Справа № 163/2961/20 Провадження №33/802/133/21 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія: ч.1 ст.130 КпАП України Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю

секретаря судового засідання Старенько Л.М.,

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Сидун О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 13 листопада 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , водій ТОВ "Вест Транс Логістика", за ч.1 ст.130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Любомльського районного суду Волинської області від 13 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 25.10.2020 року о 17:14 годині, в селі Старовойтове вулиця Прикордонників Любомльського району Волинської області керував автомобілем марки DAF моделі XF105,410 державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка ході, запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.10).

Не погоджуючись із постановою судді особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що постанова місцевого суду не відповідає обставинам справи, а також вимогам закону. Вказує на те, що особи, які були залучені, як свідки під час його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є працівниками поліції, а тому, на його думку, є зацікавленими особами. А тому протокол про адміністративне правопорушення не може вважатися належним та допустимим доказом його винуватості. Також вказує на те, що суд розглянув справу поверхнево та формально, оскільки не пересвідчився у тому, чи отримав він повістку про судове засідання, не допитав свідків в судовому засіданні. Про судове засідання, яке відбулося, без його участі, 13.11.2020 року його ніхто не повідомляв, жодних повісток не отримував. Оскаржувану винесену постанову отримав поштою 28.12.2020 року. Вказує на те, що він не мав можливості скористатися усіма своїми правами, передбаченими КпАП України, в тому числі на правову допомогу, а тому просить поновити строк на апеляційне оскарження, так як він пропущений з поважних причин (а.с.17-20).

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Сидун О.С., які підтримали клопотання про поновлення строку на оскарження та апеляційну скаргу із наведених у ній підстав, приходжу до висновку до наступного висновку.

Відповідно до ст.294 КпАП України скарга на постанову може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк може бути поновлено за заявою особи, яка має право оскаржити постанову.

Згідно ст.268 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з постанови Любомльського районного суду Волинської області від 13.11.2020 року справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглядалась без участі ОСОБА_1 та його захисника, а про вказану постанову він дізнався лише 28.12.2020 року.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду скаржником пропущено з поважних причин, а тому його слід поновити та прийняти апеляційну скаргу до розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.7 КпАП України, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно положень статтей 245, 252, 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п.44 рішення по справі «Володимир Поліщук та Світлана Поліщук проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

На думку апеляційного суду, вказаних вимог закону при розгляді справи місцевий суд дотримався не у повному обсязі.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №228485 від 25.10.2020 року о 17 годині 14 хвилин в селі Старовойтове вулиця Прикордонників громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем марки DAF XF105.410 державний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка ході, запах алкоголю з ротової порожнини рота, тремтіння рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків та бодікамери, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.1).

Відповідно до пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 водій ОСОБА_1 в їх присутності від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння та від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовся. Водій ОСОБА_1 знаходився з явними ознаками алкогольного сп`яніння, ухилився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку у лікувальних закладах. Зокрема, в їх присутності, на вимогу працівників поліції відмовився від проходження огляду на стан визначення алкогольного сп`яніння у медичному закладі та із застосуванням приладу «Драгер» (а.с.3).

В ході розгляду справи апеляційним судом було допитано в якості свідків працівників поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які по суті складення адміністративного протоколу щодо ОСОБА_1 про порушення ним вимог ч.1 ст.130 КпАП України нічого не пояснили, вказавши, що не пам`ятають обставин даної події, оскільки пройшло багато часу.

Крім того під час розгляду справи апеляційним судом, в якості свідка було допитано ОСОБА_6 , який вказав, що 25 жовтня 2020 року він з напарником ОСОБА_1 їхали вказаним транспортним засобом. Їх фура поламалася і вони зупинилися так, що задня частина транспортного засобу була на пішохідному переході. Підійшли працівники поліції та попросили від`їхати. В той час коли на ОСОБА_1 працівники поліції складали постанову про порушення правил паркування транспортного засобу, він особисто сів за кермо та від`їхав фурою.

На неодноразові виклики суду апеляційної інстанції в судові засідання в якості свідків не з`являлись ОСОБА_3 та ОСОБА_2 тому, апеляційний суд був позбавлений можливості з`ясувати та перевірити відомості зазначені в її письмових поясненнях, які містяться в матеріалах справи, а як наслідок, відповідно зробити висновок про достовірність та правильність таких пояснень.

Згідно приєднаного до матеріалів справи відеозапису з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників поліції під час документування ними правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України відносно громадянина ОСОБА_1 (а.с.2), то з них не вбачається факт керуванням ОСОБА_1 транспортного засобу, а також залучення двох свідків під час відмови останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, а також відмови ОСОБА_1 щодо проходження такого огляду в закладі охорони здоров`я. А тому, в апеляційного суду, поряд з рештою матеріалів адміністративного провадження, відсутня можливість повно відтворити події, які мали місце 25.10.2020 року.

Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд враховує наступне.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

В даній ситуації ОСОБА_1 повністю заперечив вчинення ним адміністративного правопорушення та вказав на те, що транспортним засобом він не керував, а тому підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КпАП України взагалі немає.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що постанова судді Любомльського районного суду Волинської області від 13 листопада 2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накладення на нього адміністративного стягнення за санкцією цієї статті, не може вважатися законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню, оскільки в його діях склад адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами наявними в справі, і таких не було здобуто в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки з урахування встановлених у судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, то провадження в справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 13 листопада 2020 року.

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 13 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження по даній справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбачених ч.1 ст.130 КпАП України.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.