Дата документу 10.06.2021
ЄУ № 942/359/21
Провадження №3/942/257/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року смт. Новопсков

Суддя Новопсковського районного суду Луганської області Чалий А.В., розглянувши матеріал, який надійшов з відділу поліції № 1 Старобільського РУП ГУНП в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка, громадянина України, який є фізичною особою-підприємцем, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Новопсковського районного суду Луганської області після дооформлення надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ 124883 від 11.03.2021 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зі змісту якого вбачається, що 11.03.2021 об 11 год. 12 хв. за адресою: вул. Українська, 97, смт. Новопсков, ОСОБА_1 перебував на робочому місці і здійснював приймання осіб в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » без засобів індивідуального захисту захисної маски, що закриває ніс та рот, без захисних гумових рукавиць, чим порушив вимоги п. 14, п. 1 п. 3 постанови КМУ № 1236, вказаними діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання, не з`явився, про дату, час та місце засідання повідомлений належним чином, надав суду клопотання, в якому вину у скоєному правопорушенні не визнав та просив суд закрити справу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до такого.

Згідно вимог статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтями 251, 280 КУпАП визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, яка є бланкетною нормою, відповідальність настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ 124883 від 11.03.2021 вбачається, що ОСОБА_1 11.03.2021 об 11 год. 12 хв. за адресою: вул. Українська, 97, смт. Новопсков, ОСОБА_1 перебував на робочому місці і здійснював приймання осіб в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » без засобів індивідуального захисту захисної маски, що закриває ніс та рот, без захисних гумових рукавиць, чим порушив вимоги п. 14, п. 1 п. 3 постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020.

Однак, вказані норми постанови КМУ від 09.12.2020 №1236 не відповідають обставинам, зазначеним в протоколі серії ВАБ 124883 від 11.03.2021. Так, п. 1 постанови КМУ від 09.12.2020 №1236 (в редакції, чинній на дату вчинення правопорушення) установлено з 19.12.2020 до 30.04.2021 карантин на території України; п. 3 постанови КМУ від 09.12.2020 №1236, який містить 20 підпунктів (в редакції, чинній на дату вчинення правопорушення) встановлено обмеження, що діють на «жовтому» рівні епідемічної небезпеки; п. 14 постанови КМУ від 09.12.2020 №1236 (в редакції, чинній на дату вчинення правопорушення) регулює положення щодо самоізоляції.

Постановою Новопсковського районного суду Луганської області від 07.05.2021 адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення було повернуто до відділу поліції № 1 Старобільського РУП ГУНП в Луганській області для усунення недоліків.

Після доопрацювання, недоліки протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ 124883 від 11.03.2021 усунуто не було. До матеріалів справи був доданий рапорт ДОП СП відділу поліції № 1 Старобільського РУП ГУНП в Луганській області капітана поліції Акімова А.

Суд зазначає, що з огляду на правову позицію висловлену у постанові ВС від 20.05.2020 по справі №524/5741/16-а, рапорт працівника поліції, за відсутності інших належних доказів, не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, в судовому засіданні не встановлено доказів того, що ОСОБА_1 вчинив порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 18 липня 2019 року у справі № 216/5226/16-а (2-а/216/33/17).

Відповідно до ст. 1 та 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннями ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Правові системи містять доктрини, які допомагають судам уникнути несправедливості, яка могла б виникнути, якщо б правові норми застосовувалися суворо в кожному випадку, незалежно від того, наскільки незвичними є обставини.

Такою доктриною у правовій системі України і є практика ЄСПЛ, яка є джерелом права, у зв`язку із чим є обов`язковою до врахування судами при розгляді справ відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Суд не може за умови наявності певної неповноти чи суперечностей, взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, оскільки зазначене становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (рішення у справі «Карелін проти Росії»(заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.).

Таким чином, враховуючи положення ст. 62 Конституції України, відповідно до яких, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а також відсутність в матеріалах адміністративної справи належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого протиправного діяння, суд приходить до висновку про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, а тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1ст. 247 КупАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 1, 8, 9, ч. 1 ст. 44-3, 245, 247, 251, 276-279, 280, 283-285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-тиденного строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду через Новопсковський районний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня винесення постанови.

Суддя: А.В. Чалий