П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.05.2021 м. Біла Церква

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ларіна О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління проведення спеціальних перевірок та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, колишнього слідчого слідчого відділення Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участю: прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області Шлапацького О.В.,

захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката: Батури П.О.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 ,

У С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 47-01/123/20 від 20.10.2020 встановлено, що ОСОБА_1 будучи особою, на яку поширюються вимоги Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), несвоєчасно подав без поважних причин до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр), декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2018 рік.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 01.06.2020 № 421 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 призначено слідчим слідчого відділення Обухівського відділу поліції.

07.11.2015 Макарук М.Л. прийняв Присягу працівника поліції.

Відповідно до витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 18.09.2018 № 473 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 19.09.2018 відповідно до підпункту 7 (за власним бажанням) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно з приміткою до статті 50 Закону посада слідчого відноситься до службових осіб які займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадян України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Таким чином відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України, ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону, тому останній притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 показав, що несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави за 2018 рік, у зв`язку з відсутністю в нього на той момент доступу до мережі інтернет. Зазначив, що не мав умислу на ухилення від явки до Національного агентства та листи від агентства не отримував, також не отримував копію протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні захисник - адвокат Батура О.П., який діяв в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 заявив клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування заявленого клопотання зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , який є важливим джерелом доказів у справі, було складено за його відсутністю, а також ОСОБА_1 не було роз`яснено права та обов`язки, протокол не містить його пояснень. Також, вказаний протокол не містить відомостей, що ОСОБА_1 вручено копію протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, матеріали справи не містять підтверджуючих відомостей про вручення ОСОБА_1 відповідних листів та повідомлень, а в доданих до матеріалів справи відомостях не міститься інформація щодо назви документів, які направлялись ОСОБА_1 для вручення. Крім того, зазначив, що Національним агентством не було вжито всіх достатніх даних та допустимих заходів щодо повідомлення ОСОБА_1 про вчинене адміністративне правопорушення та забезпечення йому можливості реалізації прав та обов`язків визначених КУпАП, зокрема заходів, передбачених статтями 259, 260 КУпАП.

Вказане клопотання захисника, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності підтримала та просила його задовольнити.

Прокурор Шлапацький О.В. в судовому засіданні обставини, викладені у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення підтримав, наполягав на притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, мотивуючи наявністю доказів відсутності поважності несвоєчасного подання ОСОБА_1 щорічної декларації, зазначив про наявність в діях ОСОБА_1 ознак діянь, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, наполягав, що Національним агентством було вжито всіх достатніх даних та допустимих заходів щодо повідомлення ОСОБА_1 про вчинене адміністративне правопорушення та забезпечення йому можливість реалізації прав та обов`язків визначених КУпАП.

Суддя, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, позицію захисника, доводи прокурора, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані матеріали, приходить наступного висновку.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 01.06.2017 №421 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 призначено слідчим слідчого відділення Обухівського відділу поліції.

07.11.2015 Макарук М.Л. прийняв Присягу працівника поліції.

Відповідно до витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 18.09.2018 № 473 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 19.09.2018 відповідно до підпункту 7 (за власним бажанням) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно з приміткою до статті 50 Закону посада слідчого відноситься до службових осіб які займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Таким чином, відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» .

Отже, згідно з абзацом п`ятнадцятим частини першої статті 1, абзацом другим частини другої статті 45 Закону, приміткою до статті 172-6 КУпАП ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та суб`єктом адміністративного правопорушення.

Частиною першою статті 65-1 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Абзацом другим частини другої статті 45 Закону визначено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Частиною першою статті 45 Закону встановлено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб- сайті Національного агентства декларацію, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до пункту 3 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства від 10.06.2016 № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (у редакції наказу Національного агентства з питань запобігання корупції від 12 грудня 2019 року № 168/19) зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.12.2019 за № 1300/34271 (далі - Порядок), декларація суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Рішенням Національного агентства від 10.06.2016 №3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за №959/29089, затверджено форму декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною першою форми визначено, що декларація заповнюється та подається особисто суб`єктом декларування на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, шляхом заповнення електронної форми.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом, який припинив у 2018 році виконання функцій держави, зобов`язаний був подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2018 рік, до 01.04.2019, шляхом заповнення відповідної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Згідно з відомостями з Реєстру, декларацію після звільнення, за 2018 рік ОСОБА_1 подав 26.06.2019 о 15 год. 49 хв.

Отже, згідно послідовності дій користувача Реєстру, які вчинив ОСОБА_1 дії по заповненню декларації за 2018 рік останній розпочав лише 21.06.2019, після направлення Національним агентством повідомлення про факт неподання декларації від 10.06.2019 № 44-01/48907/19.

Таким чином, у період з 01.01.2019 по 01.04.2019 ОСОБА_1 жодних дій у Реєстрі щодо створення та заповнення декларації після звільнення за 2018 рік не вчиняв.

Згідно зі службовою запискою керівника Управління інформаційно-аналітичних систем та захисту інформації Національного агентства від 07.04.2020 № 71-02/4473/20, технічних несправностей та перебоїв у роботі Реєстру, які б завадили поданню декларації у визначений Законом період не зафіксовано.

Листами від 21.08.2020 №47-01/42807/20, від 03.09.2020 № 47-01/45691/20, від 21.09.2020 №47-01/50068/20, від 01.10.2020 №47-01/52530/20, з метою реалізації прав ОСОБА_1 , останнього неодноразово було запрошено до Національного агентства для надання пояснень та, у разі наявності підстав, складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дані лист було направлено по місцю проживання, що відповідно до декларації збігається з місцем реєстрації, на електронну адресу вказану при реєстрації в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а також направлено за допомогою програмних засобів Реєстру в особистий електронний кабінет. Крім того інформація про запрошення ОСОБА_1 була двічі розміщена на офіційному веб сайті Національного агентства.

Однак, ОСОБА_1 до Національного агентства не з`явився, про причини неявки не повідомив, пояснення щодо причин несвоєчасного подання декларації не надав.

Крім того, згідно матеріалів, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, обґрунтовується наступними письмовими доказами: послідовність дій користувача Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які вчинив ОСОБА_1 ; скріншот з сайту НАЗК щодо подання ОСОБА_1 декларації; повідомлення Національної поліції щодо неподання декларації; повідомлення Національного агентства; лист з Головного управління Національної поліції в Київській області з додатками; копія службової записки керівника Управління інформаційно-аналітичних систем та захисту інформації Національного агентства від 07.04.2020 № 71-02/4473/20;

Таким чином уповноваженою особою Національного агентства, ОСОБА_1 , направлялись запрошення до Національного агентства для надання пояснень та, у разі наявності підстав, складання протоколу про адміністративне правопорушення, до яких додавалась пам`ятка про права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Однак, надаючи оцінку наданим на запит суду Національним агентством спискам згрупованих поштових відправлень №2105 від 25.08.2019, №2219 від 04.09.2020, №2347 від 22.09.2020, №2458 від 02.10.2020, №2589 від 23.10.2020, з копіями чеків про відправлення та кодами про вручення, суддя зазначає, що у вказаних документах відсутні відомості, що саме ОСОБА_1 вручено поштове відправлення, підпис про отримання поштового відправлення відсутній ОСОБА_1 , та у описах поштових реєстрів відсутні відомості, які саме документи направлялись на адресу ОСОБА_1 .

При цьому, захисник ОСОБА_1 адвокат Батура О.П. в судовому засіданні наполягав, що ОСОБА_1 листів від Національного агентства не отримував, а прочитати вказану інформацію на офіційному веб сайті Національного агентства чи в своїй електронній пошті останній не мав можливості в зв`язку з перебуванням у відрядженнях та відсутності при цьому доступу до мережі інтернет.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ у судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведеності перед судом їх переконливості, при цьому в ст. 62 Конституції України унормовано, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, всі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом ст.ст.7, 254, 279 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше яке на підставах і в порядку, встановлених законом; розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» від 22.05.2017 зазначив, що в разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід, тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно з вимогами статей 254, 256 КУпАП, визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, складається протокол у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, у протоколі зазначаються пояснення особи, та він підписується цією особою, у випадку відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Крім того, особа має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до нього, а також викласти мотиви відмови від його підписання.

Відповідно до Порядку оформлення протоколів про адміністративні правопорушення Національним агентством з питань запобігання корупції ,затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 06.12.2019 № 159/19, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03 січня 2020 р. за № 14/34297 «Про затвердження Порядку оформлення протоколів про адміністративні правопорушення Національним агентством з питань запобігання корупції» визначено, що під час складення протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України, статтями 256, 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто судом у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від проставлення підпису про ознайомлення з правами й обов`язками у протоколі про адміністративне правопорушення робиться запис про це. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, пропонується надати по суті вчиненого адміністративного правопорушення письмове пояснення за її підписом. Пояснення може додаватися до протоколу про адміністративне правопорушення окремо, про що робиться запис у протоколі про адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення підписується особою, яка його склала, та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу про адміністративне правопорушення в ньому робиться запис про це. Протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках, один з яких під підпис вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від отримання примірника протоколу про адміністративне правопорушення в ньому робиться відповідний запис.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що протокол про адміністративне правопорушення складається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки лише в такому випадку є можливим дотримання вимог, передбачених ст. 256 КУпАП.

Суддя зазначає, що саме під час складення протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України, статтями 256, 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто судом у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що саме протокол про адміністративне правопорушення підписується особою, яка його склала, та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, що саме протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках, один з яких під підпис вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності та у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від отримання примірника протоколу про адміністративне правопорушення в ньому робиться відповідний запис.

