Провадження № 33/4808/118/21
Категорія ст. 130 ч. 1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лазарів О. Б.
Суддя-доповідач Гриновецький
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М., з участю апелянта ОСОБА_1 та захисника Лукініва М.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду від 22.01.2021 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1

притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення: - за ст. 130 ч. 1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік;

-за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн;

-за ст. 122-4 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 грн.

На підставі ст. 36 КУпАП визначено ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 4 грудня 2020 року о 00-28 год. в м. Івано-Франківську, по вул. Тисменицька керував автомобілем "AUDI A3" НОМЕР_1 , не дотримався бокового інтервалу, що призвело зіткнення з автомобілем "Opel Insignia" НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . У водія ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проведено у визначеному законом порядку в присутності двох свідків. Результат позитивний 1,94 ‰.

Перед цим він в ту ж ніч о 23-00 год. під час об`їзду автомобіля "Opel Insignia" НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення, чим порушив п.п. 2.3.б), 13.3. ПДР України. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Після цього, він місце пригоди залишив, чим порушив п.2.10. ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 оспорює законність й обґрунтованість постанови судді. Вказує, що судом не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватись до кримінального процесуального законодавства. В порушення ст. 278 КУпАП суд не перевірив правильність складання протоколу про адмінправопорушення та інших матеріалів справи. Переконує, що 03 грудня 2020 року о 23 год. у м. Івано-Франківську, по вул. Тисменицька, 279, після ДТП його автомобіль знаходився на місці, а він ним не керував, тим більше через півтори години після цього. Він був не згоден з результатами проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, підпис в акті огляду не ставив, при цьому працівники поліції не запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Крім того, в матеріалах справи підписи свідків між собою не узгоджуються з їх письмовими поясненнями, що містяться в матеріалах справи. Судом безпідставно проігноровано його клопотання про виклик свідків: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на його вимогу поліцейським не було вручено копії протоколів, які було складено, що є порушенням на захист, оскільки йому належно не пред`явлено адміністративне звинувачення. Автомобіль в нього не вилучався, що додатково ставить під сумнів доведеність його вини. Просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п. 1 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши доводи апелянта ОСОБА_1 та його захисника про підтримання апеляції, перевіривши справу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою. Постанова суду щодо ОСОБА_1 в частині ст. 130 ч.1 КУпАП цим нормам закону не відповідає, тому підлягає скасуванню. В решті постанова суду є законною й обґрунтованою.

Судом першої інстанції не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення, які передбачають арешт особи чи позбавлення його певних прав, мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства.

Саме тому апеляційний суд не може визнати законним й обґрунтованим зміст оскарженої постанови в частині ст.130 ч.1 КУпАП. Замість викладу на початку мотивувальної частини постанови встановленої судом фабули адміністративного звинувачення про керування правопорушника автомобілем в нетверезому стані, суд послався на зміст протоколу про адміністративне правопорушення. Із такого змісту постанови суду прямо слідує, що суд не встановив яке правопорушення особою вчинено, чим поставив під сумнів свій наступний висновок про доведеність вини ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КУпАП.

Суд дав неправильну оцінку доводам ОСОБА_1 про те, що він не погоджувався з даними протоколу за ст. 130 ч.1 КУпАП в частині показника Драгера про ступінь його сп`яніння. Така його незгода з результатом первинного огляду мала бути безумовною підставою для його повторного огляду в медичному закладі, що прямо передбачено ст. 266 КУпАП. Порушення процедури огляду водія згідно ст. 266 ч. 5 КУпАП є підставою для визнання його недійсним.

Суд не допитав свідків, які зазначені в протоколі за ст. 130 ч.1 КУпАП, чим залишив сумніви в їх законному статусі у цій справі. Посилання суду на письмові пояснення свідків, рапорт поліцейського є неприпустимим, оскільки порушує фундаментальний принцип правосуддя безпосередність дослідження доказів шляхом допиту свідків в суді. Спростувати ці доводи апеляційний суд немає підстав і процесуальних можливостей.

В постанові суду в частині ст.130 ч.1 КУпАП дано перелік документів на підтвердження його вини, однак суд не розкрив їх доказового змісту, чим залишив сумніви у належному доведенні його вини у цій частині.

Зазначені порушення при складанні протоколу мали б бути підставою для повернення справи в суд першої інстанції для нового судового розгляду. Однак, ст. 294 КУпАП позбавляє апеляційну інстанцію такого права.

За встановлених обставин, справа щодо ОСОБА_1 в частині ст. 130 ч.1 КУпАП підлягала б закриттю за недоведеністю його вини. Однак, такої підстави у КУпАП не передбачено, тому з врахуванням загальних принципів судочинства та верховенства права справу слід закрити за відсутністю в його діях складу вказаного правопорушення.

ОСОБА_1 в апеляції стверджує, що йому не було вручено копію протоколу за ст. 130 ч.1 КУпАП. Однак, ці його доводи спростовуються даними відеозапису події про вручення йому такої копії.

Підстав для скасування постанови суду в частині ст.ст. 124, 122-4 КУпАП не встановлено.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 в цій частині є законним й обґрунтованим. Його вина в цій частині підтверджується наведеними у постанові доказами, зокрема поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , в достовірності яких немає підстав сумніватися, оскільки вони узгоджуються з іншими доказами у справі.

Тому визнання судом винним ОСОБА_1 за ст. 124, 122-4 КУпАП і визначені йому стягнення за цими нормами слід залишити без зміни. На підставі ст. 26 КУпАП за сукупністю вказаних норм остаточно слід залишити йому штраф 340 грн. В решті постанову залишити без змін.

Таким чином апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову Івано-Франківського міського суду від 22.01.2021 року щодо нього в частині ст. 130 ч.1 КУпАП - скасувати, провадження в цій частині справи закрити на підставі ст. 247 п. 1 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За ст. 124 КУпАП залишити ОСОБА_1 штраф в розмірі 340 грн; за ст. 122-4 КУпАП - штраф в розмірі 255 грн. На підставі ст. 36 КУпАП визначити ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Суддя: Б.М. Гриновецький