Справа № 307/41/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

16.07.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Животова Є.Г., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань, в м. Ужгороді, матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за апеляційною скаргою його захисника - адвоката Іванча Ю.Ю. на постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 04.02.2021,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Тячівського районного суду від 04.02.2021 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідного до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 454 грн судового збору.

В оскарженій постанові судді від 04.02.2021 йдеться про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за таких обставин.

30.12.2020, о 16 год. 50 хв., ОСОБА_1 , по вулиці Європейській, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21099», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп?яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота та відмовився від проходження в установленому порядку освідчення на стан алкогольного сп?яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Іванчо Ю.Ю. просить зазначену вище постанову судді від 04.02.2021 скасувати, а провадження у даній справі закрити.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник посилається на те, що ОСОБА_1 , у якого відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення виявлено ознаки алкогольного сп?яніння, керував транспортним засобом і відмовився від оглядів на стан алкогольного сп?яніння у встановленому законом порядку у присутності свідків, не вчиняв адміністративного правопорушення.

Так, з матеріалів справи, в тому числі й з відеозапису, не вбачається обставин, відповідно до яких можна встановити чи пропонували працівники поліції після того, як підійшли до автомобіля ОСОБА_1 , пройти огляд на стан сп?яніння за допомогою спеціальних технічних засобів. Відповідно не залучалися і свідки для фіксації відмови від проходження огляду за допомогою таких засобів, адже ця частина порядку огляду була працівниками поліції проігнорована.

Після цього працівники поліції запропонували ОСОБА_1 проїхати до закладу охорони здоров?я для проходження огляду, зробивши «декілька кіл» біля лікарні, не доставили його для огляду, фактично відбулося адміністративне затримання ОСОБА_1 , оскільки шляхом обману запросили для проведення огляду у медичному закладі, на який в кінцевому результаті його не відвели. Протокол затримання не складався. У свою чергу ОСОБА_1 протокол підписати не запропонували та не видали його копію.

Користуючись тим, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, в повній мірі не розуміє всіх законодавчих положень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, її відпустили, склали протокол про адміністративне правопорушення, аргументуючи свою позицію відмовою останнього від проходженні огляду. При цьому не відсторонили його від права керування транспортним засобом, як передбачено ч.1 ст.266 та ст.265-1 КУпАП. Вказане додатково підтверджує неправомірність дій працівників поліції та їх зорієнтованість на «швидке вирішення питання» без додержання всіх необхідних законодавчих положень.

Судом першої інстанції, на думку захисника, не проведено належне дослідження всіх доказів у справі, зокрема до суду не викликався і не допитувався ні інспектор поліції, що склав протокол про адміністративне правопорушення, ні свідки, адреси яких зазначені у вказаному протоколі. Допит вказаних осіб було необхідно провести, зважаючи на той факт, що протокол не підписаний ОСОБА_1 . Відсутність підпису порушника, доказів відсторонення від керування транспортним засобом мало викликати обґрунтовані сумніви суду щодо складання цього протоколу без участі ОСОБА_1 .

Письмові пояснення свідків адмінправопорушення без їх допиту у судовому засіданні є неналежними доказами.

Що стосується участі у судовому засіданні ОСОБА_1 , він отримав повістку про виклик до суду, проте не зміг прибути для участі у ньому через перебування на стаціонарному лікуванні, починаючи з 02.02.2021, що підтверджується довідкою № 21 від 04.02.2021. Натомість ОСОБА_1 телефонував до суду з проханням відкласти розгляд справи через наявність у нього поважної причини. Письмову заяву про відкладення судового засідання подати не міг. Крім того, до того, як потрапив на лікування, мав намір прийти до суду для дачі пояснень з приводу даної справи.

Відмова ОСОБА_1 пройти огляд у стінах медичного закладу також не зафіксована у присутності двох свідків, адже він так і не був доставлений до нього.

Пропозиція працівників поліції пройти огляд у медичному закладі в присутності свідків не випливає з фабули протоколу і була здійснена вже після пропозиції такого огляду на місці зупинки автомобіля та в медичному закладі, без присутності свідків.

Приймаючи до уваги те, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння на місці зупинки та в медичному закладі була отримана працівниками поліції без присутності свідків, подальші дії працівників поліції є порушенням відповідної процедури, передбаченої законом.

Огляди ОСОБА_1 працівниками поліції на стан алкогольного сп?яніння були проведені з порушенням ч. 2,3 ст.266 КУпАП, а тому, відповідно до ч.5 цієї статті, такі огляди є недійсними.

Згідно відеозапису, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 089134, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння. Такий запис не може бути належним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки такий огляд був проведений працівниками поліції з порушенням вимог п.5 розділу II «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, відповідно до якого, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов?язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Відеоматеріал, доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, не дає можливості встановити, що працівники поліції пропонували провести огляд на стан сп`яніння згідно ст. 266 КУпАП, спочатку із застосуванням спеціального технічного засобу, потім у разі відмови пропонування пройти огляд у медичному закладі і лише у разі відмови складати протокол за ч.1 ст.130 КУпАП про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Відеозапис не вівся безперервно з моменту, коли працівники поліції підійшли до автомобіля ОСОБА_1 , має уривковий характер та не дає можливості встановити всі обставини справи.

У протоколі відсутнє посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис відповідного порушення. У свою чергу суд також не мав можливості відобразити у постанові такий технічний засіб. Постанову щодо порушення ПДР має бути скасовано, якщо у ній відсутнє посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис відповідного порушення. З матеріалів справи вбачається та не оспорювалося сторонами, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення. Водночас, приписами ч.3 ст.283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок працівника поліції щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото- або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Запис у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 089134 (від 20.12.2020) про відмову ОСОБА_1 від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення та у наданні пояснень не підтверджений підписами двох свідків.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги захисника, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд визнає, що вказана апеляційна скарга захисника Іванча Ю.Ю. задоволенню не підлягає з таких підстав.

Суддя першої інстанції, як вбачається з оскарженої його постанови від 04.02.2021, дотримав усі вимоги Закону, зокрема ст.280 КУпАП, правильно з`ясувавши, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, винність даної особи в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясував інші обставини, що мають значення для правильного вирішення цієї справи.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив матеріали даної справи, вірно прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Такий висновок судді ґрунтується на повно і всебічно досліджених у суді зібраних у справі доказах: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 089134 від 30.12.2020 та відеозаписом з місцяподії, який міститься на DVD диску.

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, і зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи захисника Іванча Ю.Ю. щодо порушення працівниками поліції порядку огляду на стан сп`яніння, оскільки дане твердження ґрунтується на припущеннях і не підтверджено належними і допустимими доказами.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винним у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП і є таким, що відповідає як характеру, ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст.23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

На інші доводи, які б давали підстави для скасування чи зміни оскарженого судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Тому оскаржувана постанова місцевого суду від 04.02.2021 як законна та обґрунтована підлягає залишенню без змін, а подана захисником Іванчом Ю.Ю. апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Іванча Ю.Ю. залишити без задоволення, а постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 04.02.2021 про визнання винним та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя