Номер провадження: 33/813/405/21
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О.А.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Журавльов О.Г., за участю секретаря судових засідань Янковської Ю.Л., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 18.02.2021 відносно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн.

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 06.12.2020 року водій ОСОБА_1 , керував автомобілем ДЕО номерний знак НОМЕР_1 по вулиці Іцхака Рабіна 33 у місті Одесі, з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, нестійка хода, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, в якій він зазначив, що:

-він дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння так як вживав алкогольні напої того дня, але транспортним засобом не керував та матеріали справи не містять таких підтверджень. Того дня він посварився з дружиною та приїхав за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , де він сподівався винайняти житло на нічліг. Став чекати жінку, в якої винаймав житло та з огляду на емоційний стан, вирішив вжити алкогольні напої та після їх вживання за кермо не сідав, весь час перебував у автомобілі або біля нього;

-свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 двічі викликали поліцейських, при цьому одразу як вони побачили, що ОСОБА_1 вживає алкогольні напої, він їм сказав, що за кермо не збирається сідати (можливо відповів у грубій формі, що образило останніх та вони викликали поліцейських). Перший наряд поліції не складав відносно нього протокол, оскільки він їм пояснив, що сідати за кермо не збирається, та вживав алкогольні напої вже за адресою: АДРЕСА_2 та 33. Після того, як перший наряд поліції поїхав, свідкам не сподобалась така реакція, бо він сказав, що є працівником поліції та вони вирішили викликати інший наряд поліції, який під тиском невдоволення свідків ,склав відносно нього протокол;

-в судовому засіданні була допитана поліцейська ОСОБА_4 , яка в телефонному режимі зв`язувалась нібито з іншим поліцейським ОСОБА_5 , який складав відносно нього протокол, а також свідком ОСОБА_2 та показання невідомих осіб, яких неможливо ідентифікувати через телефонний зв`язок. Він та його захисник заперечували проти допиту в такій формі, однак судом були не взяті до уваги ці показання та відображені в постанові суду;

-матеріали справи не містять будь-яких технічних та електронних доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані сп`яніння, крім неперевірених пояснень обурених на нього свідків.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та провадження по адміністративній справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та повернути йому водійське посвідчення.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 наполягав на вимогах апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, а також пояснення ОСОБА_6 , апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Вимогами ст. 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 268 КУпАП, були повторно досліджені докази, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 064777, складений 06.12.2020 (а.с. 3);

- пояснення свідка ОСОБА_7 , який на місці складення адміністративного протоколу пояснив, що водій автомобілю ДЕО Ланос номерний знак НОМЕР_1 заїхав у двір на бордюр, перекрив три смуги руху. Він підійшов до нього та запитав, чи не потрібна допомога та відчув від нього запах алкоголю, він знаходимся в стані алкогольного сп`яніння та в подальшому у його присутності відмовився від проходження тесту на Драгер та проїхати до медичного закладу (а.с. 5, 7);

- пояснення свідка ОСОБА_2 , яка на місці складення адміністративного протоколу пояснила, що бачила, як водій автомобілю ДЕО Ланос номерний знак НОМЕР_1 стояв посередині (поперек) проїжджої частини и його просили відігнати автомобіль. Водій знаходився у стані алкогольного сп`яніння, після чого він заїхав у двір (а.с. 6, 8).

Як вбачається зі змісту протоколу, ОСОБА_1 під підпис роз`яснювалось положення ст. 63 конституції України та ст. 268 КУпАП, дату та час судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, однак останній відмовився від підпису протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №064777, а також відмовився від надання пояснень, що не оспорюється в апеляційній скарзі.

Однак, зазначені обставини вказують на те, що ОСОБА_1 на момент складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №064777 від 06.12.2020 жодних заперечень та незгоду з діями працівників патрульної поліції не висловлював.

З приводу доводів ОСОБА_1 щодо безпідставного посилання в мотивувальній частині постанови суду першої інстанції на пояснення, надані в телефонному режимі через зв`язок з поліцейською ОСОБА_4 іншим поліцейським ОСОБА_5 , та свідком ОСОБА_2 , апеляційний суд знаходить слушними та такими, що не можуть бути підтвердженням на встановлення вини ОСОБА_1 , оскільки такий вид надання пояснень не передбачений діючим КУпАП та виключає можливість ідентифікування особи, від якої отримуються пояснення.

В свою чергу, пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , які повторно досліджені судом апеляційної інстанції повністю спростовують версію ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях керування транспортним засобом, оскільки останні в своїх поясненнях послідовно зазначили обставини, за яких вони були свідками подій, що мали місце 06.12.2020 та зазначили, що бачили, як ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки мав ознаки такого сп`яніння.

Доводи ОСОБА_1 щодо відсутності в матеріалах провадження відеозаписів та будь-яких електронних носіїв щодо фіксації управління ним транспортним засобом, апеляційний суд бере до уваги, однак зазначає, що відповідно до своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 сам зазначив, що на момент прибуття патрульної поліції, яка складала відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, вже прибула на місце після виклику, а не самостійно виявила правопорушення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 апеляційний суд вважає такими, що вказують на особисту лінію захисту останнього та вони є неспроможними з огляду на досліджені судом першої та апеляційної інстанції матеріали справи.

Тому, посилання апелянта стосовно того, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі не підлягають задоволенню.

Більш того, апеляційний суд вважає, що повторно дослідженими під час апеляційного розгляду скарги ОСОБА_1 доказами, які є належними та допустимими (протокол про адміністративне правопорушення та письмові пояснення свідків), підтверджено наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції формує самостійний склад адміністративного правопорушення у разі відмови та судом першої інстанції були враховані обставини, визначені ст. 23, 33, 36 і відносно ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення відповідно до вимог КУпАП.

При цьому, як зазначено вище, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність виключення з мотивувальної частини постанови суду посилання на пояснення свідків, допитаних в телефонному режимі.

В іншій частині висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного судового рішення.

Доказів, які б спростовували встановлені обставини, ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надано.

З огляду на відсутність будь-яких належних доказів, які б підтверджували обставини, на які посилається ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі, суд розцінює як такі, що дані ним з метою ухилення від відповідальності та накладення стягнення, вони не відповідають фактичним обставинам справи, спростовуються повністю матеріалами справи, а тому апеляційний суд вважає, що вони не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Доводи ОСОБА_1 щодо закриття провадження по справі, апеляційний суд вважає необґрунтованим оскільки постановою суду першої інстанції в діях ОСОБА_1 встановлена наявність складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено відповідне стягнення в межах строку передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Отже апеляційний суд вбачає підстави для зміни оскаржуваної постанови суду першої інстанції з мотивів зазначених в постанові.

Таким чином, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, а оскаржувану постанову суду першої змінити.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 18.02.2021 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП зміни.

Виключити з мотивувальної частини судового рішення суду першої інстанції посилання суду на покази в телефонному режимі свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г. Журавльов