Справа№ 953/4251/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" травня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі: судді - Божко В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: не відомо), проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 130 ч.1 КпАП України, -
в с т а н о в и в :
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18№025693 від 21.02.2021 р., ОСОБА_1 21.02.2021 р. о 01-33 год. керував транспортним засобом «Subaru Forester» д/н НОМЕР_1 по вул. Героїв Праці, 7 в м. Харкові в стані алкогольного сп`яніння. Пройшов огляд огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер», результат 0,92 проміле, від проходження на стан сп`яніння у закладі охорони здоровья КНП ХОР «ОНД» відмовився, чим порушив п. 2.9 А «Правил дорожнього руху України», за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 зі складеним протоколом відносно нього не погодився, вказуючи на те, що він складений з чисельними порушеннями діючого законодавства при відсутності події та складу адміністративного правопорушення, при відсутності доказів вчинення правопорушення. Адже він не керував автомобілем «Subaru Forester» д/н НОМЕР_1 в момент складання протоколу, він навіть не перебував у ньому. Просив закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши адміністративний матеріал, оглянувши диск з відеозаписом, встановив наступні факти.
З матеріалів справи вбачається, що 21.02.2021 р. о 02год. 30 хв. в м. Харків, по вул. Героїв Праці, 7, інспектором роти 5 батальйону 2 УПП в Харківській області молодшим лейтенантом поліції Мішура Є.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 025693 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 130 ч. 1 КУпАП України передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом водієм у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння.
Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння.
Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП визначає 3 об`єктивні сторони складу правопорушення, за яке винна особа має понести покарання, визначене санкцією даної норми, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водночас, підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.
Склад правопорушення це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.
Об`єктивна сторона правопорушення це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.
Суб`єктивна сторона правопорушення це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є вина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).
Постанова судді, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Для використання доказу при розгляді справи необхідно, щоб він був належним і допустимим. Належний доказ це доказ, зміст якого відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. До того ж фактичні дані це дані, які мають зв`язок із фактами предмета доведення, здатні підтвердити існування чи відсутність доказуваних фактів. А допустимим вважається той доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами, а також коли законодавець допускає його використання.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність особи настає виключно в разі, якщо ця особа керувала транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, сам по собі протокол адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Зважаючи на викладене та враховуючи позицію ЄСПЛ щодо протоколу про адміністративне правопорушення, висловлену в рішенні по справі «Карелін проти Російської Федерації», слідує висновок, що протокол не може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення

Порядок огляду на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, відповідно до ч. 2 якої, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Тобто, нормами чинного законодавства України передбачено наявність двох обов`язкових умов для проведення процедури огляду водія (судноводія) на стан алкогольного сп`яніння: свідки повинні бути присутніми під час пропозиції проведення, а також самого проведення такого огляду; під час складання відповідних процесуальних документів.

Однак, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18№025693, складений інспектором з порушенням вимог ст. 254, ч. 2 ст. 266 КУпАП та п. 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, а саме за відсутності свідків в момент зупинки ОСОБА_1 , адже зупинка транспортного засобу не зафіксована. Із змісту ст. 266 КУпАП слідує, що запідозрити водія у керуванні автомобілем у нетверезому стані інспектор поліції вправі лише в присутності двох свідків та обов`язковим (при згоді водія) використанням технічного засобу. Порушення цього порядку, відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП, є підставою для визнання огляду водія недійсним.

Також, матеріали справи містять направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння (а.с. 9).

Але обставин події, які були зафіксовані на диску з місця події, який було оглянуто в судовому засіданні, не містять відомостей щодо пропозиції з боку працівників поліції пройти ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Зазначене свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не пропонував водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у спеціальному закладі охорони здоров`я.

Крім того, ОСОБА_1 не було інспектором поліції відсторонено від керування транспортним засобом, що е порушення Інструкції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні переглядом відеофайлів (відеозаписів), долучених працівниками поліції встановлено, що вони не містять підтвердження фактів зупинки автомобіля «Subaru Forester» д/н НОМЕР_1 , 21 лютого 2021 року та керування ОСОБА_1 даним автомобілем, відеозапис розпочинається лише з часу, коли ТЗ знаходиться припаркованим, та на місце водія порожнє.

Разом з цим, згідно з п. 3.5 розділу ІІІ «Порядок використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції» Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відоезаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 03.02.2016 року № 100 встановлює, що після активації нагрудної камери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Проте, на вищевказаному оптичному носії інформації (DVD-disk) міститься декілька відеофайлів, що свідчить проте, що відеозапис неодноразово переривався та піддавався редагуванню.

Щодо показань свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с. 5), вони не узгоджуються з матеріалами справи, що ставить під сумнів достовірність наданих до суду показів, адже їх пояснення, лише підтверджують факт відмови від проходження від медичного огляду. Факт зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , свідки не підтвердили.

Таким чином, докази, долучені працівниками поліції, не містять підтвердження того, що ОСОБА_1 21 лютого 2021 року керував автомобілем засобом «Subaru Forester» д/н НОМЕР_1 , протирічать один одному, навіть з фрагментів неналежних доказів відеозаписів вбачається, що зйомка події здійснювалася уривками, тобто в порушення «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», відеозйомка події проводилась працівниками поліції фрагментарно і розпочинається лише з часу, коли автомобіль (транспортний засіб) засобом «Subaru Forester» д/н НОМЕР_1 , знаходиться припаркованим та в ньому відсутній будь який водій.

Зазначені обставини виключають адміністративну відповідальність за ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 .

Всі сумніви, які маються в матеріалах справи, відповідно до ст. 62 Конституції України, трактуються на користь особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, тобто ОСОБА_1 .

Також, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

За таких обставин вважаємо за доцільне взяти до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справах «Енгель та інші проти Нідерландів» («Engel and Others v. the. Netherlands», 08 червня 1976 року, no. 5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72), «Озтюрк проти Німеччини» («Ozturk v. Germany», 21 лютого 1984 року, no. 8544/79), «Лутц проти Німеччини» («Lutz v. Germany», 25 серпня 1987 року, no. 9912/82), тлумачить поняття «кримінальний» автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardov. Spain» від 06.12.1998 Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитись на користь цієї особи.

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

В рішенні Європейського суду з прав людини від 24 листопада 2011 року у справі «Загородній проти України», заява № 27004/06 суд зазначив, що особа, проти якої висунуті кримінальні обвинувачення, яка не бажає захищатись особисто, повинна бути в змозі скористатись юридичною допомогою за власним вибором (див. рішення від 16 квітня 2009 року у справі «Ханжевачкі проти Хорватії» (Hanzevadki v. Croatia), заява № 17182/07, п. 21, з подальшими посиланнями).

Згідно з рішенням у справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилось нічого іншого, як взяти на себе функцію сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагальності процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч. 1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Більш того, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення, визначені статтею 247 КУпАП. Відповідно до п.1 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 130, ст. ст. 9, 247, 268, 283-285 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Харківського Апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з моменту її винесення.

Постанова набирає чинність після закінчення 10-ти денного строку на її оскарження.

Суддя В.В. Божко