ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«04» лютого 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої судді Фаріонової О.М.

за участю секретаря Чистої В.В.

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 грудня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка працює заступником керуючого магазином «Простор», розташованого в АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

- визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн.

Згідно постанови судді, 15 листопада 2020 р. об 11 год. 04 хв., ОСОБА_1 , будучи заступником керуючого магазином «Простор», який знаходиться за адресою: м. Вознесенськ, вул. Центральна, 6/1, не припинила роботу вказаного закладу та здійснювала прийом відвідувачів, чим порушила вимоги п. п. 4 п. 15 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення та скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Апелянт не погоджується з оскаржуваною постановою. Вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення не викладено суті адміністративного правопорушення; не враховані заперечення особи, що притягається до адміністративної відповідальності та не надано їм належної правової оцінки; відсутні посилання на докази (фактичні дані), що свідчать про наявність в її діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що висновки суду зроблені на припущеннях, в порушення статей 252 та 256 КУпАП.

Вказує, що в матеріалах справи, відсутні докази, що вона є суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, посадовою особою в розумінні ст. 65 ГК України та відсутні докази того, що до її службових обов`язків входить забезпечення профілактичних заходів, за недотримання яких її може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, в тому числі за ст. 44-3 КУпАП.

На думку апелянта, наведені порушення норм процесуального права, не дають підстав вважати доведеним склад адміністративного правопорушення та її вину.

Зазначила, що магазин здійснює торгівлю товарами медичного призначення, продуктами харчування та кормами, а тому відповідно п. п. 4 п. 15 Постанови КМУ від 22.07.2020 №641, це надає право приймати відвідувачів.

Також вважає, що постанова підлягає скасуванню у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність, оскільки відповідно до п. 1 Переліку Постанов Кабінету Міністрів України, що втратили чинність, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236, втратили чинність п. 10, 15, 17464 постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд встановив наступне.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 252 КУпАП, оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Ці вимоги закону під час винесення постанови суддею не дотримані.

Притягуючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суддя зазначив, що її вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, підтверджується наступними доказами: протоколом серії ВАБ № 198529 від 15.11.2020; фіскальним чеком

ТОВ «Стиль Д» від 15.11.2020, з якого вбачається, що касиром магазину «Простор» 15.11.2020 о 11:04 год. було здійснено продаж лаку для нігтів та проведено відповідну касову операцію; письмовими поясненнями ОСОБА_2 , яка працює продавцем вищевказаного закладу та зазначила, що 15.11.2020, за розпорядженням керівництва, здійснювала приймання відвідувачів у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та продаж товарів; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, яким зафіксовано факт здійснення господарської діяльності магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а саме: приймання відвідувачів та здійснення продажу товарів; письмовими поясненнями ОСОБА_1 , в яких остання зазначила, що вона, будучи заступником керуючого магазину «Простор», 15.11.2020 здійснювала приймання відвідувачів та продаж товарів побутової хімії.

З цими висновками апеляційний суд не погоджується, з огляду на наступне.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 15 листопада 2020, ОСОБА_1 , будучи заступником керуючого магазину «Простор», який знаходиться за адресою: м. Вознесенськ, вул. Центральна, 6/1, не припинила роботу вказаного закладу, та здійснювала прийом відвідувачів, чим порушила вимоги п. п. 4 п. 15 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 р. №641, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

Диспозиція ст. 44-3 КУпАП (в редакції Закону № 530-IX від 17.03.2020) передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

В даному випадку, ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог п. п. 4 п. 15 Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2» додатково до обмежень, передбачених п. 10 цієї постанови, якою передбачено, що в період з 00 годин 00 хвилин суботи до 00 годин 00 хвилин понеділка на території України з 14 листопада 2020 року до 30 листопада 2020 року забороняється, у тому числі, приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері торговельного і побутового обслуговування населення, крім торгівлі продуктами харчування на торговельних площах, не менше 60 відсотків яких призначено для торгівлі продуктами харчування, пальним, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, ветеринарними препаратами, кормами; провадження діяльності з надання фінансових послуг, діяльності фінансових установ і діяльності з інкасації та перевезення валютних цінностей, діяльності операторів поштового зв`язку, а також медичної практики, ветеринарної практики, діяльності автозаправних комплексів (без зон харчування), діяльності з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів; торговельної діяльності із здійсненням адресної доставки замовлень.

Отже, адміністративна відповідальність, передбачена ст. 44-3 КУпАП за приймання відвідувачів під час провадження діяльності у сфері торговельного і побутового обслуговування населення настає лише для суб`єктів господарювання.

Відповідно до ст. 55 ГК України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Отже, відповідальність за порушення вимог щодо заборони роботи суб`єктів господарювання, які приймають відвідувачів, можуть нести тільки суб`єкти господарювання, а не їх працівники, оскільки вони не здійснюють господарську діяльність та не відповідають за дії суб`єкта господарювання, у якому працюють.

Тобто, безпосереднім суб`єктом господарювання, що здійснює відповідну діяльність із надання послуг, є ТОВ «Стиль Д».

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та господарських формувань, що додані до апеляційної скарги, власником та керівником ТОВ «Стиль Д», є не ОСОБА_1 , а інша особа.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 198529 від 15.11.2020, працівники поліції, визначивши та вказавши посаду ОСОБА_1 , не встановили коло її повноважень, чи у розумінні ст. 44-3 КУпАП, вона є суб`єктом даного адміністративного правопорушення, а відтак, чи щодо належного суб`єкта було складено протокол, на що суддя під час розгляду справи уваги не звернув.

Крім того, з наданого апеляційному суду посвідчення про відрядження, ОСОБА_1 працює заступником керуючого магазином «Простор», що розташований на просп. Центральному, 74/3, в м. Миколаїв, та 14.11.2020 відбула у відрядження з м. Миколаєва до м. Вознесенськ в магазин «Простор», який знаходиться за адресою АДРЕСА_3 .

При цьому, виконання трудових обов`язків зі здійснення торгівлі, не передбачає набуття ОСОБА_1 правового статусу суб`єкта господарювання, оскільки вона не зареєстрована як фізична особа-підприємець, а є лише найманим працівником ТОВ «Стиль Д», який здійснює безпосередню господарську діяльність із торгівлі товарами під торгівельною маркою магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Отже, у даному випадку, відсутній обов`язковий елемент суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення - суб`єкт.

Таким чином, у ході дослідження доказів, виникли обґрунтовані сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 за обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

У даному випадку, згідно протоколу, ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться за адресою АДРЕСА_3 . За такого, дана справа безпідставно розглянута суддею Центрального районного суду м.Миколаєва, оскільки фактично розглянута за місцем проживання ОСОБА_1 , тобто всупереч вимогам ч. 1 ст. 276 КУпАП.

З огляду на наведене, постанова судді про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП підлягає скасуванню, а справа закриттю за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Фаріонова