Справа № 541/863/21
Номер провадження3/541/316/2021
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі головуючого судді Ситник О.В. , за участі секретаря судового засідання Калініченко Л.О. , особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Акрітова П.К. - розглянувши матеріали, які надійшли від Миргородського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , місце роботи не встановлено, РНОКПП НОМЕР_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

09.04.2021 року о 21 год. 00 хв. в м. Миргород по вул. Гоголя, 75 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Citroen Berlingo, д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з рота, хитка хода, неадекватна поведінка). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на приладі «Драгер» та у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

21.05.2021 року за клопотанням адвоката П.К. Акрітова суд витребував з Миргородського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області наказ про призначення відповідальної особи на яку покладається відповідальність за зберігання , видачу та приймання портативних відеореєстраторів , карт пам`яті , зміну дати та часу на портативних відеореєстраторах , облік зберігання та видачу інформації , отриманої з портативних відеореєстраторів , належне ведення відповідної документації , витребував письмового доручення керівника підрозділу поліції яким надано дозвіл здійснити викопіювання відеозаписів з портативного відеореєстратора інспектора Чугуєнка Р.Г. та відеореєстратора службового автомобіля на якому останній здійснював патрулювання 09.04.2021 року по факту зупинки ОСОБА_1 та викликав свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , розгляд справи було відкладено на 15.06.2021 року .

В судових засіданнях 15.06.2021 року та 06.09.2021 року ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснив що під`їхав до магазину 9 квітня 2021 року приблизно о 23 годині , при собі не мав посвідчення водія а копію паспорта мав в телефоні , але йому запропонували присісти в автомобіль до працівників поліції і повезли до відділу поліції . Там склали протокол що без маски був , що обігнав через суцільну лінію , прав ніхто мені не роз`яснив , автомобіль я зміг забрати тільки через 10 днів . На запитання суду відповів , що написав у відділі поліції що претензій немає стосовно свого автомобіля , також повідомив, що телефонував своєму адвокату та на запитання суду відповів, що штраф за постанову яка була винесена працівниками поліції 09.04.2021 року за керування автомобілем та здійснення обгону на дорозі, що має дві смуги та за те, що не мав при собі посвідчення водія в сумі 510 гривень ним сплачено. Прохав закрити справу в зв`язку з відсутності складу правопорушення .

Сторона захисту адвокат П.К. Акрітов вказав, що працівниками поліції а саме інспектором при складанні протоколу стосовно його підзахисного були порушені вимоги Конституції України та норми КупАП , не були роз`яснені права особі , також не дотримано норм правового поля щодо отримання правової допомоги особі, яка притягується до адміністративної відповідальності , ОСОБА_1 не усвідомлював наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння , також прохав визнати недопустимим доказ відеофіксації з відеореєстратора , оскільки відповідно до вимог інструкції та порядку якими керуються працівники поліції відеофіксування повинно бути безперервне та з фіксацією звуку, тому прохав справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити в зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Суд дослідивши матеріали справи які були додані до матеріалів справи та які за клопотанням сторони захисту були витребувані судом у відділі поліції , та переглянувши відеодиск долучений до матеріалів справи , заслухавши пояснення свідків , заслухавши пояснення ОСОБА_1 , та його захисника - прийшов до висновку що ОСОБА_1 повинен бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з таких підстав :

З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 допустив вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і це підтверджується: даними протоколу про адміністративне правопорушення від 09 квітня 2021 року серії ДПР № 245029, в якому зазначені обставини керування водієм ОСОБА_5 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (про те, що він 09.04.2021 року о 21 год. 00 хв. в м. Миргород по вул. Гоголя, 75 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Citroen Berlingo, д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з рота, хитка хода, неадекватна поведінка)та від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на приладі «Драгер» та у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, (а.с.1). з копії постанови Серія БАВ № 037861 яка була складено на водія ОСОБА_1 з якої вбачається, що останній був притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 09.04.2021 року о 21 годині 30 хвилин керував автомобілем Citroen Berlingo, д.н.з. НОМЕР_2 та здійснив обгін на дорозі , що має дві смуги для руху в одному напрямку та не надав посвідчення водія , та був притягнутий до відповідальності і на нього накладено штраф у розмірі 510 гривень ,який він сплатив ,як пояснив у судовому засіданні , тим самим визнав що керував автомобілем в даний час та в даному місці ( а.с. 5)

З письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 які знаходяться в матеріалах справи ( а.с. 3, 4) вбачається , що 09.04.2021 року близько 22 год. громадянину ОСОБА_1 в їх присутності було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, та що вищевказаний громадянин відмовився від проходження огляду.

Допитаний безпосередньо в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що дійсно був запрошений працівниками поліції , а він знаходився на стоянці в м. Миргороді в якості свідка , чув розмову у приміщенні поліції між ОСОБА_1 та працівниками поліцї на підвищених тонах , при ньому останньому було запропоновано пройти мед освідування на стан сп`яніння , ОСОБА_1 вказував що не був за кермом і вказав, що випив пиво 2 пляшки , особисто чув що останній відмовився від проходження освідування , на запитання суду пояснив, що письмові пояснення які знаходяться в матеріалах справи він підписав особисто , на нього ніхто тиску не здійснював .

Допитаний безпосередньо в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 вказав, що дійсно був свідком, його запросили працівники поліції , права ОСОБА_1 працівники поліції роз`яснювали , пропонували продути на Драгер , але останній відмовився від проходження , письмові пояснення які в матеріалах справи писав не він особисто , але прочитав та підписав , доповнень не мав, тиск на нього не здійснювався .

Допитаний в судовому засіданні працівник поліції ОСОБА_2 пояснив, що ОСОБА_1 обігнав їх патрульний автомобіль в місці де заборонено це робити , там були суцільна лінія , тому він був зупинений ним особисто , при ньому не було водійських прав , і мабуть ніяких документів , на запитання суду пояснив, що до відділу поліції ОСОБА_1 запросили в розумінні ст. 260 КУпАП для складання протоколу , була надана можливість запросити адвоката , який приїхав у відділ поліції , але потім поїхав звідти , бо мабуть не було у нього посвідчення адвоката , не пам`ятає точно , але можливість була запросити , пізніше по нього приїхали дружина , вів себе зухвало , змінював покази. На запитання адвоката інспектор повідомив що права він ОСОБА_1 роз`яснював в обов`язковому порядку.

З відеоматеріалів вбачається, що працівниками поліції був зупинений автомобіль Citroen Berlingo, д.н.з. НОМЕР_2 09.04.2021 року ,з дверей зі сторони водія вийшов водій ОСОБА_1 та на вимогу поліцейського відмовився надати посвідчення водія чи будь який документ , що підтверджує його особу після чого був запрошений до відділу поліції для встановлення його особи та складання постанови за здійснення обгону у забороненому місці та за те, що не має при собі водійського посвідчення . У відділі поліції йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння де він відмовився , потім були запрошені свідки та знову запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння , від якого він відмовився , постійно змінював свої пояснення , що суд розцінює як спосіб захисту , вів себе зухвало та вживав нецензурні слова , також на відео видно що з`явився у відділ поліції якийсь чоловік в якості адвоката за телефонним запрошенням ОСОБА_1 , який потім поїхав у невідомому напрямку, що також суд розцінює як надану можливість особі , яка притягується до адміністративної відповідальності запросити адвоката для здійснення його захисту . ( а.с. 7) .

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП). У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 278 КУпАП визначає умови підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення. Згідно даної норми, орган, (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали, чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Норми статті 280 КУпАП визначають обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Так, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно роз`яснень, що викладені в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із змінами), при розгляді, зокрема, адміністративних справ даних категорій (зокрема, ч.1 ст.130 КУпАП) суди мають ураховувати положення правових норм, у яких визначено поняття «транспортні засоби», зокрема, примітки до ч.7 ст.121 КУпАП та п.1.10 Правил дорожнього руху України.

Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху визначено, що водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі. Крім цього, у даному пункті визначається поняття механічного транспортного засобу. Так, у розумінні п.1.10 ПДР України механічний транспортний засіб - це транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт. У примітці до ч.7 ст.121 КУпАП вказується, що під транспортними засобами, зокрема, у частинах 1-4 ст.130 КУпАП слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.

Пленум Верховного Суду України в п.27 своєї Постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» також роз`яснив, що відповідальність за ст.130 КУпАП України несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами), водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення, зокрема, стану алкогольного сп`яніння. Також, пункт 2.9 а ПДР України прямо та категорично забороняє керування транспортними засобами в стані, зокрема, алкогольного сп`яніння.

Спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно п.2 цієї Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови (п.2 цієї Інструкції). Отже, виходячи з викладеного, саме відповідний поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції, зокрема, і при зупинці транспортного засобу та в ході спілкування з водієм конкретного транспортного засобу, мав підстави вважати, що особа (водій) за певними вказаними в п.3 Інструкції ознаками перебуває у стані сп`яніння.

Відповідно до п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп`яніння проводиться як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, так і лікарем закладу охорони здоров`я. Тобто, аналіз положень п.6 Інструкції містить можливість альтернативності огляду водія на стан сп`яніння і не визначає імперативність чи послідовність такого огляду, як наприклад, положення п.8 Інструкції, що лише у випадку ДТП регламентує обов`язковість проведення огляду на стан сп`яніння лише у закладі охорони здоров`я.

Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП встановлює юридичну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі». Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Суд при оцінці наявних у справі доказів враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Отже, аналіз положень п.2.5, п.2.9 а Правил дорожнього руху України в сукупності та в системному взаємозв`язку з пунктами 2,3,6,7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції свідчить про те, що в даній конкретній ситуації, яка склалася у вечірній час 09.04.2021 року о 21 годині 00 хвилини, в м. Миргород по вул. Гоголя, 75 за участю водія автомобіля Citroen Berlingo, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 , відповідна уповноважена посадова особа Національної поліції (в даному випадку інспектор СРПП Миргородського РВП Чугуєнко Р.Г. ) мав право за відповідних виявлених ним ознак алкогольного сп`яніння водія запропонувати йому пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинення за допомогою приладу Драгер або у медичному закладі у встановленому порядку (що ним і було зроблено у приміщенні Миргородського районного відділенні поліції ГУНП в Полтавській області , куди ОСОБА_1 було доставлено для складання протоколу в розумінні ст. 260 КУпАП згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення, який посвідчено відповідними написами, пояснень свідків та відеозапису фіксації правопорушення).

Аналізуючи законодавця суд зазначає, що щодо складу адміністративного правопорушення у вигляді відмови особи , яка керує транспортним засобом , від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного , наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів , що знижують увагу та швидкість реакції. В цьому випадку особа може бути кристально тверезою або взагалі ніколи не вживати алкоголь, але законодавець передбачив адміністративну відповідальність саме за відмову пройти у встановленому порядку огляд на стан сп`яніння. Доказами відмови можуть бути показання самої особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, чи свідків, якими можуть бути як цивільні особи, так і поліцейські, документи ( наприклад акт обстеження на стан сп`яніння в медичній установі , де лікар вказує , що особа відмовилась від проходження медичного огляду на стан сп`яніння), або відеозапис того, як поліцейський пропонує правопорушнику пройти огляд, письмові пояснення свідків про те, що правопорушник відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. При розгляді цієї категорії справ не має ніякого доказового значення акт медичного обстеження, проведений за зверненням правопорушника до медичної установи, згідно якого ця особа не перебувала в стані алкогольного сп`яніння, оскільки в даному випадку відповідальність настає не за керування транспортним засобом в нетверезому стані, а саме за відмову від проходження відповідного огляду. У випадку коли водій відмовився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або не згоден з результатами огляду, проведеного поліцейським , а поліцейські відмовляються направити водія в найближчий заклад охорони здоров`я , про це потрібно зазначати в протоколі , в поясненнях до протоколу , звертати увагу свідків і у випадку підтвердження того, що поліцейські відмовились направити водія до закладу охорони здоров`я , буде відсутній склад адміністративного правопорушення у вигляді відмови від проходження огляду на стан сп`яніння .

Відповідно до ЗУ від 16.02.2021 року № 1231 ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» - були внесені зміни до ст. 266 КУпАП , а саме - огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. В даному випадку при складанні протоколу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП працівниками поліції застосовувалась зйомка на бодікамеру та відео долучено до матеріалів справи ,та в присутності свідків , які вивчені в судовому засіданні , а з відомостей які були за клопотанням захисника витребувані з Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області - стосовно видачі відеозаписів із стаціонарного журналу та належного копіювання відеозаписів вбачається , що дані процесуальні дії проведено в правовому полі .( а.с. 34-37) .

Отже, виходячи з сукупності та детального аналізу вищевикладених доказів у справі, у їх взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що о 09.04.2021 року о 21 год. 00 хв. в м. Миргород по вул. Гоголя, 75 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Citroen Berlingo, д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з рота, хитка хода, неадекватна поведінка) та від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на приладі «Драгер» та від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, тобто водій ОСОБА_1 допустив порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України). Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинили адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст.23 КУпАП). За загальними правилами ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням суті та характеру вчиненого ОСОБА_1 грубого адміністративного правопорушення у сфері транспорту, відсутність обставин, що обтяжують і пом`якшують його відповідальність, з метою запобіганню вчинення ним нових правопорушень, суд вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, що передбачений санкцією ч.1 ст.130 КУпАП .При цьому, суд враховує, що згідно юридичної структури видів адміністративних стягнень, передбачених ст.24 КУпАП, штраф за своєю юридичною суттю, є одним із найменш суворіших видів адміністративних стягнень, що передбачені даною статтею КУпАП, а також встановлений санкцією ч.1 ст.130 КУпАП як безальтернативний і єдино можливий (згідно логіки законодавця). При цьому, враховуючи положення ч.1 ст.130 КУпАП, суд при накладенні адміністративного стягнення застосовує до винної особи разом із штрафом позбавлення права керування транспортними засобами, що також визначене законодавцем як безальтернативне у санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно ст. 40-1 КУпАП у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, особою на яку накладено таке стягнення сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. В зв`язку з вищенаведеним на вимогу п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню з правопорушника ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 % розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить на день розгляду справи 454 грн. 00 коп.

Керуючись статтями 40-1, 130 ч. 1, 221, 245, 268, 279-280, 283, 284, 291, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Рахунок для сплати штрафу: н/р (IBAN) UA0016001, назва отримувача коштів - ГУК Полтавської обл./Полтавська/21081300, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37959255, код класифікації доходів бюджету 21081300, банк одержувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 гривень 00 копійок (призначення платежу 22030106 Судовий збір; 26436309 (5), П.І.Б платника, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, н/р (IBAN) UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106, код ЄДРПОУ суду 26436309 ).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на оскарження.

Повний текст постанови виготовлений 07.09.2021 року .

Суддя Миргородського

міськрайонного суду О. В. Ситник