Справа № 348/1719/21
Провадження № 33/4808/721/21
Категорія ст.124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Міськевич О. Я.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю представника потерпілої ОСОБА_1 адвоката Фединяк Р.В.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 адвоката Капака В.М. на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06 жовтня 2021 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення - штраф у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (вісімсот п`ятдесят гривень), а також стягнуто на користь держави 454 грн. 00 коп. судового збору.

в с т а н о в и в :

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06.10.2021 року встановлено, що 29.07.2021 р. близько 09 год. 31 хв. ОСОБА_2 в смт. Ланчин по вул. Незалежності керуючи транспортним засобом, а саме автомобілем марки Volkswagen Tiguan, д.н.з. НОМЕР_1 на нерегульованому перехресті із провулком Б.Хмельницького при зміні руху не увімкнув покажчик повороту праворуч, опісля різко змінив напрямок руху ліворуч, не надав переваги в русі транспортному засобу Volkswagen Caddy д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого скоїв з ним зіткнення. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. п. 16.6, 9.1 а Правил дорожнього руху.

Не погодившись з вказаним рішенням суду захисник ОСОБА_2 адвокат Капак В.М. подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що суд не повно з`ясував фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам. Вважає, що суд формально підійшов до встановлення обставин справи та вказує на те, що ОСОБА_2 не був належним чином повідомлений про розгляд справи, судової повістки він не отримував, а поштове повідомлення суду не містить підпису ОСОБА_2 , а тому вважає, що судом порушено право особи на захист.

Апелянт вказує на те, що згідно вимог протоколу про адміністративне правопорушення у вину ОСОБА_2 ставилось провина за вчинення ним п.16.6 та п.9.1 ПДР України, аналізу яких суд першої інстанції не надав, а безпідставно вказав на порушення п.10.1 та 10.9 ПДРЄ, які в провину ОСОБА_2 не ставились.

Вказує на те, що п.п.16.6 та 9.1а ПДР не відносяться до інкримінованого ОСОБА_2 правопорушення. План схема ДТП та долучене відео, яке міститься в матеріалах справи, не містять даних про наявність світлофору на місці зіткнення. Відео, яке міститися в матеріалах справи чітко вказує на неправильність фабули викладеної в протоколі. З відео вбачається, що ОСОБА_1 при виконанні повороту ліворуч здійснювала маневр не з крайнього положення до середини, чим порушила п.10.4 ПДР України. При чому на відео видно, що спочатку ОСОБА_1 спочатку здійснила маневр праворуч і тоді різко почала повертати ліворуч, а апелянт уникав зіткнення.

Вказує на те, що суд не дав оцінку відеозапису, долученому до матеріалів справи, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.

Просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисник адвокат Капак В.М. не з`явились, хоча неодноразово повідомлялись про розгляд провадження у суді апеляційної інстанції, що підтверджується відповідними рекомендованими повідомленнями та клопотаннями про відкладення розгляду справи.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 не подавав клопотань про відкладення розгляду справи та не підтвердив поважність причин щодо неможливості явки в судове засідання апеляційної інстанції.

За клопотанням захисника адвоката Капака В.В. розгляд провадження неодноразово відкладався у зв`язку із неможливістю його явки до суду апеляційної інстанції.

Разом з тим, 16.12.2021 року від захисника Капака В.М. надійшло клопотання в якому він просив провести розгляд провадження за його відсутності, оскільки не може з`явитися до суду через стан здоров`я. При цьому, захисником не надані документи, які підтверджують неможливість явки до суду апеляційної інстанції.

Потерпіла ОСОБА_1 в судове зсідання апеляційної інстанції також не з`явилась, незважаючи на те, що неодноразово повідомлялась про розгляд провадження. Зі змісту доводів її представника адвоката Фединяк Р.В. вбачається, що вона повністю довіряє йому представництво своїх інтересів в суді та просить розглянути справу за її відсутності.

Апеляційний суд, приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 та його захисник адвокат Капак В.М., потерпіла ОСОБА_1 належним чином повідомлені про розгляд провадження, не подали клопотань про відкладення розгляду справи та не повідомили про бажання приймати участь у судовому засіданні, враховуючи що участь вказаних учасників судового засідання не є обов`язковою під час розгляду справи в апеляційній інстанції, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_2 , його захисника адвоката Капака В.М. та потерпілої ОСОБА_1 .

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник потерпілої адвокат Фединяк Р.В. вважав, що апеляція не підлягає задоволенню, оскільки суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення і рішення суду є законним та обґрунтованим.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню і постанову судді необхідно залишити без змін, виходячи з наступного.

Так, Європейський суд неодноразово вказував на те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки "право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника та інші.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В своїй апеляційній скарзі адвокат Капак В.М. посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу без участі ОСОБА_2 , чим порушив його право на захист.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи наведене, перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить із сукупності обставин, які свідчать про наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності об`єктивної реальної можливості бути присутнім у суді під час розгляду справи та організувати ефективний захист своїх інтересів, які свідчать про прийняття судом першої інстанції необхідних заходів щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про розгляд справи та враховує характер процесуальної поведінки вищевказаної особи протягом розгляду справи у суді.

Апеляційний суд вважає, що саме такий підхід зможе забезпечити рівновагу між інтересами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та необхідністю підтримання ефективності системи судочинства.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги сторони захисту, апеляційний суд звертає увагу на те, що справа про притягнення до відповідальності ОСОБА_2 поступила до суду 05.08.2021 року (а.с.8, розгляд якої було призначено на 30.08.2021 року, про що ОСОБА_2 було завчасно та належним чином повідомлено (а.с.9).

В судове засідання на 30.08.2021 року ОСОБА_2 не з`явився, розгляд якої було повторно призначено на 06.10.2021 року, про що судом завчасно та належним чином повідомлено правопорушника.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення ОСОБА_2 поштового відправлення суду, яке ним отримано 21.09.2021 року, про що свідчить його власноручний підпис у вказаному рекомендованому повідомленні (а.с.11).

Судом в постанові суду зазначено, що в судове засідання ОСОБА_2 не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Судом також враховано, що ОСОБА_2 не повідомляв суд про зміну місця проживання чи перебування в іншому місці з поважних причин.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про можливість розгляду справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані обставини та процесуальна поведінка особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 протягом розгляду справи в суді першої інстанції дозволили суду прийти до обґрунтованого висновку про можливість розгляду справи без його участі.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП від 29.07.2021 року ОСОБА_2 був повідомлений про те, що розгляд справи відбудеться у Надвірнянському районному суду Івано-Франкіфвської області, про що свідчать власноручні підписи правопорушника у протоколі (а.с.1).

Будучи належним чином повідомлений про розгляд справи в Надвірнянському районному суді 06.10.2021 року, ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, клопотань про відкладення розгляду справи не подав.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що розгляд справи судом першої інстанції за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не порушував права ОСОБА_2 на організацію ефективного захисту його інтересів і не може бути правовою підставою для скасування судового рішення та ухвалення іншого судового рішення аналогічного за своїм змістом.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»)

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття судом провадження його не було закрито або ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Так, враховуючи, що в своїх доводах адвокат Капак В.М. посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, оскільки в діях відсутній склад правопорушення, передбачений ст.124 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне перевірити вищевказані доводи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При вирішенні питання про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд приймає до уваги, що згідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність особи, яка доведена достатніми та незаперечними доказами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №244605 від 29.07.2021 року, ОСОБА_2 звинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП , а саме в тому, що 29.07.2021 року о 09 год. 31 хв., в смт. Ланчино по вул. Незалежності керуючи транспортним засобом на нерегульованому перехресті із провулком Б.Хмельницького при зміні руху не увімкнув покажчик повороту праворуч, опісля різко змінив напрямок руху ліворуч, не надав перевагу в русі транспортному засобу Volkswagen Caddy д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок чого скоїв зіткнення, при ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. п. 16.6, 9.1а Правил дорожнього руху.

Відповідальність за ст.124 КУпАП настає у разі порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою особою - інспектором СРПП №1 Надвірнянського РВП лейтенантом поліції Цимбалюк Р.В. із заповненням всіх передбачених граф протоколу та у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395.

ОСОБА_2 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи у Надвірнянському районному суді, про що свідчить його власноручний підпис.

Зазначено, що до протоколу додається матеріали справи.

Посвідчення водія у ОСОБА_2 не було вилучено працівником поліції та тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався.

Пояснення щодо обставин вчинення ДТП ОСОБА_2 надав на окремому аркуші.

Зі змістом протоколу ОСОБА_2 ознайомився під підпис.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до норм КУпАП, справа розглядається в межах адміністративного обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зокрема, в рішенні у справі "Ващенко проти України" Європейський суд вказав, що «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру».

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що на нерегульованому перехресті із провулком Б.Хмельницького при зміні руху не увімкнув покажчик повороту праворуч, різко змінив напрямок руху ліворуч, не надав переваги в русі транспортному засобу, який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів.

Таким чином,зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_2 звинувачується в тому, що різко змінив напрямок руху ліворуч, не надав переваги в русі транспортному засобу, який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів.

Апеляційний суд вважає, що висунуте ОСОБА_2 обвинувачення є конкретним, оскільки достатнє для повного розуміння висунутого обвинувачення та дозволяє особі, яка притягається до адміністративної відповідальності організувати ефективний захист своїх інтересів.

При вирішанні цього питання апеляційний суд приймає до уваги, що у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення стверджується, що вищевказаними діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. п. 16.6, 9.1 а Правил дорожнього руху.

Так, у відповідності до п. 16.6. ПДР України водій повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

П.9.1а) попереджувальними сигналами ПДР України є: а) сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою.

Апеляційний суд вважає, безпідставними доводи про те, що посилання на відповідні пункти ПДР України не дозволяли особі, яка притягається до адміністративної відповідальності організувати ефективний захист своїх інтересів.

Зокрема, посилання на певні пункти ПДР України у протоколі про адміністративне правопорушення є частиною обвинувачення, яке підлягає перевірці судом першої інстанції під час розгляду справи, а тому невірне посилання на конкретні вимоги ПДР України не свідчить про неможливість організувати ефективний захист своїх інтересів за умови, що в протоколі про адміністративне правопорушення належним чином викладені обставини вчиненого правопорушення.

Так, в своїх письмових поясненнях ОСОБА_2 вказав, що він рухався відповідно до ПДР і здійснював поворот ліворуч із ввімкненим покажчиком повороту. Пояснення написані власноручно, про що засвідчив власноручним підписом (а.с.5).

Зі схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 29.07.2021 року вбачається, що працівником поліції у присутності учасників дорожньо-транспортної пригоди зафіксовано розташування транспортних засобів після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем «Volkswagen Tiguan», державний номерний знак - НОМЕР_3 , та водія ОСОБА_1 , яка керувала транспортним засобом марки «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_2 .

Зокрема, відповідно до вищевказаної схеми, вбачається, що ширина дороги складає 15.1м. Ліве заднє колесо транспортного засобу марки Volkswagen Tiguan», державний номерний знак - НОМЕР_3 , розташований на відстані 2.4 м. від лівого краю дороги, ліве переднє колесо - на відстані 3.9 м. від лівого краю дороги та на відстані 5.3 м. від правого заднього колеса до правого переднього колеса автомобіля «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_2 . А транспортний засіб марки «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_2 . на відстані лівого переднього колеса 4.18 м. від лівого краю дороги та заднього лівого колеса - на відстані 5.44 м. віл лівого краю дороги та на відстані 1.6 м. до повороту ліворуч, що залишився позаду автомобіля після його зупинки внаслідок ДТП.

Відстань між вказаними транспортними засобами складає 5.3 м. На вказаній ділянці дороги відсутня дорожня розмітка та дорожні знаки.

Відповідно до переліку видимих(зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, отриманих внаслідок ДТП автомобіль марки «Volkswagen Tiguan», державний номерний знак - НОМЕР_3 , отримав механічні пошкодження переднього бамперу, переднього лівого крила та передня ліва дверка; автомобіль «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_2 отримав пошкодження передньої частини автомобіля, переднього бампера, праве переднє крило, передня права фара, лакофарб не покриття передньої та задньої правої дверки, заднє праве крило та кришка капота.

Вказані механічні пошкодження транспортних засобів дозволяють встановити їх розташування на момент зіткнення під час дорожньо-транспортної пригоди.

Отримання вищевказаних механічних пошкоджень транспортних засобів не спростовуються ОСОБА_2 та потерпілою ОСОБА_1 щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди та механізму зіткнення транспортних засобів.

З первинних письмових пояснень іншого учасника ДТП - потерпілої ОСОБА_1 вбачається, що вона о 09 год. їхала по центральній дорозі в смт. Ланчин. Побачивши, що автомобіль намагається виїхати з прилеглої сторони від магазину, зупинилась та надала проїхати автомобілю, після чого продовжила рух. Проїхавши декілька метрів, чоловік який рухався автомобілем попереду неї, різко змінив напрямок руху - праворуч, не увімкнувши покажчик повороту, після чого через декілька секунд увімкнув лівий покажчик лівого повороту та різко розпочав здійснювати поворот. Під час даного маневру вона здійснювала рух прямо, оскільки думала, що чоловік паркується, та внаслідок чого відбулась ДТП, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Пояснення написані ОСОБА_1 власноручно, в чому вона розписалася.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно послався на письмові показання потерпілої ОСОБА_1 , оскільки остання не допитувалась у судовому засіданні.

Разом з тим, вищевказані письмові пояснення не є достатньо вагомими і не мають вирішального значення щодо висновку суду про доведеність вини у вчиненні ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, оскільки сукупність інших доказів, дозволяють повно та об`єктивно встановити обставини, які мають істотне значення для розгляду справи по суті.

Апеляційний суд приймає до уваги, що до початку апеляційного розгляду справи по суті, апелянтом подано клопотання про призначення по справі автотехнічної експертизи для вирішення питання щодо обставин зіткнення автомобілів Volkswagen Tiguan, д.н.з. НОМЕР_1 та Volkswagen Caddy д.н.з. НОМЕР_2 , та встановлення невідповідності дій водія Volkswagen Tiguan, д.н.з. НОМЕР_1 вимогам п. п. 16.6, 9.1а ПДР.

