Справа № 523/1248/21
Номер провадження 3/523/1426/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2021 р.

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Кисельов В.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України,

який проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

В Суворовський районний суд м. Одеси надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ОД №031975 від 27.12.2020р., відповідно до якого, 27.12.2020р. о 08.30 год ОСОБА_1 керуючи т/з БАЗ АО79.14, д.н.з. НОМЕР_1 в м. Одеса по вул.. Миколаївська дор., 225, керував т/з, який використовується для перевезення пасажирів на маршрутному таксі №242, перевозив пасажирів у кількості 40 осіб, що на 19 осіб більше ніж передбачено місць для сидіння та реєстраційними документами на т/з, чим порушив п. 9 Постанови КМУ від 12.07.2020 року № 641 та згідно протоколу державної поліції ТЕБ та НС №42 від 18.12.2020р. на місці вчинення правопорушення встановлено «помаранчевий» рівень епідеміологічної небезпеки зараження вірусом Ковід-19, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 з`явився, вину не визнав. Зазначив, що 27.12.2020 року приблизно о 08 год ОСОБА_1 , будучи водієм ПАТ «Північтранс», керував маршрутним таксі №242, державний номерний знак НОМЕР_2 , та перевозив пасажирів у кількості 40 осіб, що перевищує кількість місць для сидіння транспортного засобу.

В протоколі працівником поліції зазначено, що в його діях наявний склад правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, дана норма є бланкетною та носить відсилочний характер до інших нормативно-правових актів. Так, зокрема, в протоколі зазначено, що своїми діями я порушив вимоги пп. 9 п. 10 постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року.

Після складення протоколу ОСОБА_1 вирішив ознайомитись зі змістом постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року, щоб переконатись, що вона дійсно містить положення, які забороняють перевезення автотранспортом пасажирів у кількості, що перевищує кількість обладнаних місць для сидіння транспортного засобу, та встановив, що пункт 10 постанови, який передбачав відповідальність за перевезення пасажирів у кількості, більшій ніж кількість місць для сидіння, втратив свою чинність на підставі постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року. Тобто на момент складення відносно ОСОБА_1 протоколу - 27.12.2020 року, пункт 10 з Постанови КМУ №641 від 09.12.2020 р.втратив чинність, та працівники поліції вказали в протоколі на порушення мною норми законодавства, що на дату складення протоколу вже була нечинною.

Пп. 9 п. 10 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року у редакції, чинній до набрання чинності постановою КМУ №1236 від 09.12.2020, дійсно передбачав, що на території України на період дії карантину забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про автомобільний транспорт» регулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. Відповідно до ч. З ст. 35 ЗУ «Про автомобільний транспорт» перевезення пасажирів автобусами в режимі регулярних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах загального користування на договірних умовах із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Ст. 1 ЗУ «Про автомобільний транспорт» встановлює, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами. Водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Законодавство розмежовує поняття автомобільний перевізник і водій, відповідно саме перевізник здійснює перевезення пасажирів у режимі регулярних пасажирських перевезень, а водій лише керує транспортним засобом, перебуваючи у трудових відносинах з безпосередньо автомобільним перевізником. Таким чином, суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, в частині порушення вимог пп.9 п. 10 постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року є саме автомобільний перевізник, а не водій. Побідна позиція підтверджується і існуючою судовою практикою (наприклад, постановою суду у справі №712/230/21, № 759/815/21, №367/7986/20, №639/8256/20, тощо).

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за вчинення якого винна особа несе юридичну відповідальність. Склад правопорушення містить чотири необхідні елементи: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкта і суб`єктивну сторону правопорушення. При цьому, не доведення або відсутність в діянні конкретної особи будь-якого з цих елементів, виключає склад відповідного правопорушення, а значить і адміністративну відповідальність за вчинення такого діяння.

Враховуючи, що ОСОБА_1 , не є перевізником (фізичною чи юридичною особою, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами), а є лише водієм, що перебував у трудових відносинах з перевізником, то відповідно ОСОБА_1 не являюсь суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, та в моїх діях відсутнє порушення постанови КМУ № 641 від 22.07.2020, а отже і склад адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи суддя прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У відповідність до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до змісту постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року, пункт 10 постанови, який передбачав відповідальність за перевезення пасажирів у кількості, більшій ніж кількість місць для сидіння, втратив свою чинність на підставі постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року. Тобто на момент складення відносно ОСОБА_1 протоколу - 27.12.2020 року, пункт 10 з Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 р. втратив чинність, та працівники поліції вказали в протоколі на порушення мною норми законодавства, що на дату складення протоколу вже була нечинною.

Пп. 9 п. 10 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року у редакції, чинній до набрання чинності постановою КМУ №1236 від 09.12.2020, дійсно передбачав, що на території України на період дії карантину забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про автомобільний транспорт» регулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. Відповідно до ч. З ст. 35 ЗУ «Про автомобільний транспорт» перевезення пасажирів автобусами в режимі регулярних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах загального користування на договірних умовах із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Ст. 1 ЗУ «Про автомобільний транспорт» встановлює, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами. Водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Законодавство розмежовує поняття автомобільний перевізник і водій, відповідно саме перевізник здійснює перевезення пасажирів у режимі регулярних пасажирських перевезень, а водій лише керує транспортним засобом, перебуваючи у трудових відносинах з безпосередньо автомобільним перевізником. Таким чином, суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, в частині порушення вимог пп.9 п. 10 постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року є саме автомобільний перевізник, а не водій. Побідна позиція підтверджується і існуючою судовою практикою (наприклад, постановою суду у справі №712/230/21, № 759/815/21, №367/7986/20, №639/8256/20, тощо).

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за вчинення якого винна особа несе юридичну відповідальність. Склад правопорушення містить чотири необхідні елементи: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкта і суб`єктивну сторону правопорушення. При цьому, не доведення або відсутність в діянні конкретної особи будь-якого з цих елементів, виключає склад відповідного правопорушення, а значить і адміністративну відповідальність за вчинення такого діяння.

Враховуючи, що ОСОБА_1 , не є перевізником (фізичною чи юридичною особою, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами), а є лише водієм, що перебував у трудових відносинах з перевізником, то відповідно ОСОБА_1 не являюсь суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, та в моїх діях відсутнє порушення постанови КМУ № 641 від 22.07.2020, а отже і склад адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення зокрема вирішує, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Під час складання протоколу ОД №031975 працівниками поліції було порушено вимоги ст. 256 КУпАП, оскільки в протоколі був зазначений нормативний акт, положення якого про заборону перевезення пасажирів в кількості понад обладнаних місць для сидіння, на момент складання протоколу втратило чинність. Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Аналогічна норма міститься в ст. 8 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення (п.1); скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність (п.6).

З`ясувавши обставини та дослідивши докази по справі, суд вважає, що провадження по справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.п. 1,6 ч.1 ст.247 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Провадження по справі щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд міста Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: В.К. Кисельов