Справа № 343/643/21
Провадження № 33/4808/405/21
Категорія ст. 124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лицур І. М.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , та його представника - захисника Дудтки Романа Васильовича, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 28.05.2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , який працює монтажником в НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта», одружений, з неповною вищою освітою,

визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАпП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. та стягненням судового збору, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі. Вважає, що його було використано як зручного учасника дорожнього руху на якого, через нетверезий стан, можна повісити спричинення ДТП в частині створення аварійної ситуації для водія ОСОБА_2 , внаслідок уникнення зіткнення із пішоходом. На думку апелянта, суд першої інстанції неправильно оцінив докази по справі, які не доводять його винуватості. Вказує, що схемою підтверджено саме відсутність його участі у створенні аварійної ситуації для водія ОСОБА_2 , оскільки його немає на вказаній схемі. Вказує на те, що його дії належить кваліфікувати за ч. 4 ст. 127 КУпАП, якою визначено притягнення до відповідальності пішохода, який не виконав ПДР України, що спричинило створення аварійної обстановки. Водночас наголошує, що постановою серії БАБ №088167 від 01.04.2021 року його вже було притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 127 КУпАП як особу, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння, рухалась в темну добу проїзною частиною дороги без світлоповертальних елементів для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху. Звертає увагу на пояснення водія ОСОБА_3 , який уточнив, що з метою уникнення зіткнення, він різко повернув в сторону, виїхав на зустрічну смугу руху і почав гальмувати, й внаслідок тертя об асфальт в нього розгерметизувалось ліве колесо й його занесло в кювет і автомобіль перекинувся. Стверджує, що оскільки він перебував у стані алкогольного сп`яніння з показником 2.4 % (проміле), то в такому стані він взагалі не розумів, що відбувалось в той вечір, він не читав, що підписував, чим, на його думку, скористались працівники поліції. Вважає, що його дії не знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку. Вказує на те, що судом першої інстанції не було з`ясовано стан водія ОСОБА_3 , швидкість та технічний стан його автомобілю. Вважає, що в силу принципу невинуватості всі сумніви повинні тлумачитись на його користь.

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу. Правопорушення вчинено за наступних обставин: 01.04.2021 року о 21:40 год. в с. Оболоня по вул. Одиниця в темну пору доби ОСОБА_1 рухався проїжджою частиною дороги в темному одязі та без світлоповертаючих елементів, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим створив аварійно небезпечну ситуацію для водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем «BMW» державний номерний знак НОМЕР_1 , та який, з метою уникнення зіткнення з пішоходом, змушений був різко змінити напрямок руху автомобіля, що призвело до з`їзду в кювет та його перекидання, внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 4.4 ПДР України.

В суді апеляційної інстанції:

- ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги з мотивів викладених у ній, вважав, що працівники поліції безпідставно притягнули його до відповідальності за ст. 124 КУпАП, оскільки в його діях є склад ч. 4 ст. 127 КУпАП;

- потерпілий ОСОБА_2 та його представник - захисник Дудка Р.В. просили постанову суду залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що в задоволені апеляційної скарги належить відмовити, постанову судді залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Диспозицією ст. 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Правовий статус учасників дорожнього руху визначається чинним законодавством окремо для кожної категорії, зокрема правовий статус учасників дорожнього руху закріплений в Розділі 1 Загальні положення ПДР України, згідно яких, учасник дорожнього руху це особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному.

Цими ж Правилами дорожнього руху передбачено, що пішохід це особа, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь-яку роботу. До пішоходів прирівнюються також особи, які рухаються в кріслах колісних без двигуна, ведуть велосипед, мопед, мотоцикл, везуть санки, візок, дитячу коляску чи крісло колісне.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП може бути будь-яка особа, яка безпосередньо бере участь у процесі руху на дорозі, як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Виходячи з представлених суду матеріалів справи, вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 , повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, які не викликають сумнівів у своїй достовірними та допустимими доказами, зокрема: 1) даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №500094 від 01.04.2021 року, який складений у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР України; 2) даними схеми наслідків ДТП, якою зафіксовано обстановку місця події та пошкодження транспортного засобу; 3)письмовими поясненнями водія ОСОБА_2 ; 4) доказами перебування особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння; 5) постановою працівників поліції серії БАБ №088167 від 01.04.2021 року про притягнення ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 127 КУпАП (а.п. 1-7).

Підстави, які б давали можливість суду вважати, що вказані докази є сумнівними та неправдивими, відсутні, оскільки вони узгоджуються між собою та є такими, що повністю відповідають обставинам справи.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 вину визнав частково, не заперечував того факту, що на час події він перебував у стані алкогольного сп`яніння, та був пішоходом, проте вважає, що в діях водія також є порушення ПДР України, оскільки автомобіль водія був у несправному стані, внаслідок чого, розгерметизувалось ліве колесо.

Водій ОСОБА_2 пояснив, що автомобіль перебував у справному стані, а розгерметизування лівого колеса відбулось в наслідок різкого гальмування та зміни напрямку руху саме у зв`язку із створенням аварійної ситуації ОСОБА_1 . Наголошує на тому, що він діяв в умовах крайньої необхідності, оскільки з урахуванням дорожньої обстановки яка склалась за участі пішохода ОСОБА_1 , не мав об`єктивної можливості виявити виниклу небезпеку, внаслідок відсутності на одягу останнього світловідбивних елементів, при цьому він вжив усіх необхідних заходів з метою уникнення зіткнення з пішоходом, тим самим відвів завдання занадто більшої шкоди.

Правилами дорожнього руху, передбачені обов`язки для усіх учасників дорожнього руху в цілому, зокрема й для пішоходів, що рухаються проїжджою частиною чи узбіччям.

Законом України «Про дорожній рух» (ст. 14) визначено, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди громадянам тощо.

Пішохода, як учасника дорожнього руху, Закон України «Про дорожній рух» (ст. 17) визначає, як особу, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь-яку роботу (до пішоходів належать також особи, які рухаються в інвалідних візках без двигунів, ведуть велосипед, мопед чи мотоцикл, везуть санки, візок, дитячий або інвалідний візок), має право: на переважне перетинання проїзної частини по позначених пішохідних переходах; при відсутності в зоні видимості переходу чи перехрестя переходити дорогу, вулицю, залізничний переїзд під прямим кутом до краю проїзної частини на дільниці, де вона добре проглядається в обидві сторони.

В свою чергу, пішоходи, які рухаються проїжджою частиною чи узбіччям, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості, зобов`язані, відповідно до п. 4.4 ПДР України, використовувати світлоповертальні елементи (стрічку, наклейку, жилет тощо) або бути в одязі, який має світлоповертальні елементи.

Крім того, за вимогою п. 4.7 ПДР України, пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.

Відповідно до п.п. а, г п. 4.14 ПДР України пішоходам забороняється виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження.

За вимогами п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9. ПДР України).

Отже, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом, у темну пору доби, рухаючись із увімкненими світловими приладами, мав право розраховувати на те, що ОСОБА_1 , як пішохід, який рухався проїжджою частиною дороги в темну пору доби, повинен був позначили себе світловідбиваючими елементами, перед тим, як вийти на проїжджу частину, й зобов`язаний впевнитись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху.

Проте, дії пішохода ОСОБА_1 не відповідають вимогам п. 4.4 ПДР України внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода, що потягло пошкодження транспортного засобу марки «BMW» державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який, з метою уникнення зіткнення з пішоходом, змушений був різко змінити напрямок руху автомобіля, що призвело до з`їзду в кювет та перекидання автомобілю.

Обов`язковим елементом об`єктивної сторони адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП є саме наявність пошкодження транспортних засобів від спричинення учасником дорожнього руху порушення ПДР України.

Отже, кваліфікація дій учасника дорожнього руху, а саме пішохода, який в стані сп`яніння вийшов на проїжджу частину дороги, й внаслідок порушення ним ПДР України відбулось пошкодження транспортних засобів, можливе саме за ст. 124 КУпАП.

Оскільки пішоходом ОСОБА_1 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, що ним не заперечується, було порушено п. 4.4 ПДР України, зокрема те, що він 01.04.2021 року о 21:40 год. в с. Оболоня по вул. Одиниця в темну пору доби рухався проїжджою частиною дороги в темному одязі та без світлоповертаючих елементів й створив аварійно небезпечну ситуацію для водія ОСОБА_2 , що потягло спричиненню механічних пошкоджень транспортного засобу останнього у виді деформації кузову автомобіля, (відповідно до схеми наслідків ДТП а.п. 3 зворіт), то правова кваліфікація дій ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, є правильною.

Склад адміністративного правопорушення становить собою сукупність головних, визначальних ознак, які виділені законодавцем як типові, необхідні і водночас достатні для притягнення особи до юридичної відповідальності.

Твердження апелянта про те, що його вже було притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 3 ст. 127 КУпАП (відповідно постанови серії БАБ №088167 від 01.04.2021 року ОСОБА_1 01.04.2021 року о 21-40 год. в с. Оболоня вул. Одиниця у темну пору доби рухався проїзною частиною дороги без світлоповертаючих елементів для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху, в алкогольному сп`яніння) не впливає на кваліфікацію його дій за ст. 124 КУпАП, оскільки вони утворюють різні склади адміністративних правопорушень, і виходячи з їх кваліфікуючих ознак, набувають значення для кваліфікації правопорушення.

Також не заслуговують на увагу й доводи апелянта в частині наявності в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 127 КУпАП, якою передбачена відповідальність за порушення приписів ч. 1 (непокора пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху, перехід ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших правил дорожнього руху) чи ч. 2 (порушення правил дорожнього руху особами, які керують велосипедами, гужовим транспортом, і погоничами тварин) цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, оскільки вказаними нормани не передбачені дії учасника дорожнього руху в частині порушення ПДР України, що призвели до пошкодження транспортного засобу.

Статтею 127 КУпАП передбачені такі порушення пішоходом ПДР України чи створення аварійної обстановки, за наслідками яких, не відбувається спричинення пошкоджень транспортного засобу чи іншого майна.

Вина ОСОБА_1 у вчиненому ним правопорушенні полягає в тому, що він як учасник дорожнього руху, порушив правила дорожнього руху, що спричинило саме пошкодження транспортних засобів, а тому кваліфікація його дій за ст. 124 КУпАП є вірною.

На підставі викладеного, доходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - порушення ним, як учасником дорожнього руху - пішоходом, п. 4.4 ПДР України, що спричинило пошкодження транспортного засобу марки «BMW» державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Посилання апелянта на те, що він не зафіксований на схемі ДТП, що свідчить, на його думку, про відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не є слушним, оскільки схема місця ДТП це графічне зображення ділянки дороги, де відбулась пригода з позначенням усіх об`єктів та предметів, що мають пряме відношення до ДТП.

Як протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №500094 від 01.04.2021 року, так й схема місця ДТП, пояснення водія ОСОБА_2 , акт огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , роздруківка приладу «Драгер», містять підписи ОСОБА_1 , що свідчить про його ознайомлення з їх змістом (а.п. 1-5).

Посилання апелянта на те, що внаслідок його перебування в стані алкогольного сп`яніння, він не усвідомлював значення своїх дій, й, підписуючи документи, виключно виконував вказівки працівників поліції, не свідчить про відсутність в його діях інкримінованого йому правопорушення за умови підтвердження ним факту його руху проїжджою частиною у темну пору доби без світлоповертальні на одязі, що є порушенням п. 4.4 ПДР України.

Крім того, наголошую на тому, що суд приймає рішення на підставі сукупності усіх доказів, що містять у справі, й жодний доказ не має для суду наперед встановленої сили, й оцінюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Необхідно зауважити, що відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Твердження апелянта про наявність в діях водія ОСОБА_2 порушень ПДР України внаслідок керування ним несправним транспортним засобом, не є предметом розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , виходячи з вимог діючого законодавства про те, що розгляд справи відбувається виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення (а.п. 1).

Встановлення факту наявності чи відсутності в діях водія ОСОБА_2 порушень Правил дорожнього руху, про що наголошує апелянт в апеляційній скарзі, можливо виключно у разі складання компетентними органами протоколу щодо ОСОБА_2 , з подальшим його направлення на розгляд до суду, а тому, доводи апелянта в частині того, що судом першої інстанції не було з`ясовано стан водія, швидкість та технічний стан його автомобілю, не є слушними.

Щодо тверджень апелянта про недоведеність того факту, що саме ним створено аварійну обстановку для водія ОСОБА_2 , то надаючи оцінку зібраним у справі доказам в сукупності з поясненнями ОСОБА_2 наданих одразу після ДТП й твердженням апелянта про те, що внаслідок алкогольного сп`яніння він не розумів, що відбувалось в той вечір, то вважаю такі пояснення апелянта безпідставними, й розцінюю їх як спосіб захисту з метою уникнення від відповідальності.

Отже, оцінюючи докази в сукупності з поясненнями водія ОСОБА_2 , схеми місця ДТП, доходжу висновку, що вони доповнюють один одного з достатнім взаємозв`язком між собою, та свідчать про те, що подія дорожньо-транспортної пригоди відбулась саме у такий спосіб, як це вказано у протоколі про адміністративне правопорушення.

Апелянтом не надано жодних відомостей щодо незаконності дій працівників поліції під час складання протоколу або їх упередженого ставлення чи зацікавленості в результаті розгляду.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з`ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст.ст. 251, 280 КУпАП.

Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події.

Враховуючи наведене вище, вважаю, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини справи, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст.ст. 23, 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладено судом першої інстанції у межах, установлених цим Кодексом.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, так само як і порушення вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, підстави для скасування постанови судді місцевого суду і закриття провадження по справі, як про це наголошує апелянт - відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 28.05.2021 року, якою ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло