Справа № 748/493/21 Головуючий у 1 інстанції Меженнікова С.П.
Провадження № 33/4823/265/21
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2021 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд у складі судді судової палати у кримінальних справах Баглая І.П., розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Хоменка С.М., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19 квітня 2021 року.

Цією постановою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 2465 грн..

Місцевим судом ОСОБА_1 визнано винуватим в тому, що він, 09 лютого 2021 року, близько 14 год. 30 хв., діючи в умовах особливого періоду, самовільно залишив розташування військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , і був відсутній на службі до 22 лютого 2021 року. З довідок №899 від 17.02.2021 та №30 від 19.02.2021 про тимчасову непрацездатність, виданих КНП "Чернігівська обласна лікарня" встановлено, що ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні з 11.02.2021 по 19.02.2021. Таким чином, ОСОБА_1 був відсутній на службі без поважних причин три дня - з 09.02.2021 по 11.02.2021 та з 20.02.2021 по 21.02.2021, чим вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі. Зазначає, що в ході розгляду справи по суті, судом не проведено оцінку доказів на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи у їх сукупності. Внаслідок цього, висновки суду за результатами оцінки доказів є необ`єктивними, вони суперечать як один одному, так і матеріалам справи. Так, в описовій частині постанови зазначено встановлені судом обставини об`єктивної сторони правопорушення, а саме, що «09 лютого 2021 року близько 14 год. 30 хв., військовослужбовець за контрактом - старший солдат ОСОБА_1 , діючи в умовах особливого періоду, самовільно залишив розташування військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та був відсутній на службі до 22 лютого 2021 року». Проте, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що «09.02.2021 року близько 08 год. 30 хв» ОСОБА_1 припинив виконувати службові обов`язки та залишив розташування військової частини. У доповіді про самовільне залишення військової частини солдатом ОСОБА_1 (з якої не вбачається дата та час її складання) зазначено, що «близько 14:30 09.02.2021 року під час шикування....» пом. нач. штабу доповів про відсутність солдата ОСОБА_1 .. У цьому ж абзаці містяться, висновки суду про те, що « ОСОБА_1 був відсутній на службі без поважних причин три дня з 09.02.2021 по 11.02.2021та з 20.02.2021 по 21.02.2021», які суперечать як матеріалам справи, так і попереднім висновкам суду, викладеним у цьому ж абзаці, де суд зазначав, що «з довідок №899 від 17.02.2021 та довідки №30 від 19.02.2021 про тимчасову непрацездатність, виданих КНП "Чернігівська обласна лікарня" встановлено, що ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні з 11.02.2021 по 19.02.2021. Тобто, відсутність ОСОБА_1 на службі 11.02.2021 року спростовується медичною довідкою № 30, на яку посилається суд приходячи до хибного висновку. І незрозуміло які обставини встановлені судом: чи ОСОБА_1 був відсутній з 09.02.2021 р. по 22.02.2021 р. чи був відсутній на службі без поважних причин три дня - з 09.02.2021 р. по 11.02.2021 р. та з 20.02.2021 р. по 21.02.2021 р.. Окрім того, жодних доказів відсутності солдата ОСОБА_1 на службі у період з 20.02.2021 р. по 21.02.2021 р. матеріали справи не містять. Більш того, виходячи з «доповіді про повернення на службу» (яка не містить дати її складання), дослідженої судом, 17.02.2021 року було встановлено факт перебування солдата ОСОБА_1 на лікуванні у КНП «Чернігівська обласна лікарня». Виходячи з цього документу, можна прийти до висновку про те, що 17.02.2021 року припинено вчинення адміністративного правопорушення (особа повернулась на службу), оскільки «факт» його вчинення (залишення служби) підтверджується аналогічним за правовою формою документом - «доповіддю про самовільне залишення служби» (яка теж не містить дати складання). Окрім того, виникає питання: як особа могла повернутись на службу перебуваючи на стаціонарному лікуванні? А факт відсутності ОСОБА_1 на службі з 20.02.2021 р. по 21.02.2021 р., які суд вважає беззаперечно доведеним - це об`єктивна сторона іншого, окремого адміністративного правопорушення. Якщо виходити з висновків суду - у Протоколі про військове адміністративне правопорушення серії А 0932 № 3 від 22 лютого 2021 року, складеному командиром в/ч НОМЕР_1 майором ОСОБА_2 , зафіксовано факти вчинення ОСОБА_1 двох діянь, кожне з яких містить склад окремого адміністративного правопорушення. Таким чином, одне одному суперечать і висновки суду, і відомості, що містяться у протоколі про адмін. правопорушення, і відомості, що містяться у письмових доказах. При цьому, жодних доказів, які б доводили обов`язкові елементи об`єктивної сторони (час та дату вчинення правопорушення) матеріали справи не містять. Крім того звертає увагу на те, що у протоколі про військове адміністративне правопорушення серії А 0932 № 3 від 22 лютого 2021 року містяться дані про нібито двох свідків правопорушення але жодних їх пояснень нема, у судовому засіданні вони не допитувались. Ці ж особи зазначені у протоколі як поняті, що посвідчили факт відмови ОСОБА_1 від підпису про роз`яснення йому прав, передбачених ст. 268 КУпАІІ, проте, у кінці протоколу після відмітки про відмову від дачі пояснень, від підпису та від отримання копії протоколу - підписи понятих відсутні. Також звертає увагу, що матеріали провадження (з урахуванням того, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем за контрактом) не містять жодних відомостей про режим службового часу: з якої по яку годину ОСОБА_1 повинен знаходитись на службі (у військовій частині), розпорядок дня, дні служби та відпочинку (вихідні). Наприклад 20.02.2021 р. - це субота, 21.02.2021 р. - це неділя. Ці доводи зазначались захисником, проте залишились поза увагою суду першої інстанції. Суд безпідставно відкидає доводи сторони захисту та знову приходить до помилкового висновку оцінюючи надану захисником копію довідки № 49 від 22.02.2021 року «Про тимчасову непрацездатність особи рядового та начальницького складу» згідно якої ОСОБА_1 знаходився на лікуванні у сімейного лікаря. Суд зазначає, що «Надана захисником копія довідки №49 від 22.02.2021 про тимчасову непрацездатність Половецького Г1.0., не може беззаперечно свідчити про відсутність ОСОБА_1 при складанні адмінпротоколу, оскільки не містить даних в який саме час він звернувся до лікаря, а отже не можна встановити, дана довідка видавалася до чи після складання протоколу». Дана довідка надавалась суду для спростування наступних обставин, зазначених у протоколі про адмін. правопорушення та які є неправдивими, а саме: про присутність ОСОБА_1 при його складанні, роз`ясненні його прав (у т.ч. права на захист), нібито його відмови від дачі пояснень, отриманні копії та відмові від підписів. Звертає увагу, що протокол про військове адміністративне правопорушення серії А 0932 № 3 від 22 лютого 2021 року також не містить відомостей про час його складання. Виникає питання: «а чи встановлював суд час складання протоколу?» Виходячи з висновків суду, сторона захисту намагалась спростувати те, чого не існує - часу складання протоколу, і це виходячи з твердження суду: «неможливо встановити дана довідка видавалась до чи після складання протоколу». Довідка № 49 від 22.02.2021 р., надана стороною захисту, містить відомості про те, що 22.02.2021 року ОСОБА_1 перебував на лікарняному, тобто був непрацездатний. Іншого її тлумачення бути не може. Довідка надавалась суду на підтвердженні правомірності відсутності ОСОБА_1 на службі саме 22 лютого 2021 року і таку відсутність він підтверджує у письмових поясненнях суду від 17.04.2021 р., які судом прийняті. Виходячи з відомостей, викладених у довідці № 49 від 22.02.2021 року «Про тимчасову непрацездатність особи рядового та начальницького складу», яка надана стороною захисту, ОСОБА_1 не міг бути присутній при складанні протоколу про військове адміністративне правопорушення серії А 0932 № 3 від 22 лютого 2021 року. І цей факт не спростований в ході розгляду справи. Складанням протоколу за відсутності ОСОБА_1 було порушено його конституційні права, в т.ч. і право на захист (правову допомогу). Виходячи з цього, протокол про військове адміністративне правопорушення серії А 0932 № 3 від 22 лютого 2021 року є недопустимим доказом.

Із матеріалів справи та доводів апеляційної скарги видно, що вона обґрунтована.

У відповідності до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

У відповідності до протоколу про військове адміністративне правопорушення Серії А0932 № 3 від 22.02.2021, який складений відповідно до п.14 ч.1 ст.255 КУпАП - командиром військової частини, солдат ОСОБА_1 самовільно залишив військову службу в умовах особливого періоду тривалістю до 10 діб.

В той же час, згідно матеріалів справи які ніким не оспорюються, ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні з 11.02.2021 по 19.02.2021.

З огляду на довідки про стаціонарне лікування, місцевим судом, ОСОБА_1 засуджений за відсутність на службі без поважних причин три дні - з 09.02.2021 по 11.02.2021 та з 20.02.2021 по 21.02.2021.

На думку апеляційного суду перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні з 11.02.2021 по 19.02.2021 не можна вважати відсутністю на службі без поважних причин.

Таким чином ОСОБА_1 , за матеріалами справи, на службі був відсутній без поважних причин з 09.02.2021 по 10.02.2021 (менше 2 діб) і з перервою - з 20.02.2021 по 21.02.2021(1 доба).

При цьому матеріали справи не містять беззастережних доказів коли саме ОСОБА_1 залишив військову частину (відсутність на шикуванні, це ще не залишення її) як і не містять фактів конкретного повернення до військової частини.

Враховуючи вищезазначене, постанова Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19 квітня 2021 року підлягає скасуванню через відсутність у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника задовольнити, постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19 квітня 2021 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяІ. П. Баглай