Апеляційний суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення вищевказаного клопотання, оскільки воно не мотивовано належним чином, а зазначені в ньому питання не потребують експертного дослідження та можуть бути вирішені судом.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що судочинство з розгляду справ про адміністративні правопорушення здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їх правових позицій, прав і інтересів засобами, передбаченими законом, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 та його захисник не були позбавлені можливості провести автотехнічну експертизу у відповідності до вимог діючого закону з врахуванням вихідних даних, які вони вважають встановленими та довести перед судом правильність її висновків.

Принцип змагальності ґрунтується на тому переконанні, що протилежність інтересів сторін є найкращою гарантією для забезпечення повноти судового розгляду та встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішання питання про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Так, відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з камери відео спостереження камери відеонагляду з будинку та з відеореєстраторів працівників поліції.

Досліджений судом відеозапис дорожньо-транспортної пригоди має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Апеляційним судом було встановлено, що вищевказані відеозаписи дійсно стосуються обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 29.07.2021 року за участю особи , яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки «Volkswagen Tiguan», державний номерний знак - НОМЕР_3 , та за участю потерпілої ОСОБА_1 , яка керувала транспортним засобом марки «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_2 .

Перегляд вищевказаних відеозаписів дозволяє об`єктивно встановити послідовність подій та дії кожного із учасників дорожнього руху, умови дорожньої обстановки і стан дорожнього покриття, механізм дорожньо-транспортної пригоди та її наслідки, місце зіткнення транспортних засобів та інші обставини, які мають істотне значення для правильного розгляду справи.

Зокрема, зі змісту відеозапису видно, що дорожньо-транспортна пригода сталася на нерегульованому перехресті, коли водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Tiguan», державний номерний знак НОМЕР_3 , не вмикаючи покажчик повороту, змістився праворуч, після чого різко змінив напрямок руху та розпочав поворот ліворуч, не надав переваги в русі транспортному засобу Volkswagen Caddy д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів.

Вищевказані обставини дорожньо-транспортної пригоди повністю відповідають обставинам, які викладені в обвинувачені, яке висунуто ОСОБА_2 у постанові про адміністративне правопорушення та відповідно до яких останній, керуючи транспортним засобом, розпочав маневр повороту ліворуч, не надавши переваги в русі транспортному засобу, який рухався у попутному напрямку, внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу адміністративного правопорушення, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступені участі (внеску) кожного з них у спричинення злочинного наслідку.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України у постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст. 286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що під аварійною обстановкою необхідно розуміти ситуацію, за якої інші учасники дорожнього руху були змушені різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Апеляційний суд вважає, що саме дії водія ОСОБА_2 створили аварійну обстановку, оскільки останній, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Tiguan», державний номерний знак НОМЕР_3 , розпочав маневр повороту ліворуч, не надавши переваги в русі транспортному засобу марки «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався у попутному напрямку, внаслідок чого водій ОСОБА_1 була змушена вчинити дії спрямовані на уникнення зіткнення транспортних засобів але не змогла відвернути дорожньо-транспортну пригоду.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляції про винуватість у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 , оскільки при розгляді вказаної справи суд повинен встановити чи доведена вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення і не встановлює винуватість учасників дорожньо-транспортної пригоди у її вчиненні.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що розгляд провадження відбувається в межах обвинувачення, яке висунуто ОСОБА_2 і суд не надає оцінки діям водія ОСОБА_1 , щодо порушення нею Правил дорожнього руху України, оскільки така правова оцінка може бути надана тільки в межах відповідного провадження за обвинуваченням у вчиненні правопорушення.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи про те, що суд першої інстанції всупереч вимогам закону встановив, що водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.10.1 та 10.9 ПДР України, оскільки вони не відповідають дійсності і визнане доведеним формулювання обвинувачення не містить цих даних. Разом з тим, суд першої інстанції дійсно послався в мотивувальній частині рішення на вимоги п.10.1 та 10.9 ПДР України та навів їх зміст, не вказавши яким чином вони стосуються висунутого обвинувачення.

Разом з тим, вищевказані недоліки судового рішення викладені в мотивувальній частині постанови суду не впливають на правильність висновку суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що відсутні правові підстави для скасування або зміни судового рішення суду першої інстанції, оскільки суд прийшов до правильного висновку про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції поза розумним сумнівом прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Tiguan», державний номерний знак НОМЕР_3 , розпочав маневр повороту ліворуч, не надавши переваги в русі транспортному засобу марки «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався у попутному напрямку, внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів, які отримали механічні пошкодження.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення обране судом в мінімальних межах санкції ст.124 КУпАП відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

За таких обставин, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляції про невинуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд , -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 адвоката Капака В.М. залишити без задоволення.

Постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв