П О С Т А Н О В А

Іменем України

4 лютого 2021 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві у залі суду протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) і матеріали справи додані до нього щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, водія ТОВ «БАС-Експрес», РНОКПП та інші дані ініціатором складення протоколу не надано.

в с т а н о в и в :

Опис обставин, установлених під час розгляду справи

Відповідно до протоколу серія АА № 300817, складеного інспектором взводу № 1 роти № 2 БУПП в Полтавській області ДПП Мокрецовим М. М., 4 листопада 2020 року, о 07 год. 36 хв., по вул. Соборності, 33 в м. Полтаві ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Рута 25 д. н. з. НОМЕР_1 , здійснюючи регулярні пасажирські перевезення на міському маршруті № 51 «Південний вокзал -Автовокзал», перевозив двадцять сім пасажирів, при визначеній характеристиці даного транспортного засобу та свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_2 , кількість місць для сидіння в якому двадцять, разом з місцем водія, чим порушив пп. 2 п. 11 постанови КМУ № 641 від 22 липня 2020 року та п. 1 протоколу позачергового засідання Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, п. 4 постанови МОЗ Головного державного санітарного лікаря України «Про затвердження тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів при наданні послуг з перевезення пасажирів на період карантину у зв`язку з поширенням короно вірусної хвороби СОVID-19 № 23 від 21 травня 2020 року» що, на думку ініціатора складення протоколу, є вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Нормативний акт, що передбачає відповідальність за інкриміноване особі адміністративне правопорушення

Відповідно до статті 44-3 КУпАП відповідальність за нею наступає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Ставлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності до вчинення інкримінованого йому правопорушення

В судове засідання порушник, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, не з`явився, подав письмові пояснення в яких вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні не визнав та просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, в зв`язку з чим суд розглядає справу за його відсутності

Мотиви суду та оцінка наданих сторонами доказів

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до статті 245 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі статті 280 КУпАП слідує, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та відповідно до вимог статті 279 КУпАП дослідити докази, якими згідно статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів.

Так, стаття 44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність громадян та посадових осіб за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Враховуючи, що ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, при розгляді такої категорії справ, необхідно ретельно з`ясовувати і зазначати, у чому саме полягали порушення; норми яких правил, інструкцій, інших нормативних актів не додержано.

Відповідно до протоколу серії АА № 300817, складеного інспектором взводу № 1 роти № 2 БУПП в Полтавській області ДПП Мокрецовим М. М., 4 листопада 2020 року, о 07 год. 36 хв., по вул. Соборності, 33 в м. Полтаві ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Рута 25 д. н. з. НОМЕР_1 , здійснюючи регулярні пасажирські перевезення на міському маршруті № 51 «Південний вокзал -Автовокзал», перевозив двадцять сім пасажирів, при визначеній характеристиці даного транспортного засобу та свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , кількість місць для сидіння в якому двадцять, разом з місцем водія, чим порушив пп. 2 п. 11 постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22 липня 2020 року та п. 1 протоколу позачергового засідання Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, п. 4 постанови МОЗ Головного державного санітарного лікаря України «Про затвердження тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів при наданні послуг з перевезення пасажирів на період карантину у зв`язку з поширенням короно вірусної хвороби СОVID-19 № 23 від 21 травня 2020 року».

Підпунктом 2 пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22 липня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» передбачено, що на території України на період дії карантину забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Частиною 2 статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v.Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Відповідно до ст. 251 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення вказуються свідки із зазначенням прізвища, ім`я, по батькові, місця проживання. Однак, ці вимоги закону при складенні протоколу про адміністративне правопорушення не дотримані. В ньому вказано, що водій перевозив двадцять сім пасажирів, без зазначення даних їх особи. При цьому не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили не тільки про надмірну кількість пасажирів, а й факт їх перевезення взагалі.

Даний факт не підтверджений будь-якими доказами, які б у визначеному законом порядку підтверджували факт вчинення інкримінованого особі правопорушення.

Наданий ініціатором складення протоколу відеозапис констатує лише факт зупинки транспортного засобу, спілкування поліцейського з водієм про причину зупинки та перебування в салоні осіб, перерахунок яких, він, нібито, здійснює вголос, називаючи якісь цифри.

При цьому з відео видно, що в транспортному засобі перебувають особи, кількість яких, нібито, становить 16 чоловік, що вголос й озвучує інспектор, зазначаючи, що 10 чоловік залишили вказаний транспортний засіб, чого з відео не вбачається, що унеможливлює суду приймати як доказ встановлення зазначеної в протоколі кількості осіб та приймати це до уваги, як належний та допустимий доказ по справі.

Ініціатором складення протоколу не надано доказів, які б підтверджували, що особа, відносно якої складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, являється суб`єктом його вчинення.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є найманим працівником ТОВ «БАС-Експрес», тобто він не являється суб`єктом господарювання, а тому в розумінні ст. 44-3 КУпАП не є суб`єктом вказаного правопорушення.

Посилання у протоколі на підпункт постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22 липня 2020 року, як порушення певного заборонного припису, без розкриття його змісту є недопустимим, оскільки диспозиція норми ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, а тому потребує не тільки відсилання до іншого нормативного акту, а й розкриття його змісту.

Крім того, ініціатором складення протоколу, ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, без зазначення норми, яку він порушив, так як вказана стаття містить не одну, а декілька норм, що унеможливлює притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, приймаючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, не вказаною нормою ст. 44-3 КУпАП, а тому провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 44-3, 247, 283, 284, 285 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Закрити справу щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А. Г. Савченко