Провадження № 3/734/856/21 Справа № 734/1637/21
ПОСТАНОВА

іменем України

09 червня 2021 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Бузунко О.А.,

при секретареві судового засідання Гузенко Т.О., Ринва Т.О.,

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер не надано,

справа розглянута у присутності ОСОБА_1 , якому роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП,

встановив:

23 травня 2021 року о 02 годині 30 хвилин гр. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на законну вимогу інспектора СРПП ВП № 1 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області капітана поліції Головко Ю.О. припинити адміністративне правопорушення, а саме: висловлюватися нецензурною лайкою та перешкоджати діяльності поліцейського, на неодноразові зауваження не реагував, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав та пояснив наступне. Він разом з ОСОБА_2 були біля його подвір`я, коли приїхали працівники поліції, закували в кайданки ОСОБА_3 , посадили в авто та почали їхати. Потім з машини вийшов працівник поліції та повідомив йому, що він заважає, застосував слізогінний газ, вдарив його в груди кулаком, в нього випав телефон, на який він знімав, працівники поліції цей телефон забрали і видалили звідти відео, які він згодом відновив і надасть суду для перегляду. Потім працівники поліції «запакували» і його та повезли до лікарні для проведення огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 на запитання суду чи є, на його думку, законною вимога працівника поліції, який має зброю, тримати дистанцію, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повідомила, що він знімав відео і тому таку дистанцію не тримав.

Свідок ОСОБА_4 , який був допитаний за клопотанням ОСОБА_5 , дав суду показання, що дії працівників поліції були незаконними і ці незаконні дії фіксував ОСОБА_6 на відео зі свого телефону. Коли він з працівниками поліції вже перебував в автомобілі і вони хотіли їхати, перед автомобілем стояв ОСОБА_6 , до якого було застосовано силу і сльозогінний газ. Їх привезли до лікарні, вони вже були в кайданках, які екіпаж, який їх привіз, навіть не мав можливості зняти і це через дві години зробили працівники іншого екіпажу. На запитання суду чи є вимога працівника полії, який має при собі зброю, тримати дистанцію, ОСОБА_7 повідомив, що, на його думку, така вимога є законною, але при триманні дистанції ОСОБА_6 не зміг би зняти на відео незаконні дії працівників поліції.

В судовому засіданні 01 червня 2021 року було переглянуто відео, яке є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення. На даному відео видно як ОСОБА_6 та ОСОБА_7 стоять біля автомобіля, до якого під`їжджає поліцейська машина. В подальшому відбувається розмова між працівниками поліції та ОСОБА_8 і ОСОБА_9 . На вимогу однієї з вказаних осіб працівниками поліції було надано посвідчення. Під час цієї розмови працівники поліції неодноразово повідомляли чому вони прибули та просили ОСОБА_5 і ОСОБА_3 не чинити перешкоди при виконанні ними своїх посадових з обов`язків. З відео також вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 постійно нецензурно виражаються, ОСОБА_6 працівника поліції називає «упирем». До ОСОБА_5 працівником поліції неодноразово була висунута вимога «тримати дистанцію», оскільки в працівника поліції мається зброя.

В судовому засіданні 08 червня 2021 року було переглянуто відеоносій, наданий ОСОБА_8 , на якому зафіксований перебіг подій, що і на відео, що є додатком до протоколу.

Додатково з вказаного відео вбачається, що, коли ОСОБА_7 працівниками поліції був посаджений до автомобіля патрульної поліції та мав намір їхати, йому дорога була перегороджена ОСОБА_10 . З даного приводу ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомив, що він фіксував все на відео і йому не було куди відійти, щоб автомобіль поліції проїхав.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , показ свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідальність, яка встановлена ст. 185 КУпАП, настає у разі вчинення злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку та громадської безпеки, а також суспільні відносини у сфері державного управління.

Під державним управлінням слід розуміти підзаконну, юридично-владну діяльність організуючого, виконавчо-розпорядчого характеру, яка здійснюється органами виконавчої влади і спрямована на організацію виконання законів, практичне виконання завдань і функцій держави з безпосереднього та оперативного керівництва економікою, соціально-культурним і адміністративно-політичним будівництвом.

Об`єктивна сторона правопорушення дістає вияв у злісній непокорі, тобто відмові виконати законне розпорядження або вимогу працівника поліції при виконанні ним своїх службових обов`язків, а також вчиненні таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Втручання в діяльність поліцейського, перешкоджання виконанню ним відповідних повноважень, невиконання законних вимог поліцейського, будь-які інші протиправні дії стосовно поліцейського мають наслідком відповідальність відповідно до закону. Правопорушення щодо поліцейського або особи, звільненої зі служби в поліції, її близьких родичів, вчинені у зв`язку з його попередньою службовою діяльністю, мають наслідком відповідальність відповідно до закону.

Аналіз положень ст. 185 КУпАП дає можливість прийти до висновку, що під злісною непокорою розуміється відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обов`язків, або у відмові, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок. Вказане тлумачення викладено в Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011.

У відповідності до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоровя, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» № 8 від 26 червня 1992 року (зі змінами) роз`яснено, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, що адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

Дане правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні ним службових обов`язків, оскільки вимога працівника поліції або розпорядження це - акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, який має бути законодавчо обґрунтований.

Виходячи з наведеного, на наявність складу даного правопорушення в діях особи впливає не лише вимога, яка була поставлена працівниками поліції, але і у зв`язку з чим вона висувалась.

В судовому засіданні встановлено, що поліцейські знаходились при виконанні ними службових обов`язків. У відповідності до ст. 62 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський при виконанні покладених на нього повноважень є представником держави. Законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами. Ніхто на має права втручатися в законну діяльність поліцейського.

В конкретному випадку суд вважає, що законні вимоги співробітників поліції щодо тримання дистанції (так як при недотриманні дистанції у особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, була б можливість мати доступ до зброї, яку при собі мав поліцейський), припинення чинення перешкод ОСОБА_1 при здійсненні поліцейськими своїх повноважень (в тому числі, коли автомобіль патрульної поліції почав рух) були цілком законними і неодноразово (щодо вимоги тримати дистанцію) озвучувалась у ввічливій та коректній формі. Невиконання таких вимог, висловлювання в бік поліцейських нецензурною лайкою і становить об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних доказів, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 23 травня 2021 року серії ГР № 102630, в якому викладена суть вчиненого ОСОБА_1 діяння;

- випискою № 4 Козелецької ЦРЛ із медичної карти амбулаторного хворого від 23 травня 2021 року /на підтвердження факту перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння/;

- інформацією, яка розміщена на CD-диску, який доданий до протоколу про адміністративне правопорушення ;

- інформацією, яка розміщена на CD-диску, який наданий ОСОБА_8 ;

Суд особливо звертає увагу на відеозапис з нагрудного відео-реєстратора поліцейського, що є засобом об`єктивного контролю, оскільки не залежить від суб`єктивного сприйняття кожного з учасників події, і є достатнім доказом для прийняття несуперечливого рішення по справі.

Показання свідка ОСОБА_4 судом не беруться до уваги, оскільки вони носили загальний характер. Більше того, свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні погодився з тим, що вимога працівника поліції тримати дистанцію є законною, але при триманні дистанції ОСОБА_6 не зміг би все зняти на відео.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він не мав змогу відійти, коли автомобіль поліції почав рух, судом не сприймається, оскільки з відео, наданого ОСОБА_1 вбачається, що останній навіть не намагався цього зробити, а стояв чітко по центру автомобіля. Той факт, що працівник поліції мав можливість відкрити двері і вийти з поліцейської машини, що вбачається з відео, переглянутого в судовому засіданні, свідчить про те, що місце біля автомобіля було /туди б і міг відійти ОСОБА_1 /.

Разом з тим, в судовому засіданні під час розгляду справи не знайшов свого підтвердження той факт, що ОСОБА_1 погрожував фізичною розправою в бік поліцейського /про що вказано в протоколі про адміністративне правопорушення/, тому вказане діяння не може бути інкриміноване як складова злісної непокори.

Судочинство в Україні проводиться на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання кожною стороною своїх прав та інтересів. Вищезазначені факти вини ОСОБА_1 є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час судового засідання.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з вимогами ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, судом не встановлено. Обтяжуючу відповідальність обставину, що передбачена ст. 35 КУпАП, суд визнає вчинення правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за скоєння ним адміністративного правопорушення, суд враховує характер вчиненого ним адміністративного правопорушення та об`єкт посягання, особу правопорушника: вік, соціальне положення та рівень правосвідомості, ступінь вини та відношення до скоєного адміністративного правопорушення, наявність обтяжуючої вину обставину та відсутність обставин, які б її пом`якшували, відсутність відомостей про попередні притягнення до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції статті у виді громадських робіт.

Обставин, які б позбавляли можливості суд застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді громадських робіт, не встановлено. Окрім того, суд також вважає, що в даному випадку саме такий вид стягнення, враховуючи вищевикладені обставини, буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454,00 грн., які слід стягнути з ОСОБА_1 на користь держави.

Керуючись ст.ст. 41, 185, 221, 283-285 КУпАП, суд

постановив:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді 60 годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави 454 грн. (чотириста п`ятдесят чотири) судового збору.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

Суддя Козелецького районного суду

Чернігівської області О.А. Бузунко