Крім цього працівниками Національного агентства з питань запобігання корупції при збиранні доказів та складанні протоколу про адміністративне правопорушення № 47-01/123/20 від 20.10.2020 відносно ОСОБА_1 не були використані всі передбачені діючим законодавством заходи процесуального примусу, а саме відповідно до ч. 3 ст. 268 КУпАП у разі ухилення особи від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.

Суддя звертає увагу, що привід є одним з примусових заходів, що полягає в тимчасовому обмеженні свободи дій і пересування особи. Привід це примусовий супровід особи, що ухиляється від явки за викликом, в органи внутрішніх справ, суд, прокуратуру. Метою приводу у даному випадку є забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення, коли явка особи визнана обов`язковою. Привід застосовується у випадках, якщо інші, більш м`які заходи впливу, були вичерпані.

Враховуючи, що посадова особа Національного агентства з питань запобігання корупції наділена всіма процесуальними правами для складання протоколу про адміністративне правопорушення, однак не застосовуючи привід до ОСОБА_1 , як до особи, яка ухилялась від явки до агентства для складання протоколу, надає судді підстави вважати, що посадова особа не використала всіх заходів процесуального примусу, що призвело до порушення вимог, передбачених статтями 254, 256 КУпАП.

Суддя вважає відсутність особи при складанні протоколу є порушенням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з огляду на те, що кожна особа, відносно якої складено протокол, має бути детально поінформованою про характер правопорушення, щоб мати достатньо часу і можливостей для підготовки свого захисту.

Тобто, якщо особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не з`являється на виклики до НАЗК, то виконати вимоги вищезазначеного Порядку, статті 256 КУпАП можливо було шляхом прибуття осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення за місцем роботи або проживання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.

Крім того, відповідно до ст. 259 КУпАП, з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, порушника може бути доставлено в поліцію, в підрозділ Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, до органу Державної прикордонної служби України, штабу громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону чи громадського пункту з охорони громадського порядку поліцейським, посадовою особою Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, військовослужбовцем чи працівником Державної прикордонної служби України або членом громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону……

Згідно зі ст. 260 КУпАП, у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складання його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під

З викладеного вбачається, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення № 47-01/123/20 від 20.10.2020 відносно ОСОБА_1 вищевказані вимоги нормативних актів особою, уповноваженою на складання адміністративних протоколів, не виконані, а саме: протокол про адміністративне правопорушення складений у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протокол останнім не підписаний, права та обов`язки саме при складанні протоколу ОСОБА_1 не роз`яснювались, пояснення від останнього не відбиралися.

Крім того, з матеріалів справи не можливо достовірно встановити, які саме листи направлялись ОСОБА_1 та чи отримував останній особисто вказані Національним агентством листи та документи.

Протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, який фіксує факт адміністративного правопорушення і є підставою для провадження у справі та в розумінні ст. 251 КУпАП є одним із головних доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ст. 255 КУпАП обов`язок щодо належного оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення покладається на уповноважених посадових осіб. Недодержання вимог статей 254, 256 КУпАП у частині складання протоколу за відсутності правопорушника порушує порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення.

За таких встановлених обставин, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

При цьому, згідно зі ст. 38 КУпАП передбачена можливість накладання стягнення по справам про адміністративні правопорушення, пов`язаного з корупцією, протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Суддя зазначає, що діючим законодавством чітко не визначено, який момент слід розуміти під виявленням правопорушення.

Згідно з вимогами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності. Вказане ЄСПЛ зокрема висловлює у рішеннях «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року, «Фельдман проти України» від 08 квітня 2010 року, «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, тощо.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

У протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 зазначено, що датою вчинення адміністративного правопорушення є дата фактичного подання електронної декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто 26.06.2019. Датою виявлення правопорушення є дата складання протоколу, а саме 20.10.2020. Натомість, суддя вважає, що дату складання протоколу неможливо вважати датою виявлення правопорушення, оскільки складання протоколу це остаточний, завершальний етап складання процесуального документу на підставі раніше виявлених фактів щодо встановлених порушень, які підпадають під встановлені заборони у сфері боротьби з корупцією. Таким чином, датою виявлення адміністративного правопорушення за несвоєчасне подання декларації за 2018 рік є 12.04.2019, а саме дата направлення ОСОБА_1 першого повідомлення про факт несвоєчасного подання декларації, а датою вчинення адміністративного правопорушення слід вважати наступний день після закінчення строку для подання декларації, а саме 02.04.2019.

Таким чином, на даний час закінчилися строки накладення адміністративного стягнення.

Однак, в судовому засіданні захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, заявив клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З правового аналізу положень ст. 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєні адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, враховуючи вищевикладене, суддя вважає за необхідне провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Статтею 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Враховуючи, що на ОСОБА_1 адміністративне стягнення не може бути накладене за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, судовий збір у провадженні за даною справою також не підлягає стягненню з останнього.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, статтями 38, 221, 245, 247, 266, 283, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - закрити.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

СуддяО. В. Ларіна