ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/2508/21Головуючий у 1-й інстанції Сливка Л.М.
Провадження № 33/817/290/21 Доповідач - Тиха І.М.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М.

за участю ОСОБА_1 та його захисника Сливінського О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 454 грн. судового збору.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 02 лютого 2021 року о 00 год. 40 хв., в порушення вимог пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом марки Вольксваген, номерний знак НОМЕР_1 вулицею Транспортна у м. Тернополі, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законодавством порядку із застосуванням технічного приладу Alcоtest 6820 № ARHJ-0295 (повірка дійсна до 23.10.21 р.), на табло якого висвітлився показник у 2,10‰ (проміле). Однак, водій з результатом не погодився, та їхати в медичний заклад відмовився, у присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить постанову суду відносно нього скасувати та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вказує на порушення судом принципу безпосередності дослідження доказів у звязку з посиланням письмові пояснення свідків, які не допитувались у судовому засіданні.

Вважає, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є упередженими, оскільки саме вони викликали працівників поліції та не були очевидцями факту керування ним транспортним засобом, який не підтверджується жодними наявними в матеріалах справи доказами, оскільки автомобілем керувала інша особа .

Вказує на відсутність в матеріалах справи свідоцтва сертифікації технічного приладу, яким здійснювався відеозапис, а тому вважає даний доказ недопустимим.

Звертає увагу суду на те, що акт огляду його на стан сп`яніння складений без зазначення дати та без посилання на використання технічного засобу, за допомогою якого він проводився.

Також вбачає порушення вимог відомчої Інструкції у не відображенні в протоколі про адміністративне правопорушення ознак алкогольного сп`яніння.

Розглянувши матеріали справи, заслухваши апелянта та його захисника, які підтримали подану скаргу з викладених у ній мотивів, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП грунтується на даних: протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 038753 від 06 лютого 2021 року; роздруківці з газоаналізатора з результатом 2,10‰(проміле) ; акті огляду водія на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів газоаналізатора Alkotest 6810 ARHJ-0295, в якому зазначені ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення кординації рухів, порушення мови, результаті огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, який становив 2,10‰ (промілле); свідоцтві про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/7696, з якого вбачається, що повірка технічного приладу газоаналізатора Alcоtest 6820ARHJ-0295 чинна до 23 жовтня 2021 року; письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 06.02.2021 року, якими засвідчено факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора з позитивним результатом 2,10 промілле, з яким останній не погодився та відмові водія від огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я; розписці ОСОБА_4 від 06.02.2021 року, яка підтверджує відсторонення від керування транспортним засобом ОСОБА_1 ; відеозаписів з бодікамер поліцейських та відеореєстратора, на якому зафіксовано рух транспортного засобу та процедуру огляду водія на стан спяніння.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування кожної обставини справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують її відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався не в повній мірі.

Так, ст.130 КУпАП передбачено передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного спяніння, що є порушенням п.2.9 а ПДР України та відмова особи, яка керує транспорним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, що є порушенням п.2.5 ПДР України.

Відповідно до ч.ч.2,3,4 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного спяніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду водія на стан алкогольного спяніння поліцейським з використання спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатми огляд проводиться в закладі охорони здоровя.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 після проведеного огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків відмовився від проведення огляду на стан алкогольного спяніння в закладі охорони здоровя, що підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 038753 від 06 лютого 2021 року, в якому зафіксовано що водій відмовився від проведення огляду на стан алкогольного спяніння в закладі охорони здоровя; письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 06.02.2021 року, якими засвідчено факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора, з яким останній не погодився та відмові водія від огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я; відеозаписів з бодікамер поліцейських та відеореєстратора, на якому зафіксовано рух транспортного засобу та відмову водія від огляду на стан спяніння в закладі охорони здоровя, що є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України.

Проте, і в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові суду, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, зазначено про керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння та порушення ним вимог п. 2.9а ПДР України, а не дивлячись на те, що за наслідками дослідження доказів встановлено порушення водієм вимог п.2.5 ПДР України, тобто, відмову від проходження огляду на стан алкогольного спяніння в закладі охорони здоровя.

В рішенні ЄСПЛ у справі Карелін проти Росії від 20.09.2009р. суд розглянув ситуацію коли національний суд при розгляді справи про адміністративні правоуршенння притягнув особу до адміністративної відповідальності, уточнивши у судовому засіданні фабулу правопорушенння, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце у протоколі про адміністративне правопорушенння. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинуваченння та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилось нічого іншого як взяти на себе функції строни обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушенння ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу, за цих умов особа позбавлена можливості захищатись від висунутого проти неї обвинуваченння перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатись від обвинуваченння, яке, по суті, судом підтримується.

Враховуючи вищенаведене, вважаю що власною ініціативою не маю права змінювати фабулу адміністративного правопорушенння, а оскільки диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП є бланкетною, не зазначення у вищезгаданих процесуальних документах обєктивної сторони складу адміністративного правопорушення, яка полягала не у керуванні в стані алкогольного спяніння, а відмові від проходження у встановленому порядку огляду на стан спяніння, зокрема, вимог пункту 2.5 ПДР України, який порушив водій, є підставою для закриттям провадження в справі у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушенння.

У звязку з чим апеляційна скрага підлягає до задоволення, а постанова місцевого суду - до скасування .

На підставі наведеного, керуючись п.1.ч.1 ст.247 КУпАП, ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2021 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у звязку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушенння .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя