проведення огляду та оформлення результатів огляду на стан сп`яніння (алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під дією препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції), проводиться двома способами:

1)поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

2)лікарем закладу охорони здоров`я.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №500663 від 24.01.2021 року, ОСОБА_1 24.01.2021 о 21-12 год. в с. Микуличин по вул. Грушевського, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку з використанням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, результат якого становить 2,02% (проміле), чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.п. 1).

Проте, вказане обвинувачення вважаю недоведеним з наступних підстав.

З відеозапису, долученого до матеріалів провадження відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, вбачається як за кермом транспортного засобу перебуває водій, працівники поліції пропонують останньому пред`явити посвідчення водія та документи на автомобіль. На пропозицію працівників поліції, водій повідомляє своє прізвище ОСОБА_2 , дату народження та місце прописки. Працівник поліції пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». Водій погоджується. Працівник поліції повідомляє, що у присутності свідків буде проводитися огляд. Працівник поліції оголошує результат огляду 2,02 % (проміле). Далі працівник поліції повідомляє, що це є забагато, на що водій відповідає: «Так, я знаю». Після цього, працівник поліції просить знайти посвідчення водія та роз`яснює водієві, що буде складатись протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.п. 12).

Основною нормативною базою, яка регламентує особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП працівниками поліції, є, зокрема Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція) та інші нормативно-правові акти.

Виходячи із загального змісту спеціальних нормативних актів, зокрема приписів ст.266 КУпАП та Інструкції, порядок проведення огляду на стан сп`яніння вважається таким, що відповідає вимогам закону коли: по-перше, працівниками поліції виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу, по-друге особі пропонують пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків на місті зупинки, а у разі незгоди водія з проведенням огляду на місці зупинки або незгоден з його результатами, останньому пропонують пройти огляд в закладі охорони здоров`я.

Проте, як вбачається з наданих суду матеріалах провадження, зокрема відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, працівники поліції під час як проведення огляду щодо ОСОБА_1 , так і складанні протоколу про адміністративне правопорушення, знехтували вказаними вимогами закону.

В матеріалах провадження відсутні будь-які відомості щодо позиції ОСОБА_1 відносно результатів проведеного огляду.

В акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів щодо ОСОБА_1 , яким повинен засвідчуватися факт погодження особи з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, зазначено лише прізвище останнього (а.п. 3), особистий підпис особи відсутній.

З відеозапису не вбачаються дії працівників поліції з приводу з`ясовування думки ОСОБА_1 щодо результатів проведеного відносно нього огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Відсутність підпису ОСОБА_1 в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння в графі щодо згоди з результатами огляду за допомогою спеціального технічного засобу, так само як й відсутність будь-якого пояснення ОСОБА_1 з приводу його ставлення до результату огляду з показником 2,02% (проміле) на відеозаписі, що унеможливлює дійти висновку про те, що він погодився із показником «Драгера». Також, не роз`яснювалось право на проходження огляду в медичному закладі, у разі його незгоди ОСОБА_1 з результатами огляду (а.п. 5).

Матеріали провадження не містять й письмових пояснень свідків, з яких можливо було встановити ставлення ОСОБА_1 до результатів проведеного огляду (а.п. 3,4).

Сам факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння у сукупності із показником алкотесту «Драгер» в 2,02% (проміле), не є безумовною підставою для його притягнення до відповідальності, за відсутності відомостей щодо згоди останнього з результатами такого огляду (а.п. 6). Наявність підпису особи на роздруківці з приладу «Драгер» водій засвідчує факт проходження, а не факт згоди з результатом.

Враховуючи наведене вище, вважаю, що працівниками поліції грубо порушено вимоги ст.ст. 256, 266 КУпАП та приписи Інструкції, як під час складання протоколу, так, відповідно, й під час проведення огляду на стан сп`яніння.

Лише чітке дотримання вказаної вище процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння свідчить про законні вимоги працівників поліції та обґрунтованість підстави проведення огляду, а також допустимість вказаних висновків як доказу вчинення адміністративного правопорушення.

У зв`язку із тим, що порядок проведення огляду був порушений, такий огляд, відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП, вважається недійсним.

Дослідивши фактичні обставини справи та оцінивши їх у сукупності, доходжу висновку про відсутність належних та достатніх доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП в частині складу адміністративного правопорушення щодо керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення). Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Враховуючи те, що під час апеляційного розгляду справи було встановлено, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 був проведений в порушення вимогст. 266 КУпАП та приписів Інструкцій, доходжу висновку про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Отже, коли вина особи не була доведена належними доказами, то поза розумним сумнівом, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Зазначені вище порушення, а саме в частині недотримання працівниками поліції процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння щодо ОСОБА_1 , є безумовною підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, внаслідок відсутності належного доказу винуватості особи.

Інші доводи апелянта, зокрема в частині недопиту свідків, не відсторонення його від керування, не впливають на результати прийнятого апеляційним судом рішення.

Таким чином, доходжу висновку про те, що апеляційну скаргу належить задовольнити, постанову суду скасувати та прийняти нову.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 25.03.2021 року.

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 25.03.2021 року, якою ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Прийняти нову, якою провадження по справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло