Справа № 324/520/21
Провадження № 3/324/324/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року суддя Пологівського районного суду Запорізької області Каретник Ю.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Пологівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

До Пологівського районного суду Запорізької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення №7 від 29 березня 2021 року, складений ОСОБА_2 головним державним виконавцем Пологівського РВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про вчинене громадянином ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.183-1 КУпАП.

У вказаному протоколі зазначено, що 29 березня 2021 року об 11:00 год. при примусовому виконанні виконавчого листа №324/1141/16-ц-2/324/553/2016, виданого 29 серпня 2019 року Пологівським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01 вересня 2019 року до її повноліття, встановлено, що гр. ОСОБА_1 вчинив правопорушення за період з 01 вересня 2020 року по 28 лютого 2021 року (з 01 травня 2020 року по 28 лютого 2021 року має триваючий характер), яке полягає у несплаті аліментів на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, а саме: 24 жовтня 2019 року, чим порушено вимоги ч.12 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.183-1 КУпАП, що підтверджується розрахунком заборгованості боржника по аліментам від 28 лютого 2021 року, згідно якого сукупний розмір заборгованості, який виник з 01 травня 2020 року по 28 лютого 2021 року (у т.ч. сума заборгованості відповідних платежів за шість місяців, що минули за період з 01 вересня 2020 року по 28 лютого 2021 року у розмірі 7015,50 грн.), станом на 28 лютого 2021 року становить в загальній сумі 11273,50 грн. Отже, сукупний розмір заборгованості боржника по аліментам ОСОБА_1 з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Дата і час вчинення порушення: з 01 вересня 2020 року по 28 лютого 2021 року (з 01 травня 2020 року по 28 лютого 2021 року має триваючий характер). Місце вчинення порушення: Пологівський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). Відповідальність передбачена ч.1 ст.183-1 КУпАП.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 квітня 2021 року головуючим суддею по справі було визначено суддю Каретник Ю.М.

Судом було вжито всіх можливих заходів для виклику до суду гр. ОСОБА_1 , проте, судові повістки, адресовані правопорушнику ОСОБА_1 , ним отримані не були із незалежних від суду причин, тому судом було здійснено виклик ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 17 червня 2021 року о 14 годині 00 хвилин, шляхом публікації оголошення на сайті «Судова влада». Однак, незважаючи на це, він до суду так і не з`явився.

З огляду на викладене, а також враховуючи, що ст.268 КУпАП не передбачено обов`язкової присутності під час розгляду справи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.183-1 КУпАП, справа відповідно до вимог ст.268 КУпАП розглядається за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані до суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, приходжу до таких висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст.183-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Згідно із ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підставі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У даному випадку, проаналізувавши матеріали справи, приходжу до висновку про наявність сумнівів щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.183-1 ч.1 КУпАП, зважаючи на таке.

Так, зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення № 7 від 29 березня 2021 року вказано проте, що виконавчий лист №324/1141/16-ц-2/324/553/2016 виданий 29.08.2019, хоча із наявної й матеріалах справи копії виконавчого листа №324/1141/16-ц-2/324/553/2016 вбачається, що він виданий 29.08.2016.

Крім того, при формулюванні суті судового рішення, на виконання якого було видано вказаний виконавчий лист, головним державним виконавцем вказано, що було прийнято рішення «про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01 вересня 2019 року до її повноліття», у той час, як у копії виконавчого листа вказано, що судом було вирішено «стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по 1/4 (одній четвертій) частині зі всіх видів заробітку (доходів) ОСОБА_1 , але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня набрання чинності судовим рішенням і до досягнення повноліття дитині». При цьому, вказане судове рішення набрало законної сили 27.08.2016, а не 01.09.2019, як вказано головним державним виконавцем.

Також викликає сумнів правильність зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення дати виявлення правопорушення, яка одночасно є і датою складення розрахунку заборгованості по аліментам, оскільки у протоколі вказана дата зазначена як «29.03.2021 року», хоча до матеріалів справи долучено розрахунок заборгованості з аліментів станом на «28.02.2021» від 28.02.2021 №8001. Наведене свідчить про те, що вже станом на 28.02.2021 головний державний виконавець була обізнана про наявність заборгованості по аліментам у ОСОБА_1 , і, відповідно, саме ця дата мала бути вказана у протоколі про адміністративне правопорушення як дата виявлення правопорушення, з якої починається відлік строку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Наведені обставини позбавляють суддю можливості належним чином визначити обставини, які відповідно до вимог ст.280 КУпАП підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а також перевірити їх належними та допустимими доказами.

У той же час, у практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейшейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998, п.54 рішення у справі "Шабельник проти України" від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Також ЄСПЛ неодноразово наголошував, зокрема, в рішеннях у справах "Гурепка проти України (N2)" від 08 квітня 2010 року, "Лучанінов проти України" від 09 червня 2011 року на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст.62 Конституції України.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Однак, у даній ситуації зібрані особою, уповноваженою відповідно до ст.255 КУпАП на складання протоколів про адміністративні правопорушення, матеріали як докази за своєю суттю залишать місце сумнівам і, як наслідок, не узгоджуються зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», з огляду на наведене вище.

Відповідно до ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Підстав для направлення справи на дооформлення на даний час суддя не вбачає з огляду на норми ст.284 КУпАП.

Крім того, варто зазначити, що постановою судді Пологівського районного суду Запорізької області від 02.04.2021 даний протокол про адміністративне правопорушення вже повертався на доопрацювання, але, незважаючи на це, у ньому залишилося ще досить багато неточностей та невідповідностей тим документам, які до нього долучені як докази.

За таких обставин, враховуючи вище викладене, суддя вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності, а саме: ОСОБА_1 , відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, оскільки його вину не доведено належним чином, що є неприйнятим та суперечить як нормам національного так і нормам міжнародного законодавства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, у зв`язку із встановленими невідповідностями інформації, яка вказана у протоколі про адміністративне правопорушення, відомостям, які вказані у долучених до протоколу письмових доказах, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, а тому провадження в справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 183-1, 247, 268, 279, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особою, щодо якої винесено постанову, а також потерпілим до Запорізького апеляційного суду через Пологівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Каретник Ю. М.