Справа № 467/313/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2021 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області, розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тайкури Рівненського району Рівненської області, громадянина України, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відомості про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні

за 188 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Суд визнав доведеним, що 31 березня 2021 року близько 19 год. 50 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи біля маскувальної огорожі дільниці №2 Державної установи «Арбузинська виправна колонія №83», що розташована по вул. Володимирській, 1 в смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, намагався передати засудженим шляхом перекиду заборонені Додатком 3 (пункт 4 розділу ІІ) Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України 28 серпня 2018 року №2823/5, предмети, а саме: 10 мобільних телефонів, 2 літри рідини із запахом алкоголю та 2 колоди гральних карт.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 188 КУпАП.

Сам же ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про його дату, час і місце двічі повідомлявся шляхом направлення судових повісток на адресу, що вказана у протоколі, у тому числі й шляхом публікації оголошення на офіційному веб порталі судової влади України.

З огляду на, що суд, виходячи з положень ст. 268 КУпАП та беручи до те, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (постанова ВС від 15 травня 2019 року у справі № 0870/8014/12), вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ураховуючи, що вона (участь) не є обов`язковою при розгляді такого роду справ.

Вказане узгоджується з рішеннями Європейського суду з прав людини від 14.10.2003 у справі «Трух проти України», від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», від 26.04.2007 у справі «Шевченко проти України», відповідно до яких в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Тому суд, шляхом дослідження наданих йому доказів у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, їх оцінки за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, було установлено наступне.

Адміністративна відповідальність за ст. 188 КУпАП настає у разі прихованої від огляду передачі або спробі передачі будь-яким способом особам, яких тримають у слідчих ізоляторах, установах виконання покарань, алкогольних напоїв, лікарських та інших засобів, що викликають одурманювання, а так само інших заборонених для передачі предметів.

У свою чергу, ряд предметів, виробів і речовин, зберігання і використання яких засудженими заборонено, визначено Додатком 3 (пункт 4 розділу ІІ) до Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України 28 серпня 2018 року №2823/5.

Так, засудженим забороняється зберігати і використовувати будь-які напої із вмістом алкоголю та енергетичної дії, дріжджі, інші вироби на спиртовій основі; радіоелектронні засоби, призначені для передавання чи приймання радіосигналів (радіостанції, мобільні телефони та зарядні пристрої до них, SIM-картки, скретч-картки поповнення рахунку мобільного зв`язку, пейджери тощо); гральні карти.

У даному випадку факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188 КУпАП, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії МИ №34 від 31 березня 2021 року, який складений у відповідності до норми ст.256 КУпАП і є доказом щодо часу, місця і способу учинення правопорушення, у тому числі й заборонених предметів; протоколу особистого огляду і огляду речей серії МИ №34 від 31 березня 2021 року як доказу щодо заборонених предметів (їх найменування, назви), перекид яких намагався здійснити ОСОБА_1 , у сукупності із даними рапорту о/у відділу ДУ «Арбузинська ВК №83» Садовського О. від 31 березня 2021 року щодо самої події правопорушення.

Крім того, суд відмічає, що протокол про адміністративне правопорушення підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, без зауважень.

Відмова ж ОСОБА_1 від надання пояснень по суті порушення розцінюється судом у світлі положень ст. 63 Конституції України, у той час, як суду надано достатньо доказів його винуватості у вчиненні правопорушення.

Усі докази, при цьому, є належними, так як самі по собі і в сукупності підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у цій справі, як то, обставини щодо події правопорушення (часу, місця і конкретного способу вчинення), мотивів, мети і спрямованості умислу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також щодо предметів правопорушення.

Сам же протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогами ст. 256 КУпАП щодо його обов`язкових даних і реквізитів і водночас він відображає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188 КУпАП у точній відповідності із диспозицією цієї норми, тобто щодо наявності усіх елементів складу правопорушення, а, відповідно, й обвинувачення висунуте згідно із законом.

Стосовно особистого огляду і огляду речей МИ №34 від 31 березня 2021 року, то останній проведено відповідно до положень ст.ст. 264, 265 КУпАП уповноваженою особою.

Отже, усі вказані докази є допустимим, так як даних про те, що додані до нього матеріали отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України або здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, становлено не було.

Таким чином, шляхом дослідження наданих доказів у сукупності, у тому числі, їх обсягу, установлено, що було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст. 188 КУпАП, а ОСОБА_1 винний у його вчиненні і підлягає адміністративній відповідальності.

А тому, з огляду на наведене, у ракурсі установлених судом фактичних обставин справи шляхом встановлення юридично значущих ознак, визначення правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненої дії конкретному складу правопорушення, передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення, суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ст. 188 КУпАП, оскільки він здійснив спробу передачі заборонених предметів особам, які утримуються в установі виконання покарань, шляхом їх перекиду через огорожу.

За такого, суд визнав повністю доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188 КУпАП за обставин, установлених судом.

Тож, при накладенні адміністративного стягнення на нього суд враховує характер вчиненого правопорушення, зокрема, ступінь його небезпеки, особу ОСОБА_1 , який не працює, відсутність відомостей про притягнення його до адміністративної відповідальності раніше, а також ступінь його вини, те, що він діяв умисно і усвідомлював характер свого посягання на установлений порядок управління, у тому числі відсутність обставин, що виключають адміністративну відповідальність та вказують на факти його неосудності.

Водночас, обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 згідно із ст.ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено.

За такого суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у межах санкції ст. 188 у виді штрафу із конфіскацією заборонених предметів, що були виявлені та вилучені у нього, що яке буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, у тому числі, ураховуючи відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, а також необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 на користь держави належить стягнути судовий збір, який згідно ч.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674 VI становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на день розгляду справи становить 454,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 251,252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 15 (п`ятнадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп. з конфіскацією заборонених предметів, а саме:

1)2 (дві) колоди гральних карт;

2)мобільний телефон Nokia 1202, IMEI НОМЕР_1 (без кришки);

3)мобільний телефон Motorola 46040, IMEI НОМЕР_2 ;

4)мобільний телефон Nokia 1202 1800, IMEІ НОМЕР_3 ;

5)мобільний телефон Nomi, чорного кольору, IMEI не встановлено;

6)мобільний телефон НТС моделі і, IMEI не встановлено;

7)мобільний телефон Nokia 8210, без батареї, IMEІ НОМЕР_4 ;

8)мобільний телефон Nokia с201, IMEI НОМЕР_5 ;

9)мобільний телефон Fly IQ431, IMEI 1: НОМЕР_6 , IMEI2: НОМЕР_7 ;

10)мобільний телефон Sony Ericsson, IMEI

НОМЕР_8 )мобільний телефон Nomi, без батареї, пошкоджений.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір 0,2 прожитковим мінімумів для працездатних осіб, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через пятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через пятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Суддя І.В. Явіца