33/804/69/21
264/7560/20
Єдиний унікальний номер 264/7560/20
Номер провадження 33/804/69/21
Категорія: ст. 163-1 ч.1 КУпАП Головуючий 1 інстанції: Пустовойт Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Преснякова А.А., за участю секретаря судового засідання Полієвиць Н.І., захисника адвоката Івченка С.П.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Маріуполі Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11.12.2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, працююча головним бухгалтером ПРАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 163-1 КУпАП, та

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені суддею І інстанції обставини

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 , працюючи на посаді головного бухгалтера ПРАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», порушила порядок ведення податкового обліку, а саме: пп.14.1.71, пп.14.1.231 п.14.1 ст.14, пп.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, пп.195.1.1 п.195.1 ст.195, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200, п.201.1 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, п.8, п.12, п.15 та п.16 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 року №1307 зі змінами та доповненнями, пп.1, пп.2 п.3 Розділу V «Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 26.01.2016 року №21, а саме підприємством завищено суму від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту (р.19) за червень 2020 року на суму ПДВ 13 269 678 грн., в тому числі завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.21) за червень 2020 року на суму ПДВ 13 269 678 грн.; не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні на перевищення звичайних цін над ціною реалізації продукції за червень 2020 року на суму ПДВ 9 032 542 грн.; не зареєстровано в ЄРПН податкову накладну від 10.06.2020 року на суму 3 044 568,24 грн., у тому числі ПДВ 0 грн., та безпідставно складено та зареєстровано податкову накладну №1006117 від 10.06.2020 року на суму 3 024 593,41 грн., у тому числі ПДВ 0 грн., що привело до заниження суми операцій, що оподатковуються за нульовою ставкою у рядку 2.1А декларації з податку на додану вартість за червень 2020 року на суму 19 975 грн.

Порушення фактично встановлено 16.10.2020 року у Східному управлінні Офісу великих платників податків ДПС.

Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11.12.2020 року ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 статті 163-1 КУпАП і на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 85 гривень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, визнавши причину пропуску поважною; скасувати оскаржуване судове рішення у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування вимог про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 11.12.2020 року зазначає, що не була присутня у судовому засіданні під час розгляду та оголошення рішення по справі, про прийняте рішення їй стало відомо 23.01.2021 року з постанови про відкриття виконавчого провадження.

Вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушеннями норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення щодо неї складений з порушенням діючих норм Кодексу України про адміністративні правопорушення та Інструкції з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 02.07.2016 року № 566, а саме вона не була присутня під час складання протоколу, але в графі протоколу «особа, яка притягається до адміністративної відповідальності» міститься запис і підпис головного державного ревізора-інспектора ОСОБА_2 «від підпису відмовилась», у зв`язку з чим, відомості які були зазначені є незаконними.

Крім того, складання протоколу повинно було відбуватися за місцем вчинення адміністративного правопорушення, тобто за місцем реєстрації юридичної особи: АДРЕСА_2 , і тільки у разі неможливості складання протоколу за місцем вчинення адміністративного правопорушення, протокол повинен бути складений в органах доходів і зборів, проте, не було наведено жодної підстави неможливості складання Протоколу за місцем вчинення адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим, Протокол був незаконно кладений у Східному управлінні Офісу великих платників податків ДПС.

Зазначає, що підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності слугував акт перевірки від 22.09.2020 року, але протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, отже граничний строк складання протоколу 23.09.2020 року, проте протокол був складений лише 16.10.2020 року.

Також вказує, що всупереч вимогам ст. 268 КУпАП, справу було розглянуто за її відсутності, а в матеріали справи не містять жодних відомостей про належне повідомлення її про час та місце розгляду справи.

Позиції учасників судового провадження

ОСОБА_1 та її захисник адвокат Щербакова Н.В. не з`явилися у судове засідання, про місце, день і час апеляційного розгляду були повідомлені належним чином.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Іванченко С.П. підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, закрити провадження по справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП. На обґрунтування, крім доводів, зазначених в скарзі додав, що з рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.04.2020 року також вбачається, що висновки акту перевірки від 22.09.2020 року є безпідставними.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_1 адвокат Іванченко С.П., який просив скасувати судове рішення і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви Суду

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

ОСОБА_1 26.01.2021 року подала апеляційну скаргу до суду першої інстанції, тобто після передбаченого законом десятиденного строку оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, заявивши клопотання про поновлення строку оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не була присутня 11.12.2020 року у судовому засіданні при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно неї (а/с 46), судове рішення постановлено 11.12.2020 року у її відсутність, остання не була належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи, в матеріалах справи не міститься жодних даних про її належне та своєчасне повідомлення про розгляд справи, про ухвалення оскаржуваного рішення їй стало відомо лише 23.01.2020 року.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи викладене, вважаю, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку оскарження підлягає задоволенню, строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки невиконання судом першої інстанції вимог ст. ст. 268, 277-2 КУпАП, позбавило ОСОБА_1 можливості у визначений ч.2 ст. 294 КУпАП строк оскаржити постанову суду.

З урахуванням цього слід визнати, що ОСОБА_1 була позбавлена можливості реалізувати в суді передбачені законом (ст. 268 КУпАП) права, якими наділена особа, котра притягається до адміністративної відповідальності, й зокрема права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою, тощо.

Порушення зазначеної норми адміністративного закону є суттєвою, яке тягне безумовне скасування судового рішення.

Відповідно до вимог ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційна інстанція, скасувавши постанову, має право закрити провадження по справі або прийняти нову постанову.

Розглянувши по суті адміністративну справу щодо ОСОБА_1 приходжу до таких висновків.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Так, за змістом ч.1 ст. 163-1 КУпАП, адміністративна відповідальність настає в разі відсутності податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, в тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Протокол про адміністративне правопорушення № 720 від 16.10.2020, складений стосовно головного бухгалтера ПРАТ «ММК ім. Ілліча» ОСОБА_1 про порушення порядку ведення податкового обліку, а саме: пп.14.1.71, пп.14.1.231 п.14.1 ст.14, пп.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, пп.195.1.1 п.195.1 ст.195, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200, п.201.1 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, п.8, п.12, п.15 та п.16 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 року №1307 зі змінами та доповненнями, пп.1, пп.2 п.3 Розділу V «Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 26.01.2016 року №21, а саме підприємством завищено суму від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту (р.19) за червень 2020 року на суму ПДВ 13 269 678 грн.

Суд першої інстанції мотивував свої висновки щодо визнання ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 163-1 ч. 1 КУпАП лише обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення №720 від 16.10.2020 (а/с 4) та акті № 43/28-10-51-04/00191129 від 22.09.2020 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «ММК ім. Ілліча» (а/с 5-8).

Як вбачається із матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення ґрунтується на акті про результати документальної позапланової виїзної перевірки.

Будь-які інші докази, окрім акту перевірки та протоколу про адміністративне правопорушення, складеного східним управлінням Офісу Великих податків ДПС, в матеріалах справи відсутні.

Слід зазначити, що до протоколу надано тільки витяг з наведеного акту, а саме 1-2 та 78-79 листи (а/с 5-8).

Відповідно до правової позиції, зазначеної в постанові КАС ВС від 08 вересня 2020 року по справі № П/811/2893/14, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі собою не породжують правових наслідків для платника податків.

Податковий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки власні суб`єктивні висновки щодо зафіксованих обставин, та в подальшому, у разі виникнення спору щодо рішень про визначення грошових зобов`язань, що приймаються на підставі такого акту, обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень, а оцінка акту перевірки, в тому числі і оцінка дій посадових осіб податкового органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, а також щодо самих висновків перевірки, надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту.

На підставі акту документальної позапланової виїзної перевірки від 22.09.2020 року, 16.10.2020 року складено протокол про адміністративне правопорушення та 20.10.2020 винесено податкове повідомлення-рішення № .

Відповідно до вимог ст. 56 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку; при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З урахуванням зазначених положень закону ПРАТ «ММК ім. Ілліча», використовуючи надане законом право, звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 20.10.2020 року.

Під час розгляду справи захисником ОСОБА_1 , адвокатом Іванченко С.П. надано до апеляційної скарги копію рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року у справі № 220/465/21-а, яким адміністративний позов ПАТ «ММК ім. Ілліча» до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправним та скасування повідомлення-рішення № від 20.10.2020 року задоволено в повному обсязі. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС від 20.10.2020 року №.

Згідно зазначеного рішення, суд дійшов висновку про безпідставність посилань відповідача (Офіс Великих платників податків ДПС) в акті №43/28-10-51-04/00191129 від 22.09.2020 року про результати позапланової документальної виїзної перевірки ПРАТ «ММК ім. Ілліча» з питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування та сплати до бюджету податку на додану вартість по взаємовідносинам із зазначеними ТОВ за червень 2020 року.

Тобто, у судовому порядку встановлена помилковість висновків, зазначених в акті №43/28-10-51-04/00191129 від 22.09.2020 року про результати позапланової документальної виїзної перевірки ПРАТ «ММК ім. Ілліча» з питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування та сплати до бюджету податку на додану вартість, що спростовує порушення порядку ведення податкового обліку головним бухгалтером ПРАТ «ММК ім. Ілліча» ОСОБА_1 .

При цьому, при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову суду про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 163-1 КУпАП, суд апеляційної інстанції був позбавлений можливості перевірити її доводи на спростування висновків, зазначених у акті, у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи повного тексту акту з обґрунтуванням цих висновків.

Зі змісту статті 62 Конституції України вбачається, що ніхто не може бути підданий покаранню інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам Кобець проти України від 14.02.2008 року, Берктай проти Туреччини від 8 лютого 2001 року, Лавенте проти Латвії від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (рішенні у справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.).

З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 33, 245, 252 КпАП України, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Отже, під час апеляційного розгляду доводи ОСОБА_1 про те, що вона не порушувала порядку ведення податкового обліку, знайшли своє підтвердження, що вказує на відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що постанова судді Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 11.12.2020 року підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КпАП України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247, 294 КУпАП України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 грудня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11.12.2020 року, якою ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 163-1 ч. 1 КУпАП і на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 85 гривень, скасувати.

Закрити провадження по справі стосовно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 263-1 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263-1 КУпАП України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя