1Справа № 335/2730/21 3/335/752/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Крамаренко І.А., розглянувши матеріал, що надійшов з УПП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 28.02.2021, серії ДПР18 № 023010, вбачається, що 28.02.2021 о 00:05 год. водій ОСОБА_1 , керував автомобілем Land Rover д.н. НОМЕР_1 , у м. Запоріжжі по пр. Соборний, біля буд. 214, став учасником ДТП, перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився у присутності двох свідків. Про відповідальність попереджений. Від керування транспортним засобом відсторонений, шляхом евакуації ТЗ. Чим порушив п. 2.5 ПДР України.

У судовому засіданні (19.04.2021) ОСОБА_1 вину у скоєному не визнав та пояснив, що від проходження медичного огляду не відмовлявся, оскільки бажав його пройти іншим способом, ніж було запропоновано працівниками поліції та медичному закладі.

У інші судові засідання, які призначалися судом, ОСОБА_1 не з"явився, будучи повідомленим належним чином.

28.04.2021 на адресу суду від ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення, в яких зазначив, що ні 27.02.2021, ні 28.02.2021 він не вживав алкогольних напоїв, тому запах алкоголю з порожнини роту не міг бути виявлений, порушення координації руху не було (з відеозапису у матеріалах справи цей факт відображено), його поведінка відповідала обстановці (з відеозапису у матеріалах справи цей факт відображено), він надав інспектору відповідні документи на право керування ТЗ, чіткі та повні відповіді, для зазнесення до протоколу, вів себе спокійно, стоячи ровно (не хитався), висловлював повагу до всіх присутніх під час складання протоколу. Таким чином, йому не зрозуміло з яких підстав у нього були встановлені ознаки алкогольного сп`яніння оскільки з відеозапису, який міститься у матеріалах справи, який є доказом, не вбачається в його діях поведінки, яка могла свідчити про те, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Інспектором було запропоновано провести огляд на стан сп`яніння на місці ДТП з використанням спеціальних технічних засобів. ОСОБА_1 не відмовлявся пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, але не хотів дути на місці у «трубку», оскільки не довіряв працівникам поліції. Оскільки, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки запропонованої інспектором, що підтверджують дозвіл до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, мені не були надані для ознайомлення, ОСОБА_1 погодився пройти медичний огляд на стан сп`яніння шляхом здачі аналізу крові, оскільки, відповідно до розділу ІІ п. 11 Інструкції оформлення матеріалів огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється згідно з чинним законодавством. Після прибуття ОСОБА_1 до КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради, лікар запропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння, який був запропонований інспектором на місці ДТП. Таким чином, йому повторно не були надані для ознайомлення сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки запропонованої при медичному огляді, а відтак у нього з`явилися сумніви щодо належності такої вимірювальної техніки при проведенні огляду на стан сп`яніння. Відтак, враховуючи, що такому обстежуванні було неможливо взяти зразки біологічних середовищ у порядку передбаченому законодавством, без підтверджуючих документів, ОСОБА_1 , як і раніше наполягав на дослідженні біологічного середовища з використанням його крові. Тобто, від медичного огляду він не відмовлявся, а лише наполягав на проведенні медичного огляду у порядку передбаченому законодавством із встановленням підтверджувальних документів на вимірювальну техніку або шляхом дослідження біологічного середовища з використанням його крові. Також зазначив, що підписуючи протокол та інші документи, які знаходяться у матеріалах справи, він не погоджувався з висновками зазначених документів, а лише підтвердив факт ознайомлення. Таким чином, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, а лише наполягав на проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку.

У судовому засіданні 30.04.2021 надав пояснення водій ОСОБА_2 , який є учасником ДТП при вказаних обставинах, та зазначив, водій ОСОБА_1 28.02.2021 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп"яніння, внаслідок чого відбулася ДТП. Також пояснив, що ОСОБА_1 було запропоновано у його присутності та двох свідків пройти медичний огляд на місці ДТП, на що ОСОБА_1 відмовився. У медичному закладі, також у його присутності та двох свідків, відмовився від проходження медичного огляду на стан сп"яніння.

Судом враховується, що вказана справа неодноразово відкладалася з різних причин, проте правопорушник ОСОБА_1 після явки у судове засідання 19.04.2021 - більше не з"явився.

11.05.2021 на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про виклик свідка, але особисто ані ОСОБА_3 ані його представник у судове засідання не з"явилися.

Суд розцінює вказані дії та заяви ОСОБА_1 , як спосіб затягування розгляду справи з метою уникнення притягнення до відповідальності.

Суд врахував, що одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне вирішення справи з дотриманням вимог закону.

Суддею відзначається, що законодавством встановлено строки здійснення провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, з метою забезпечення учасникам процесу визначеності у часі, протягом якого суд розгляне справу. Передусім, такі строки слугують інтересам особи, яка зазнає заходів впливу, оскільки наявність визначеного строку дає розуміння того, скільки триватиме такий вплив. Водночас, протягом такого строку особу наділено процесуальними правами та обов`язками, що дає особі можливість, в тому числі з використанням адміністративного ресурсу (повноважень суду щодо витребування доказів, допиту свідків тощо), представити суду доводи на захист своєї правової позиції. Добросовісна участь особи у процесі вирішення її справи полягає в активній участі у розгляді її справи і недопущенні зловживань наданими їй правами.

Дотримання балансу між інтересами всіх сторін при розгляді справи покладено на суд, який, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін, також зобов`язаний дотримуватися встановлених законодавством правил та строків розгляду справи.

Отже, за викладених обставин, суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутність правопорушника.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення правопорушника, потерпілого, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до наступного.

Згідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом ст. 252 КУпАП, оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за вказане адміністративне правопорушення, у даному випадку, настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Судом встановлено, що інспектором взводу №2 роти №1 батальйону №2 УПП в Запорізькій області, складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 023010 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення п. 2.5 ПДР України, в якому зазначено вищевказані обставини, свідки, тощо.

Так, провина ОСОБА_1 підтверджується дослідженими судом доказами: письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 , який був очевидцем ДТП за участю водія ОСОБА_1 , яка відбулася 28.02.2021, та який зазначив, що ОСОБА_1 візуально перебував у стані алкогольного спяніння; письмовими поясненнями свідків: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 від 28.02.2021, які пояснили, що у їх присутності 28.02.2021 водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння спеціальним технічним приладом на місці зупинки та у медичному закладі; особистими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , наданими у судовому засіданні; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 28.02.2021; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР від 28.02.2021; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР від 28.02.2021, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження експертизи; відеозаписом на СD-диску, оглянутому у судовому засіданні, на якому зафіксовано усі дії та обставини, що відбувалися 28.02.2021, зокрема відмова водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду в установленому порядку, довідкою «адмінпрактики» про відсутність повторності; архівом правопорушень.

Отже, надані вище пояснення водія ОСОБА_1 , спростовуються дослідженими доказами.

Крім того, судом встановлено, що постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.04.2021, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адмінстративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, тобто водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом 28.02.2021 скоїв зіткнення з автомобілем "КІА" під керування водія ОСОБА_2 .

Відповідно, належить дійти висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, що кваліфікується за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Призначаючи адміністративне стягнення, підлягає врахуванню суспільна небезпечність адміністративного проступку та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі чого, приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, належить піддати правопорушника адміністративному стягненню, що відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, яке буде справедливим, достатнім і необхідним для виховання особи у дусі поваги до законів України, запобігання вчиненню нових правопорушень, а так само співмірним стягненням за вчинене.

За таких обставин, враховуючи особу правопорушника, суд вважає, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накласти на нього стягнення у вигляді штрафу, у розмірі, передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст.ст. 40-1 КУпАП, з правопорушника слід стягнути судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп., до спеціального фонду Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 27, 40-1, ст.130, 283-284, 307, 308 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накласти стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень у доход держави: Отримувач: ГУК у Запорізькій області/ТГ м. Запоріжжя/21081100, Код отримувача (ЄДРПОУ): 37941997, Номер розрахунку (IBAN): UA0008479, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 21081100), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державно виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП;

- витрати на облік зазначених правопорушень.

Стягнути з ОСОБА_1 , у дохід держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень 00 коп.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду, через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: І.А.Крамаренко