Справа № 513/825/21
Провадження № 3/513/443/21
Саратський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2021 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Рязанової К.Ю., за участю секретаря судового засідання Коржан О.В., представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Кожакар Т.Я., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративні матеріали, які надійшли з відділення поліції №1 Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 18 березня 2016 року органом 5119,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу серії ОБ №096623 від 14 липня 2021 року, 12 липня 2021 року о 03 год. 10 хв., ОСОБА_1 , по вул.Центральна в с.Петропавлівка, керував мопедом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, вказав, що пив пиво 10 липня 2021 року, а 11 липня 2021 року та 12 липня 2021 року, у день коли його доставили у лікарню, алкогольні напої не вживав.

Представник ОСОБА_1 адвокат Кожокар Т.Я. зазначила, що провадження по справі підлягає закриттю оскільки, протокол складено з порушенням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, зокрема протокол складено 14 липня 2021 року о 09:10 годині, що підтверджує той факт, що 12 липня 2021 року о 03 годині 10 хвилин поліцейські не зупиняли ОСОБА_1 при керуванні транспортним засобом нібито з ознаками алкогольного сп`яніння. Також, представником зазначено, що відеозапис не містить інформації щодо дати його створення, назва та номенклатурний номер технічного засобу не вказані. Згідно даних медичної картки стаціонарного хворого та листа в.о. директора КП «Саратська ЦЛ», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був доставлений до приймального відділення «Саратська ЦЛ» 12 липня 2021 року о 05 годині 10 хвилин та госпіталізований до хірургічного відділення. При огляді ОСОБА_1 12 липня 2021 року лікарем поставлено діагноз: закрита черепно-мозкова травма, різана рана правої щоки, забій м`яких тканин обличчя, верхньої правої кінцівки, відкрита рана правої гомілки. Травми отримані при падінні з мопеду. Свідомість загальмована, у просторі та часі не орієнтований. Через позитивний тест на COVID - 19, 13 липня 2021 року хворого переведено для продовження лікування до інфекційного відділення "Саратської ЦЛ", та виписано з лікарні 20 липня 2021 року. Діагноз "Алкогольне сп`яніння" не підтверджений об`єктивними даними, оскільки огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння у КП "Саратська ЦЛ", як і лабораторні дослідження біологічного середовища, не були проведені.

Суд дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до такого.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, відповідно до пункту 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до пункту 2.9. ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, зокрема, ці дані встановлюються, у т.ч. протоколом про адміністративне правопорушення, свідків, засобами фото- і кінозйомки, відеозапису.

Законом України від 16 лютого 2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», внесено зміни, зокрема до ст. 266 КУпАП, що набрали чинності 17 березня 2021 року, та з цього часу закон надає можливість поліцейським під час проведення огляду осіб застосовувати технічні засоби відеозапису, та лише в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Тобто положення ч. 2 ст. 266 КУпАП дають підстави вважати, що застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису є належним та допустим доказом під час провадження у справах за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не залежно від того, чи технічними засобами відеозапису зафіксовано сам огляд особи на стан сп`яніння, що проводився на місці, чи такими засобами зафіксовано відмову особи від огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Залучення свідків до огляду на стан сп`яніння, а так само фіксації відмови водія від огляду, є обов`язковим лише у разі неможливості застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису.

Згідно п. 8 розділу І, п.п. 8, 9, 14 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735, у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними (п.15 ,16, 17, 22 Інструкції).

Також, п.7, 9, 13 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103 визначено: поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. Проведення огляду водіїв транспортних засобів - учасників дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є постраждалі, - обов`язкове. Лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ. Висновок складається в трьох примірниках: по одному - для поліцейського та водіятранспортного засобу, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Як встановлено судом, відповідно до постанови Саратського районного суду Одеської області від 25 серпня 2021 року, 12 липня 2021 року о 03 год. 10 хв., ОСОБА_1 , по вул.Центральна в с.Петропавлівка Білгород-Дністровського району Одеської області, керуючи мопедом «Дельфа», б/н, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив виїзд на праве узбіччя по ходу свого руху та впав. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок. Постанова набрала законної сили та не оскаржувалась.

В матеріалах справи міститься довідка від 12 липня 2021 року №3 за підписом м/с Косенко, відповідно до якої ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння 12 липня 2021 року о 05:00 годині, яку суд оцінює критично, оскільки на даній довідці відсутній відбиток особистої печатки лікаря та кутовий штамп не містить необхідних реквізитів, у зв`язку із чим не можливо встановити хто із лікарів КП «Саратська ЦЛ» проводив огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння.

Відповідно до відповіді КП «Саратська центральна лікарня» від 24 листопада 2021 року №1216, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , машиною швидкої медичної допомоги був доставлений 12 липня 2021 року в 5 год. 10 хв. до приймального відділення КП «Саратська ЦЛ». Був оглянутий черговим лікарем ОСОБА_3 . Діагноз: закрита черепно-мозкова травма, різана рана правої щоки, забій м`яких тканин обличчя, верхньої правої кінцівки. Відкрита рана правої гомілки. Проведена первинна хірургічна обробка ран, накладені шви в області правої щоки, правої гомілки. Накладена асептична пов`язка. Враховуючи важкість стану ОСОБА_1 , він був госпіталізований до хірургічного відділення КП «Саратська ЦЛ» (виписка з історії хвороби додається). Враховуючи результат імуноферментного аналізу (COVID-19-позитивний), пацієнт ОСОБА_1 був переведений до інфекційного відділення 13 липня 2021 року (історія хвороби №2211/1321), де продовжував лікування і виписаний 20 липня 2021 року. Під час огляду ОСОБА_1 черговим лікарем, відчувався запах алкоголю. Тестування на алкогольне сп`яніння проводиться по направленню поліції, згідно Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливові лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (наказ МОЗ та ВСУ № 1452/735 від 09.11.2015 р.). Направлення від поліції для тестування на алкогольне сп`яніння ОСОБА_1 не надходило, тому акт огляду на стан алкогольного оп`яніння в медичному закладі не складався.

Тобто огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння, з відібрання відповідних біологічних зразків, у встановленому законом порядку взагалі проведений не був.

Судом також досліджено відеозапис, з якого вбачається, що в лікарні інспектор поліції розпитує ОСОБА_1 про обставини дорожньо-транспортної пригоди, також запитує чи вживав останній алкогольні напої, на що ОСОБА_1 вказує, що вживав пиво. Разом з тим, даним відео не зафіксована відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, як це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №096623 від 17 липня 2021 року. Крім того, пояснення зафіксовані на відеозаписі у ОСОБА_1 відібрані 14 липня 2021 року, а подія мала місце 12 липня 2021 року, у зв`язку з чим суд не приймає даний відеозапис як доказ відмови від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. Також, даний відеозапис не може бути прийнятий як доказ перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, з огляду на те, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 взагалі не проводився, біологічні зразки у становлено порядку відібрані не були.

Судом був допитаний поліцейський СРПП відділення поліції №1 Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , який зазначив, що відеозапис був здійснений 14 липня 2021 року, оскільки 12 липня 2021 року ОСОБА_1 перебував у реанімаційному відділенні «Саратської ЦЛ». Також, довідка була видана медсестрею у прийомному відділенні «Саратської ЦЛ», чому відсутній відбиток печатки лікаря, на зазначеній довідці пояснити не може.

Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні протоколу зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні (постанова Верховний Суд від 06 вересня 2019 року у справі № 161/12369/17).

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року в справі № 1-р/2019 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачиться на користь її невинуватості.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а указав, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

У постанові від 16 березня 2021 року в справі № 473/2010/17 Верховний Суд вказав, що розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у суду щодо винуватості особи після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості винувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати особу винною.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно слідує, що стандарт «достатніх підстав (доказів) вважати», котрим фактично послуговується компетентна особа при складані проколу про адміністративне правопорушення, є нижчим ніж стандарту «поза розумним сумнівом».

Для цілей стандарту «достатніх підстав (доказів) вважати» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно зв`язують особу з певним правопорушенням (демонструють імовірну причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше провадження у порядку КУпАП, однак суд при розгляд справи по суті у т.ч. при їх оцінці керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» та таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Верховний Суд у справі № 537/2088/17 від 15 травня 2019 року, зазначив, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності (позиція Верховного Суду у справі № 537/2088/17 у постанові 15 травня 2019 року).

Проаналізувавши, у цьому провадженні наявні у ньому фактичні дані, які як докази були зібранні інспектором поліції, суд установив, що вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не є дійсною та доведеною з дотриманням стандарту доказування «поза розумним сумнівом», у розрізі такого.

Так, відповідно до частини першої статті 9 та статті 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Тобто, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності (постанова Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 383/1120/16-а (2-а/383/4/17).

В цій ситуації, на підтвердження вини водія надано довідку від 12 липня 2021 року та відеозапис здійснений 17 липня 2021 року, які не можуть бути прийняті судом як належні та допустимі докази, з підстав які вже були зазначені вище у даній постанові.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду здобуто не було та суду не надано.

Відповідно оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю Суд враховує, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами (постанова Верховного Суду від 09 серпня 2019 року у справі № 760/20247/16-а).

Як наслідок на переконання суду дані, які містяться в матеріалах адміністративної справи відносно ОСОБА_1 , про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП є сумнівними з вищезазначених у судовому рішенні підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», адже управління у своїй діяльності, в цій справі, порушило принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки було застосовано спрощений підхід, з боку працівників поліції.

За таких обставин, враховуючи вище викладене суд вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться судом в цій справі на її користь.

Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин факт вчинення особою правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є недоведеним.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст.130, п.1 ст.247, ст.ст.283, 284 КУпАП суд -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду.

Суддя К. Ю. Рязанова