Провадження № 3/127/4375/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького міського суді Вінницької області Волошин С.В., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від відділення поліції №2 Гайсинського районного управління поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суді Вінницької області надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення АПР18 725700 від 10.05.2021 року, водій ОСОБА_1 10.05.2021 року о 13.45 год. в с. Капустяни по вул. Центральній керував автобусом БАЗ А076.23, д.н.з. НОМЕР_2 , за маршрутом Вінниця-Бершадь без засобів індивідуального захисту, чим порушив вимоги Постанови Кабінету Міністрів України №641 зі змінами №956, вчинив правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , вину у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, вказаних в протоколі, не визнав та суду пояснив, що порушень правил карантину під час перевезення пасажирів не допускав.

Представник ОСОБА_1 адвокат Дегтярьов О.М. в судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження у справі, яке мотивував тим, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений без дотримання вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а саме в протоколі відсутні дані про свідків, графа «Пояснення особи, яка притягується до відповідальності» не містить будь-яких позначень щодо наявності чи відсутності пояснень, відмови від надання пояснень, підпису особи. Також в протоколі викладена суть правопорушення не відповідає вказаному пункту Постанови Кабінету Міністрів України №641 зі змінами №956, оскільки п.п 11-14 Постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 року зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України №956 від 13.10.2020 року (в редакції від 24.04.2021 року та станом на 10.05.2021 року), які регулювали відповідальність перевізників за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту та здійснення контролю за використання пасажирами ЗІЗ під час перевезення, виключені на підставі постанови КМУ №1100 від 11.11.2020 року та постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року. На час складення протоколу діяла постанова Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року, яка встановлювала карантин та протиепідемічні заходи з 19.12.2020 року по 30.06.2021 року. Тобто в протоколі зазначено невірний нормативний акт, який передбачає порушення карантинних правил. Крім того, представник зазначив, що складення протоколу відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП є грубим порушенням вимог ст.255 та 256 КУпАП, оскільки останній є найманим працівником суб`єкту господарювання та в разі порушення карантинних вимог мав би нести відповідальність за ч.2 ст.44-3 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його представника, дослідивши матеріали справи та оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Виходячи зі змісту диспозиції статті 44-3 КУпАП це бланкетна норма, яка відсилає до інших нормативно правових чи підзаконних нормативно правових актів, які передбачають конкретні правила щодо карантину людей, в даному випадку визначених Постановою Кабінету Міністрів України та рішень органів місцевого самоврядування.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 10.05.2021 року відносно водія ОСОБА_1 , останній керуючи автобусом перебував без засобів індивідуального захисту, чим порушив вимоги постанови Кабінету Міністрів України №641 зі змінами №956.

Відповідно до п.п. 2 п.11 Постанови Кабінету Міністрів України №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22.07.2020 року №641 (в редакції від 22.07.2020 року), на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено зелений рівень епідемічної небезпеки, забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб. Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок пасажирами під час перевезення, у тому числі виготовлених самостійно.

Однак, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22.07.2020 року №641 зі змінами, внесеними Постановою КМУ №956 від 13.10.2020 року (в редакції від 24.04.2021 та станом на 10.05.2021 року (день складення протоколу), пункти 11-14 виключені на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №1100 від 11.11.2020 року та Постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року.

Постановою Кабінету Міністрів України №1236 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 року зі змінами (в редакції від 24.04.2021 року та станом на 10.05.2021 року) встановлено карантин з 19.12.2020 року по 30.06.2021 року і, відповідно до п.3 з 24.02.2021 року встановлено на території України «Жовтий рівень» епідеміологічної небезпеки та п.п.8 встановлено правила перевезення пасажирів, а саме з 24.02.2021 року на території України встановлюється жовтий рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб. Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням пасажирами під час перевезення засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Тобто, станом на день складення працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 нормативним актом, який визначав карантинні правила, зокрема, в частині правил перевезення пасажирів, була Постанова Кабінету Міністрів України №1236 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 року.

Постанова Кабінету Міністрів України №641 зі змінами №956 (Постановою Кабінету Міністрів) станом на 10.05.2021 року свою чинність втратила.

У відповідності до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно та всебічно з`ясувати усі обставини справи, зокрема, чи мало місце адміністративне правопорушення, чи вина особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного її вирішення. При цьому, встановити істину по справі необхідно з аналізу наявних доказів, які, згідно до чинного законодавства, представляють собою будь-які фактичні дані, які підтверджують або спростовують ті чи інші обставини і мають суттєве значення для вирішення справи по суті.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості необхідні для вирішення справи.

Крім того, слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою, про вчинення діяння (діянь), яке (які) містять ознаки адміністративного правопорушення і він є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення.

Судом встановлено, що особою, яка склала протокол відносно ОСОБА_1 , не дотримано вимог ст.256 КУпАП в частині зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а саме зазначено нормативний акт, який втратив чинність на момент складення протоколу.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу правопорушення, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі за текстом Конвенція).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Виходячи із сталої практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Еркапіч проти Хорватії» від 25.04.2013 (Erkapic v. Croatia) з приводу дотримання національними судами під час розгляду справ п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, згідно якої «за відсутності суттєвих підстав для протилежного, поняття справедливого судового розгляду вимагає надавати більшого значення свідченням, наданими у суді, порівняно з протоколами допитів осіб на попередньому слідстві, оскільки останні являють собою, передусім, процес збору стороною обвинувачення інформації на підтримку своєї позиції».

На національному рівні Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29.06.2010 р. у справі № 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 р. № 5-рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі»(абз.2п.п.5.4п. 5).

Відповідно до норм КУпАП адміністративна відповідальність настає за умов: 1) наявності події, що передбачає адміністративну відповідальність; 2) наявність складу правопорушення, а саме: - суб`єкта та суб`єктивної сторони правопорушення; - об`єктивної сторони правопорушення, яке характеризується наявністю дії чи бездіяльності суб`єкта правопорушення, внаслідок чого було порушено конкретну норму законодавства; - причинно-наслідкового зв`язку між подією, що передбачає адміністративну відповідальність, та її негативними наслідками, зокрема, завдання шкоди органам влади.

Перелічені ознаки є визначальними факторами, оскільки відсутність події і складу адміністративного порушення виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Статтею 247 КУпАП передбачені обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення, за яких провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Тому, суд приходить до висновку про те, що провадження по адміністративному матеріалу відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, відповідно до нормативного акту, порушення якого йому інкримінується у протоколі.

Керуючись ст.ст. 44-3, 247, 251, 280, 283, 284, 287 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення розпочате відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя: