Справа № 504/783/21
Номер провадження 3/504/740/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2021смт.Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Жовтан П.В., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1

за ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

27.02.2021р. інспектором УПП в Одеській області Савченко В.О. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №177554 за ст.130 КУпАП (без зазначення частини), згідно якого 27.02.2021р. біля 17 год. 05 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем BMW 730і н/з НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року.

12.03.2021р. матеріали вказаної справи надійшли до Комінтернівського районного суду Одеської області та розподілені судді Сафаровій А.Ф.

Постановою судді Сафарової А.Ф. від 16.03.2021р. матеріали справи повернуто для доопрацювання, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано точної кваліфікації дій порушника, протокол складено без визначення частини ст.130 КУпАП.

На виконання вимог постанови судді ОСОБА_2 від 16.03.2021р., ІПП ОСОБА_3 було складено рапорт від 13.04.2021р., згідно якого він просить вважати вірною кваліфікацією у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення ч.2 ст.130 КУпАП.

27.04.2021р. матеріали даної справи повторно надійшли до Комінтернівського районного суду та розподілені судді Жовтан П.В.

Згідност.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за відсутністю цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи, і, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Судом було здійснено виклик ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 25.05.2021р., згідно місця його проживання, вказаного у протоколі про адміністративне правопорушення. Проте, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився про дату, час та місце проведення якого був сповіщений своєчасно, належним чином.

Слід зазначити, що у рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008р. «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

ОСОБА_4 добре відомо про складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення та про призначення судового засідання, однак останній до суду не з`являється, ходом руху справи не цікавиться.

Тому суддя вважає можливим розглянути справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За змістом ст.245 КУпАП, суд зобов`язаний всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її у точній відповідності з законом.

Згідно ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Стаття 256 КУпАП встановлює вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом, доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №177554 не відповідає вищевказаним вимогам та не може братися до уваги як доказ вини ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, з огляду на наступне.

Порядок та процедура оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах внутрішніх справ України передбачені Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом №1376 від 06.11.2015 МВС України (далі Інструкція).

Відповідно до п. 7 розділу II Інструкції не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також внесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Так, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, у ньому не було вказано частину ст.130 КУпАП, яка ставиться у провину ОСОБА_1 .

Після направлення суддею ОСОБА_2 матеріалів справи на доопрацювання, ІПП ОСОБА_3 було складено рапорт від 13.04.2021р., згідно якого він просить вважати вірною кваліфікацією у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення ч.2 ст.130 КУпАП, що є недопустимим.

Оскільки в Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, яка регулює питання зміни обвинувачення, проте діючий КПК України містить відповідні норми, суддя вважає за необхідне застосувати аналогію права.

Згідно ч.1 ст.337, ч.ч.1, 2 ст.338 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо підчас судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа. Дійшовши до переконання, що обвинувачення потрібно змінити, прокурор після виконання вимог статті 341 цього Кодексу складає обвинувальний акт, в якому формулює змінене обвинувачення та викладає обґрунтування прийнятого рішення. Копії обвинувального акта надаються обвинуваченому, його захиснику, потерпілому, його представнику та законним представникам, а також представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Одночасно суд роз`яснює, що в даному випадку, особа, яка уповноважена на складання протоколу про адміністративні правопорушення, повинна була скласти новий протокол про адміністративне правопорушення, з врахуванням вимог ст.256 КУпАП, при цьому рапорт співробітника поліції із зазначенням правової кваліфікації, не може підмінювати собою протокол про адміністративне правопорушення.

Без зазначення частини статті неможливо визначити кваліфікуючі ознаки адміністративного правопорушення, що в свою чергу випливає на прийняття остаточного процесуального рішення.

Таким чином, встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням встановленого порядку, не відповідає вимогам ст. ст. 256, 266 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом №1376 від 06.11.2015 МВС України, а тому є недопустимим доказом.

Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Аналізуючи практику ЄСПЛ, можна зробити висновок, що при вирішенні питання про недопустимість доказів, національні суди повинні мати на увазі можливість обвинуваченого оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, а також обставини в процесі збирання доказів, що дозволяють їх вважати неприпустимими (постанови ЄСПЛ у справі «Ялло проти ФРН» від 11 липня 2006 року, у справі «Биков проти РФ» від 10 березня 2009 року). Більш того, при дослідженні і оцінці доказів суди повинні враховувати подані зауваження і доводи сторін по таких доказах. Тільки в такому випадку судовий розгляд на підставі п.1 ст.6 Конвенції можна вважати справедливим.

У вирішенні питання про справедливий судовий розгляд ЄСПЛ застосовує концепцію «плодів отруєного дерева», тобто оцінку допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно. ЄСПЛ виходить з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку, суд повинен в подібному випадку вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому.

Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що оскільки протокол у справі про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, всі інші докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 , а саме письмові пояснення свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , відеозапис до протоколу, довідку з інформаційного порталу НПУ, суд також не бере до уваги з підстав їх недопустимості.

При цьому, суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, самостійно позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та збирати інші докази, ніж ті, що надані сторонами.

Таким чином, через недбале ставлення співробітників поліції до своїх посадових обов`язків, що виразилося у не зазначенні в протоколі про адміністративне правопорушення частини статті, суд позбавлений можливості надати правову оцінку іншим доказам, зібраним у матеріалах справи.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст.247, 283 ч.1 п.3, 284, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити в зв`язку з відсутністю в його діях події і складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення та на неї може бути внесено подання прокурора у той же строк.

Суддя П. В. Жовтан