Справа №950/193/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Косолап В. М.
Номер провадження 33/816/267/21 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 травня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., за участі секретаря судового засідання Різниченко Н. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Лебединського районного суду Сумської області від 19.04.2021, якою

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката Осмоловського В. А.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу правопорушення, оскільки суд розглянув справу у відсутність його та захисника, суть правопорушення, викладена в протоколі не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є незрозумілим, який із підпунктів п. 2.9 ПДР він порушив, суд вийшов за межі пред`явленого звинувачення та фактично перебрав на себе цю функцію. Крім цього, вважає, що обставини справи вказують на провокацію з боку працівників поліції, а медичний висновок щодо стану його сп`яніння викликає обґрунтований сумнів, оскільки в порушення вимог закону зразки біологічного середовища для проведення лабораторного аналізу в нього не відбирались.

Постановою судді Лебединського районного суду Сумської області від 19.04.2021 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн з позбавленням права керування т/з строком 1 рік. Стягнуто на користь держави 454 грн судового збору.

Згідно постанови, 24.01.2021 о 06-15 год в с. Будилка Сумської області по вул. Центральній водій ОСОБА_3 керував автомобілем ГАЗ 3110, д. н. з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, хитка хода, млява мова). Згідно висновку № 5 Лебединської ЦРЛ від 24.01.2021 ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 ПДР.

Вислухавши доводи ОСОБА_3 та його захисника Осмоловського В. А., які підтримали апеляційну скаргу та просили скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити через відсутність складу правопорушення, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1), а згідно ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, крім іншого, полягає у керуванні особою т/з в стані алкогольного сп`яніння, а диспозиція цієї норми закону кореспондуються з вимогами п.п. «а» п. 2.9 ПДР, згідно з якими водієві забороняється керувати т/з у стані алкогольного сп`яніння.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 491744 від 24.01.2021, суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що водій ОСОБА_3 керував т/з в стані алкогольного сп`яніння, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- висновком КНП Лебединської ЦРЛ щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24.01.2021, з якого вбачається, що ОСОБА_3 перебуває у стані алкогольного сп`яніння;

- показаннями свідка ОСОБА_5 , згідно яких 24.01.2021 близько 02-30 год йому зателефонувала донька та сказала, що посварилася із чоловіком. Він зателефонував ОСОБА_3 і попросив відвезти його до дочки в с. Будилка, оскільки там її б`ють. На автомобілі ОСОБА_3 він приїхав до с. Будилка, де перебували деякий час. Між ним та ОСОБА_6 виникла сварка, в ході якої він вказав доньці збирати речі, забирати онуку та їхати до с. Боровенька. Відвезти доньку та онуку до с. ОСОБА_7 він попросив працівників поліції, але останні відмовили йому та повідомили, що у нього є транспорт, яким він приїхав, а тому може відвезти їх додому;

- показаннями свідка (працівник поліції) ОСОБА_8 , згідно яких 24.01.2021 на лінію «102» надійшло два повідомлення: спочатку про вчинення домашнього насильства ОСОБА_6 в с. Будилка, а потім вже від самого ОСОБА_6 з приводу того, що його тесть ОСОБА_5 приїхав на т/з у стані алкогольного сп`яніння. На місці події були допитані ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . При цьому останній повідомив, що за кермом т/з не перебував, а керував автомобілем ОСОБА_3 , якому і запропоновано було пройти відповідний огляд на стан сп`яніння;

- показаннями свідка ОСОБА_9 , згідно яких 24.01.2021 вона посварилася з чоловіком, а потім приїхав її батько разом з ОСОБА_3 , за кермом т/з був ОСОБА_3 . Після того як приїхала поліція у ОСОБА_6 та її батька були відібрані пояснення. Працівники поліції сказали, що вони можуть їхати на т/з ОСОБА_3 , але потім т/з зупинили;

- відеозаписами: з відеореєстратора патрульного автомобіля, на якому зафіксовані обставини зупинки т/з, за кермом якого перебував ОСОБА_3 ; з нагрудних відеокамер поліцейських, з яких вбачається, що ОСОБА_3 було зупинено працівниками поліції для надання ним пояснень стосовно того, що саме він привіз ОСОБА_5 у село, а не останній був за кермом, оскільки ОСОБА_6 повідомив, що ОСОБА_5 міг приїхати у село за кермом автомобіля у стані алкогольного сп`яніння. Під час відібрання пояснень ОСОБА_3 першим запитує у поліцейського «чи буде вказано, що він був випивший». І вже після відібрання пояснень, працівником поліції було запропоновано ОСОБА_3 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від проходження якого на місці зупинки т/з за допомогою приладу Драгер ОСОБА_3 відмовився і забажав пройти такий огляд в медичному закладі. Також на цьому відеозаписі зафіксовані обставини проходження огляду в Лебединський ЦРЛ, де ОСОБА_3 двічі продував Драгер, перший раз зафіксовано показник 1,98 проміле, другий - 2,04. При цьому на запитання лікаря, чи вживав він алкоголь, останній сказав, що пив вино у чотири години ночі.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Та обставина, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_3 керував т/з із ознаками алкогольного сп`яніння, а не у стані алкогольного сп`яніння, на що звертається увагу в апеляційній скарзі, на правильність прийнятого судом рішення не впливає, адже факт його перебування в стані алкогольного сп`яніння, а відтак і керування ним т/з у такому стані, був встановлений на підставі проведеного медичного огляду в закладі охорони здоров`я у відповідності встановленому законом порядку. При цьому ставити під сумнів вказаний медичний висновок апеляційний суд не вбачає, оскільки огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я проводився двічі із застосуванням приладу Драгер, результат тесту якого показав 1,98 та 2,04 проміле, ОСОБА_3 був ознайомлений та погодився з його результатом, що підтверджується відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, на відібранні у нього біосередовища не наполягав.

Відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові судді п.п. «а» п. 2.9 ПДР, хоча і є порушенням законодавства України про адміністративне правопорушення, але при цьому не є тією безумовною обставиною, яка тягне за собою скасування судового рішення у зв`язку з неправильним застосуванням норми матеріального права на підставі п. 1 ст. 247 і ч. 8 ст. 294 КУпАП, оскільки внаслідок зазначеного недотримання уповноваженим працівником поліції та суддею суду першої інстанції вимог КУпАП і ПДР не був порушений принцип правової визначеності, а тому доводи апеляційної скарги у цій частині задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 з приводу провокаційних дій працівників поліції апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час розгляду в суді апеляційної інстанції. При цьому ЄСПЛ у рішенні від 05.02.2008 в справі «Раманаускас проти Литви» констатував, що «підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування».

ОСОБА_3 був зупинений працівниками поліції з метою з`ясування, хто саме керував т/з - він чи ОСОБА_5 . ОСОБА_3 підтвердив, що за кермом т/з був саме він і першим запитав у поліцейського «чи буде вказано, що він був випивший», що зафіксовано на відповідному відеозаписі з нагрудних камер поліцейських.

Вказаний факт давав працівникам поліції законні підстави вимагати від водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, тобто або на місці зупинки т/з за допомогою спеціального технічного приладу, або у найближчому закладі охорони здоров`я, чим і скористався ОСОБА_3 .

Твердження ОСОБА_10 про порушення судом першої інстанції його права на захист через розгляд справи у його відсутність, не заслуговують на увагу, оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом, для прискорення процедури слухання.

Зокрема, відповідно ст. 268 КУпАП, за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Разом з тим, розгляд справи стосовно ОСОБА_3 , яка надійшла до суду першої інстанції 02.02.2021, неодноразово відкладався, у тому числі 16.02.2021 у зв`язку з хворобою ОСОБА_3 , а 19.03.2021 через необхідність ознайомлення з матеріалами справи та надання часу для підготовки до судового розгляду. В подальшому ОСОБА_3 був залучений захисник, який 25.03.2021 звернувся з клопотанням про відкладення розгляду справи для підготовки до судового засідання. 12.04.2021 ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, в якому просив розгляд справи відкласти на іншу дату та викликати вказаних ним свідків, а також зазначив, що його захисник не може прибути в судове засідання через зайнятість у розгляді іншої справи. До вказаного клопотання ОСОБА_3 також додав і клопотання захисника Осмоловського В. А. про відкладення розгляду справи. При цьому захисник просив призначити на 16.04.2021 або 20.04.2021.

16.04.2021 судове засідання за участі ОСОБА_3 та захисника Осмоловського В. А. було відкладено на 19.04.2021, а саме до отримання із Лебединської ЦРЛ інформації, витребуваної за клопотанням адвоката та явки свідка ОСОБА_9 . Однак, у судове засідання, призначене на 19.04.2021 а ні захисник, а ні ОСОБА_3 не з`явились. При цьому засобами електронного зв`язку ОСОБА_3 надіслав до суду заяву, в якій справу просив відкласти на інший день у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. Захисник у судове засідання також не з`явився, надіслав клопотання, у якому зазначив, що через зайнятість не може прибути у судове засідання. Також просив не розглядати справу без участі ОСОБА_3 . При цьому доказів неможливості явки до суду 19.04.2021 захисник Осмоловський В. А. не надав.

Таким чином, справа неодноразово призначалась до розгляду в судовому засіданні, ОСОБА_3 та його захиснику Осмоловському В. А. були створені всі умови, а також надано достатньо часу для реалізації належним чином своїх процесуальних прав та законних інтересів, у тому числі для подачі письмових пояснень, подання доказів, прийняття особистої участі у розгляді справи тощо.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення - ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, дотримавшись положень ст. 268, 279, 280 КУпАП, а тому винесена постанова є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, внаслідок чого це судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

постановив:

Постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 19.04.2021 відносно ОСОБА_3 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов