Справа № 341/184/21
Провадження № 33/4808/348/21
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Мергель М. Р.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю захисника адвоката Шевчук-Філімон Н.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Шевчук-Філімон Н.М. на постанову Галицького районного суду Івано-Франківської області від 23 квітня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.,-

встановив:

Судом першої інстанції встановлено, що 26.01.2021 о 23 годин 25 хвилин водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки БМВ 328, н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у Галицькій ЦРЛ. Своїми діями порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням суду адвокат Шевчук-Філімон Н.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова судді є незаконною та необґрунтованою, винесена без з`ясування всіх обставин справи, поверхнево.

Вказує, що ОСОБА_1 не є об`єктом правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, оскільки не керував транспортним засобом.

Звертає увагу на те, що відеозапис долучений до матеріалів справи не містить відомостей про те, що саме ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу, оскільки з відеозапису неможливо встановити момент зупинки транспортного засобу під керуванням її довірителя, на що суд першої інстанції не звернув уваги.

Адвокат Шевчук-Філімон Н.М. зазначає, що факт перебування у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не заперечувався, однак відсутні дані, що останній перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння керував транспортним засобом.

Просить постанову суду скасувати як незаконну, винести нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив і не просив відкласти розгляд справи, незважаючи на те, що суд приймав заходи щодо забезпечення його участі у судовому засіданні апеляційної інстанції.

В той же час, захисник адвокат Шевчук-Філімон Н.М.. просила розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки останній виїхав за межи країни на тривалий час та повністю довіряє їй представництво своїх інтересів.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що участь ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою, апеляційний суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник адвокат Шевчук-Філімон Н.М. повністю підтримала вимоги апеляційної скарги та просила закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши та дослідивши доводи адвоката Шевчук-Філімон Н.М., яка підтримала вимоги апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 та призначив йому справедливе стягнення в розмірі, який встановлено санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП.

Перевіряючи доводи захисника ОСОБА_1 адвоката Шевчук-Філімон Н.М. щодо невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП , апеляційний суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення та інші.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному, та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Так, зі змісту доводів апеляційної скарги адвоката Шевчук-Філімон Н.М. вбачається, що ОСОБА_1 26.01.2021 о 23 годин 25 хвилин автомобілем марки БМВ 328, н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння не керував, а тому не може бути суб`єктом правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що доводи ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, носять суперечливий голослівний та непослідовний характер і спростовуються сукупністю доказів, які було досліджено судом.

Апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням приходить до висновку, що вищевказані доводи адвоката Шевчук-Філімон Н.М. є бездоказовими, не відповідають фактичним обставинам та спрямовані на уникнення відповідальності ОСОБА_1 за вчинене правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

Відповідно до ч.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зокрема, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що під час їх складання ОСОБА_1 не спростовував факт керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а навпаки, особисто добровільно визнав вину у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні дані, які свідчать про те, що ОСОБА_1 заперечував факт керування транспортним засобом під час проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та складання щодо нього протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 та призначив йому справедливе стягнення в розмірі, який встановлено санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення та у відповідності до ст.36 КУпАП.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доводиться матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 27.01.2021 серії ДПР 18 № 234032, у якому міститься запис про визнання особою факту вживання алкогольних напоїв і керування транспортним засобом; висновком щодо результатів медичного огляду від 27.01.2021, де зазначено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння; відеозаписами з автомобіля поліцейських і нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, на яких відображено факт зупинки автомобіля БМВ 328, який належить ОСОБА_1 , проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.

Суд зазначив, що керування ОСОБА_1 автомобілем у стані сп`яніння підтверджений належними, допустимими та достатніми доказами, що дає суду підстави для визнання особи винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1. ст. 130 КУпАП. При цьому, заперечення і доводи захисника Блинчука І.С. суд не взяв до уваги і вважав їх такими, що не можуть бути підставою для закриття провадження у справі.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №234032 від 27.01.2021 року, ОСОБА_1 26.01.2021 року о 23 годині 25 хвилин керував автомобілем марки БМВ 328, н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у КНП Галицькій ЦРЛ, чим порушив вимоги п.2.9А ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою начальником СРПП 2 Галицького ВП капітаном поліції Митіїв П.Д., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП та підписаний уповноваженою особою.

ОСОБА_1 було роз`яснені його права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи в Галицькому районному суді, про що свідчить його власноручний підпис.

В протоколі зазначені свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , їх анкетні дані, правильність яких засвідчена їх власноручними підписами.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано пояснення, висновок медичного огляду.

Працівниками поліції у ОСОБА_1 було вилучено посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, за що ОСОБА_1 розписався у відповідній графі протоколу.

У вказаному протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 власноручно написав пояснення, у відповідності до яких він вказав, що випив пиво та керував транспортним засобом.

В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом, а транспортний засіб доставлено по місцю проживання, що ОСОБА_1 засвідчив власноручним підписом.

ОСОБА_1 було ознайомлено із змістом протоколу під його підпис.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Зі вищевказаних відеозаписів, які були досліджені апеляційним судом під час розгляду справи, вбачається, що ОСОБА_1 під час спілкування із працівниками поліції після зупинки транспортного засобу не заперечував факт керування транспортним засобом, намагався пройти огляд на визначення стану сп`яніння за допомогою технічного приладу Драгер в присутності свідків та який не пройшов у зв`язку з тим, що не виконував рекомендації працівника поліції. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, ОСОБА_1 погодився та добровільно пройшов такий огляд в подальшому як водій транспортного засобу.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до матеріалів справи та відеозаписів з відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції наявних ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 .

Вказаними відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом с явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищевказані відеозаписи належним та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення містять висновок КНП Галицької лікарні №5 від 27.01.2021 року (а.с.2), складеного о 00 год. 30 хв., у відповідності до якого в результаті медичного огляду, який було проведено лікарем ОСОБА_5 було встановлено, що 27.01.2021 року о 00.10 год. було проведено огляд ОСОБА_1 та встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Висновок медичного закладу підписаний лікарем та обстежуваною особою ОСОБА_1

ОСОБА_1 було повідомлено, що за результатами огляду він перебував в стані алкогольного сп`яніння. В графі пояснення обстежуваної особи про ознайомлення з результатами огляду у медичному висновку міститься підпис ОСОБА_1 , що свідчить про його ознайомлення із результатами відповідного огляду.

Апеляційний суд вважає, що вищевказаний висновок зроблений лікарем ОСОБА_5 в межах наданих повноважень, відповідає вимогам Інструкції, містить необхідні дані, щодо особи, стосовно якої проводився медичний огляд, часу та місця його проведення.

До матеріалів справи долучено копію постанови серії БАБ №087554 від 26.01.2021 року складеної о 23.34 год. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у відповідності до якої на ОСОБА_1 накладено грошове стягнення за керування транспортним засобом без користування ременем пасивної безпеки, копію постанови ОСОБА_1 отримав, ознайомився із змістом постанови, про що свідчить його власноручні підписи.

Складання вищевказаного протоколу додатково підтверджує правильність висновків суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції під час керування транспортним засобом у зв`язку із порушенням ним Правил дорожнього руху.

Разом з тим, апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний установлений законом огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортного засобу.

Апеляційний суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до вимог п.2.9 ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Так, сукупність досліджених доказів, відеозапис з персональних відеореєстраторів поліцейських та власні пояснення ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення свідчать про те, що ОСОБА_1 26.01.2021 о 23 годин 25 хвилин водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки БМВ 328, н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у Галицькій ЦРЛ. Своїми діями порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши сукупність доказів по справі, апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених доказів поза всяким розумним сумнівом доводить факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Відповідно до вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання судом було враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та накладено стягнення в мінімальних межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Шевчук-Філімон Н.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Галицького районного суду Івано-Франківської області від 23 квітня 2021 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв