Справа № 196/1159/21
№ провадження 3/196/522/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року суддя Царичанського районного суду Дніпропетровської області Руснак А.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, фізична особа-підприємець, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 ч.1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу серії АПР18 № 170908 від 24.10.2021 року, 24 жовтня 2021 року о 16.55 годині, гр. ОСОБА_2 , будучи власником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а по сумісництву продавцем, який розташований в АДРЕСА_1 , перебував на роботі та здійснював торгівлю продуктами, без засобів індивідуального захисту, що закривають рот та ніс, не маючи дійсного ПЛР тесту або сертифікату про повний курс вакцинації (сертифікату), чим порушив п.п.1 п3.5 Постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року.

ОСОБА_2 в судовому засіданні вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав та пояснив, що торгівлю не здійснював, а просто перебував у приміщенні магазину, адже за адресою АДРЕСА_1 , за якою розташований магазин, він проживає з родиною, на момент перевірки він був у масці. Просив суд провадження закрити, адже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Адвокат ОСОБА_2 - Панченко О.В. в судовому засіданні також просила провадження у справі закрити, посилаючись на недоведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП. Надала суду письмове заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначила, що вимоги Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року, а саме п.п.1 п.3-5 не мають жодного відношення до її клієнта, адже розповсюджуються ні інше коло суб`єктів господарювання, крім того, в справі відсутні докази (показання свідків, чеки) того, що ОСОБА_2 дійсно 24.10.21р. 0 16-55 год. здійснював торгівлю продуктами харчування.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її адвоката, оцінивши докази за внутрішнім переконанням в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що справа про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 підлягає закриттю з наступних підстав:

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція зазначеної статті є бланкетною та відсилає до інших нормативно-правових актів, а саме до Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09 грудня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» зі змінами та доповненнями.

Отже, ст.44-3 КпАП України за своїм змістом є нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст.44-3КпАП України більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

Згідно вимог ст.256 КпАП України в протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

При складанні стосовно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення не було дотримано вказаних вимог закону, а саме: зазначено норму Постанови Кабінетів Міністрів України № 1236, яка не підлягає застосуванню в даному випадку.

Так, поліцейським в протоколі зазначено, що ОСОБА_2 порушив п.п. 1 п 3.5 Постанови. В редакції на момент складання протоколу дана норма зазначає: « На території регіонів, на яких установлений червоний рівень епідемічної небезпеки, додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, забороняється:

1) приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос;

і закладів громадського харчування в аеропортах». Зі змісту протоколу та доданих матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є власником продуктового магазину і немає жодного відношення до громадського харчування.

Самостійно редагувати викладену в протоколі фабулу адміністративного правопорушення, у випадку коли така не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, а також відшуковувати докази на користь обвинуваченого, суд не має права, оскільки це суперечитиме вимогам законодавства.

Протокол про адміністративне правопорушення - це документ, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі, а тому складений стосовно ОСОБА_2 протокол серії АПР18 №170908 від 24.10.2021 не може бути визнаний належним та допустимим доказом наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Крім цього, не надано пояснень свідків, які були відвідувачами вказаного магазину цього дня, натомість в протоколі зазначено про їх відсутність.

В протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_2 здійснював торгівлю, проте жоден доданий до протоколу про адміністративне правопорушення доказ не містить відомостей про те, що магазин приймав відвідувачів, тому ця обставина визнається судом недоведеною.

Також відеозапис з бодікамери поліцейського, наданий суду, не можна вважати належним доказом, адже події, які відображені на відео, відбувалися о 08-09 год. ранку 24.10.2021р., а згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 вчинив правопорушення о 16-55 год.24.10.2021р.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

ЄСПЛ у справах «Малофєєв проти Росії» та «Карелін проти Росії», сформулював позиції, за якою у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Отже в такому разі справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Згідно положень КпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому, за вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Пунктом 1 ст.247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи вказані обставини та беручи до уваги, що в судовому засіданні не доведено об`єктивну та суб`єктивну сторону правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП України, що інкриміновано ОСОБА_2 , суд вважає за необхідне дану адміністративну справу закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 44-3 ч.1, 247 ч.1 п.1, 279, 280, 283 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня її винесення апеляційної скарги.

Суддя: А.І. Руснак