Справа № 740/2898/21
Провадження № 3/740/1137/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі : судді - Пантелієнко В.Г.,

з участю секретаря Пулинець Ю.О.,

розглянувши матеріали справи, які надійшли з Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за ст. 173-2 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

06.05.2021 року близько 17-ї години 35 хвилин ОСОБА_1 перебуваючи за місцем спільного проживання в АДРЕСА_1 , вчинив умисні дії психологічного характеру відносно дочки ОСОБА_2 , 1966 року народження, що полягали у погрозах застосування фізичної сили, образливих висловлюваннях, чим завдав шкоду психічному та фізичному здоров`ю останньої.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, пояснивши, що він проживає разом з дружиною та донькою, яка провокує його на сварки.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 пояснила, що батько постійно нецензурно висловлюється в її сторону, виганяє з дому, б`є матір. Забороняє готувати, виходити з кімнати, прати. Вона змушена проживати з матір`ю, оскільки остання є інвалідом та потребує догляду. Вона неодноразово зверталася в поліцію щодо неправомірних дій батька, однак ніхто не має на нього впливу.

Аналіз зібраних по справі доказів свідчить про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні насильства в сім`ї, яка доводиться протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 558070 від 06.05.2021 року; поясненнями свідка ОСОБА_2 , протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 06.05.2021 року, копією письмових пояснень ОСОБА_3 від 06.05.2021 року, формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 06.05.2021 року.

Диспозиція ч.1 ст. 173-2 КУпАП визначає, що вчинення насильства в сім`ї, - умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України »Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 вказаної статті визначено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України, виражається у вчиненні певних діянь, внаслідок яких могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінюючи належність, допустимість описаних по справі доказів, суд вважає, що вина ОСОБА_1 доведена у судовому засіданні, тому його необхідно притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч.1 КпАП, із застосуванням до нього стягнення у вигляді штрафу.

При накладенні адміністративного стягнення, суддя враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Керуючись ст.ст. 33, ч.1 ст. 173-2, 221, 280, 283, 284 КУпАП,

постановив:

ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України та накласти стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень на користь держави.

Штраф має бути сплачений не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії постанови. У разі несплати штрафу у строк установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання, а з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, який буде становити 340 гривень.

Згідно Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення шляхом подачі скарги через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області.

Суддя Ніжинського

міськрайонного суду В.Г. Пантелієнко