Номер провадження: 33/813/511/21
Номер справи місцевого суду: 523/691/21
Головуючий у першій інстанції Аліна С.С.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Журавльова О.Г., за участі секретаря судового засідання Янковської Ю.Л., представника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Павельченка І.В., представника та законного представника потерпілої ОСОБА_2 ОСОБА_3 та адвоката Леонова Г.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її захисника Павельченка І.В. на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 02.03.2021 відносно:

ОСОБА_1 , яка народилась

ІНФОРМАЦІЯ_1 та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 154 КУпАП,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП України, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85 грн. з конфіскацією тварини, згідно міжнародного ветеринарного паспорту, собака породи метис, ім`я ОСОБА_4 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , масть чепрачний, власник ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Відповідно до змісту мотивувальної частини постанови суду першої інстанції, 24.12.2020 співробітниками поліції Хаджибеївського ВП Суворовського ВП у м. Одесі ГУНП України в Одеській області було складено протокол серії ВАБ №5008710, відносно ОСОБА_1 , з якого вбачається про те, що 18.12.2020 о 16 год. 20 хв. за адресою: м. Одеса, вул. Училищна, 12, вибігла собака порода «метис» без намордника, який заподіяв шкоду здоров`ю ОСОБА_2 , чим порушила правила тримання собаки, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч. 2 ст. 154 КУпАП.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись з постановою, ОСОБА_1 та її захисником Павельченко І.В. подану апеляційну скаргу, в якій вони просять її скасувати та провадження по адміністративній справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення.

Скарга обґрунтована тим, що:

-собака ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_4 , не перебувала на вигулі та знаходилась на території домоволодіння ОСОБА_1 , а повз її будинок проходила ОСОБА_6 та собака, яку остання вигулювала без намордника, тобто з порушенням Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах, почала лаяти. ОСОБА_4 сприйняв лай собаки потерпілої як загрозу і захищаючи домоволодіння власниці вибіг на вказану собаку, при цьому ОСОБА_6 в останній момент встала між собаками, у зв`язку з чим одна із собак укусила потерпілу, та яка саме собака вкусила невідомо. На лай вийшов ОСОБА_7 , оскільки ОСОБА_1 та її чоловік хворіли на той час на коронавірус, та запропонував ОСОБА_6 допомогу, однак остання відмовилась, після чого 24.12.2020 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення;

-судом першої інстанції порушене право ОСОБА_1 на отримання правової допомоги, оскільки остання надала до початку судового розгляду клопотання про відкладення розгляду справи з метою залучення захисника, однак судом вказане клопотання проігнороване та остання з огляду на юридичну необізнаність не змогла в повній мірі забезпечити своє право на захист та надати відповідні докази;

-зміст протоколу про адміністративне правопорушення не містить викладення об`єктивної сторони правопорушення, в чому саме виразилось порушення Правил тримання собак, незважаючи на те, що ст. 154 КУпАП є бланкетною, а відсутність в протоколі вказівки на порушення пункту Правил, не дозволяє точно встановити об`єктивну сторону правопорушення та притягнути особу до адміністративної відповідальності, не лише унеможливлює здійснення ефективного захисту, а й позбавляє суд належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення. ОСОБА_1 не вчиняла дії, які містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, оскільки тварина не утримувалась у заборонених місцях, вона зареєстрована у встановленому законом порядку та та ОСОБА_1 не вчинялись дії щодо вигулу собаки в громадських місцях чи місцях не відведених для тварин, без намордника чи повідка;

-протокол про адміністративне правопорушення складено поза межами встановленого законодавством строку, оскільки датою вчинення правопорушення є 18.12.2020, а протокол складено 24.12.2020 та не містить необхідних даних, (суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність, прізвища та адреси свідків, в тому числі ОСОБА_7 , який безпосередньо був намісці події) на що суд першої інстанції не звернув уваги;

-постанова винесена на підставі доказів, які відсутні в матеріалах справи, а саме суд послався як на доказ винуватості ОСОБА_1 на протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №646782 від 05.06.2020, який не має жодного відношення до вказаної справи та такі посилання суду є безпідставними;

-посилання суду як на доказ вини ОСОБА_1 із зазначенням пояснень ОСОБА_1 є необґрунтованим, оскільки ОСОБА_1 не була свідком подій, не знає яка саме з двох собак покусала потерпілу, оскільки перебувала на самоізоляції;

-висновки суду першої інстанції ґрунтуються на припущеннях, оскільки невідомо яка саме собака вкусила потерпілу, а суд посилаючись на Акт судово-медичного обстеження №3069 від 19.12.2020 виходив з презюмування того, що усі вказані в ньому ушкодження, в тому числі синець та садна лівої кисті, садно області лівого гомілково-ступневого суглобу нанесені собакою ОСОБА_1 , що матеріали справи не підтверджують. При цьому, усі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, тлумачаться на її користь;

-судом не враховано, що відповідно до п. 14 Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах, вилученню підлягають, в тому числі собаки, які вдруге покусали людей внаслідок порушення власниками Правил, або якщо на це є відповідне рішення органів санітарно-епідеміологічної чи ветеринарної служб.

Посилаючись на зазначені доводи, захисник просить постанову місцевого суду відносно ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Законним представником потерпілої Крижановською К.Ю. до суду апеляційної інстанції подані заперечення на апеляційну скаргу, в яких вона зазначила, що постанова суду є законною та обґрунтованою, ОСОБА_1 не надала жодну допомогу її донці, в своїх поясненнях вказувала на те, що її собака ОСОБА_4 , вкусила за ногу дівчинку, яка вигулювала свою собаку. Свої висновки, суд вмотивовано обґрунтував доказами, дослідженими під час судового розгляду справи. До теперішнього часу ОСОБА_1 не намагається вибачитись перед дитиною, яка потерпіла фізичні та психологічні страждання та намагається уникнути відповідальності. Зараз донька проходить курси допомоги психолога. ОСОБА_1 не скористалась своїм правом на правову допомогу адвоката, оскільки була ознайомлена с матеріалами складеного відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, жодних дій на укладення договору із захисником не вчинила, а наявність формального клопотання не свідчить про порушення її прав. Окрім того, ОСОБА_1 порушено п.п «в» п. 3, п.п. «а» п. 7, п. 8 Правил тримання собак, котів та хижих тварин, а також ЗУ «Про захист тварин від жорстокого поводження», згідно яких при супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду; дозволяється тримати собак у населених пунктах у вільному вигулі на ізольованій, добре обгородженій території, на прив`язі або без неї; власникам собак забороняється залишати собак бездоглядними.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 адвокат Павельченко І.В. підтримав вимоги апеляційної скарги і просив її задовольнити.

Одночасно при розгляді справи законний представник потерпілої ОСОБА_3 в судовому засіданні також підтримала апеляційну скаргу та зазначила, що сторонами по справі досягнуто мирової угоди і будь-яких претензій у законного представника потерпілої ОСОБА_3 , в тому числі матеріальних до ОСОБА_1 не має.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та повторно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та особи, відповідно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вимоги закону при розгляді справи в районному суді не в повному обсязі виконані з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Водночас, згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Як вбачається з протоколу серії ВАБ №508710 від 24.12.2020: 18.12.2020 о 6 год. 20 хв. з буд. АДРЕСА_2 вибігла собака породи «Метис» без намордника, внаслідок чого собака завдав шкоди здоров`ю ОСОБА_6 , за яке передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 154 КупАП (а.с. 1).

Так, згідно зі ст. 154 КУпАП передбачає відповідальність за тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях (ч. 1 вказаної статті). Ті самі дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну, а так само повторне протягом року вчинення порушення з числа передбачених ч.1 цієї статті визначають відповідальність за ч. 2 ст. 154 КУпАП.

Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності.

При цьому, стаття 154 КУпАП є бланкетною та відсилає нас до спеціального нормативного акту, який регулює питання щодо поводження з тваринами. Так, основним законом щодо захисту тварин є Закон України від 21 лютого 2006 року №3447-IV «Про захист тварин від жорстокого поводження».

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 вказаного Закону нормативно-правове регулювання захисту тварин від жорстокого поводження здійснюється цим Законом, законами України «Про тваринний світ», «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про ветеринарну медицину», «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», «Про захист населення від інфекційних хвороб» та іншими нормативно-правовими актами, що прийняті відповідно до нього.

Водночас, диспозиція ст. 154 КУпАП передбачає порушення відповідних правил утримання тварин, які встановлюються органом місцевого самоврядування, яким в м. Одесі є Одеська міська рада та такі правила затверджені Рішенням Одеської міської ради №2476-V від 05.04.2008.

Натомість, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №508710 від 24.12.2020, як доказ у справі (ст. 251 КУпАП), не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки описова частина протоколу не зазначає місце скоєння правопорушення, а саме, не зазначений населений пункт в якому відбувалась подія (а.с. 1) та пункту правил, які порушені особою, відносно якої складено адміністративний протокол.

Коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на що, суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо наявності в діях ОСОБА_8 повно і всебічно не дослідив письмові докази і не надав їм належної оцінки, залишив поза увагою викладену у протоколі про адміністративне правопорушення фабулу адміністративного правопорушення, яка не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення.

Між тим, суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом». Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Окрім того, суд першої інстанції в своїй постанові обґрунтував винуватість ОСОБА_8 протоколом серії АПР 18 №646782 від 05.06.2020, який взагалі відношення до матеріалів справи не має та стосується іншого адміністративного правопорушення.

При цьому, суд вбачаючи зазначені обставини, які були допущені при складанні адміністративного протоколу та при оформленні справи про адміністративне правопорушення, що перешкоджали повному, об`єктивному та всебічному розгляду справи, прийняттю правильного рішення по справі, мав би, керуючись ст.ст. 252, 256, 268, 278, 280 КУпАП повернути до Хаджибеївського ВП Суворовського ВП у м. Одесі для доопрацювання та належного оформлення, що ним зроблено не було.

Зважаючи на вище викладене, суд першої інстанції не в повній мірі виконав вимоги діючого КУпАП та не скористався своїм правом щодо направлення матеріалів справи на доопрацювання з метою встановлення всіх обставин у справі та притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_8 .

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Правопорушення, що ставиться у провину ОСОБА_8 не є триваючим та вчинене 18.12.2020, тобто строк притягнення її до адміністративної відповідальності сплинув 18.03.2021.

Станом на час надходження справи про адміністративне правопорушення до суду апеляційної інстанції 23.03.2021 (а.с. 43) спливли строки, передбачені ст. 38 КУпАП, притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності, що виключала можливість надіслання протоколу для доопрацювання органу, який його складав.

Приписом п. 7 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 та її захисника Павельченко І.В. підлягає частковому задоволенню, а постанова суду 1-ої інстанції скасуванню з закриттям провадження у справі, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Закриваючи провадження у справі, апеляційний суд також враховує, що сторонами по справі досягнуто мирової угоди і будь-яких претензій у законного представника потерпілої ОСОБА_3 , в тому числі матеріальних до ОСОБА_1 не має.

Керуючись статтями 7, 247, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її захисника Павельченко І.В. задовольнити частково.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 02.03.2021, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 154 КУпАП скасувати та провадження по справі закрити, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г. Журавльов