Провадження № 3/742/481/21
Єдиний унікальний № 742/1544/21
Постанова
25 травня 2021 року м. Прилуки

Суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області Коваленко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Прилуках адміністративну справу, що надійшла від Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця: АДРЕСА_1 , раніше протягом останнього року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не притягувався,
за ч.1 ст.130 КУпАП, -
18 квітня 2021 року, близько 02 год. 30 хв., в м.Прилуках по вул.Київська, гр. ОСОБА_1 , керуював т.з.ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер 6810», алкогольне сп`яніння 2,79, чим порушив п.2.9 а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча був повідомлений про час та місце слухання справи належним чином.
Представник ОСОБА_1 Матвієнко В.М. в судовому засіданні подав клопотання про закриття справи на підставі ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, де він зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про долучення корінця до протоколу тестування на алкотестер, що свідчить про те, що такий є неналежним доказом, а з урахуванням відсутності відомостей до якого саме протоколу він відноситься, взагалі неможливо на нього посилатись.
У корінці тестування на алкоголь зазначено час 2021.04.18 02:48 хв. при тому, що у самому протоколі вказано час як 2 год. 30 хв., тобто за 18 хвилин до отримання самих результатів тестування.
Визначено порушення п. 2.9 ПДР при цьому невідомо який саме підпункт, адже їх шість від ОСОБА_2 . Також поліцейськими було грубо порушено вимоги Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення (розділ 1 п.2 п.п.1). Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки (розділ 3 п.2). Наведене свідчить, що з метою фіксації фактів порушення водіями Правил дорожнього руху України передбачено проведення поліцейськими відеозапису за допомогою відеореєстратора патрульної машини та нагрудних камер, які є належними та допустимими доказами, на підставі яких встановлюються фактичні обставини справи, у тому числі, доведення винуватості особи у вчиненні правопорушення. Слід звернути увагу що поліцейським нібито було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці. При цьому з урахуванням вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (Наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року N 1452/735)» належним чином не було зафіксовано результати такого огляду. Вказані дії поліцейських є прямим порушенням, адже акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів відсутній (додаток № 2), що підтверджується також відсутністю інформації про нього у графі «до протоколу додаються». Таким чином, процедура проходження огляду була порушена, що відповідно до ст. 266 КУпАП робить її недійсною.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст.130 ч.1 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з пункту 2.9 А Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, забороняється водіям керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння або знаходячись під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до ст.ст.245, 278, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.
При розгляді справи слід з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На підставі цих вимог закону, а також ст.ст.251,252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази вини особи, притягнутої до адміністративної відповідальності та дати їм належну оцінку в їх сукупності.
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення додані наступні докази :
протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №471841 від 18.04.2021 року в якому зазначено, що 18 квітня 2021 року, близько 02 год. 30 хв., в м.Прилуках по вул.Київська, гр. ОСОБА_1 , керуючи т.з.ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння про що свідчить прилад «Драгер 6810», показник приладу 2,79 проміле , чим порушив п.2.9 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2)
квитанція про тестування на алкоголь відповідно до якої при обстеженні приладом «Драгер» у ОСОБА_1 , 18.04.2021 року встановлено результат 2,79 проміле.
Дисками з відеозаписом адміністративного правопорушення:
На диску 1 відображено, що працівники поліції підходять до водія автомобіля, та просить надати документи. Водій надає документи. Водій говорить, що він попався, їде до дівчини і прав у нього не має.
На диску 2 відображено, що водій пояснює, що він їхав і побачив, що спущене колесо. Після проведення тесту на місці за допомогою приладу «Драгер» на останньому відобразився результат 2,79 проміле. Водій зазначив, що він не заперечує.
На диску 3 відображено, що водій підписує протокол і власноручно записує, що в лікарню їхати не бажає.
На диску 4 відображено, що автомобіль рухається з увімкненою сигналізацією і зупиняється посеред перехрестя і до нього підходять працівники поліції. Водій ОСОБА_1 виходить із-за керма.
Надаючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд констатує, що з відеозапису файла №1 та 4 чітко видно , що автомобіль ВАЗ 2101 рухається і після його зупинки із-за керма виходить водій ОСОБА_1 і до нього підходить працівник поліції та просить надати документи, що підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Протоколом про адміністративне правопорушення в сукупності з квитанцією про тестування на алкоголь та переглянутими в судовому засіданні відеофайлами на дисках № 2,3 підтверджують, що ОСОБА_1 погодився пройти обстеження на місці зупинки і результати обстеження вказали на наявність в останнього стану сп`яніння з результатом 2,79 проміле. З даним результатом останній погодився і в лікарню на обстеження їхати відмовився.
Доводи представника ОСОБА_1 Матвієнка В.М. , про те, що корінць до протоколу тестування на алкотестер є недопустимим доказом , оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про долучення, суд вважає безпідставними, оскільки про здійснення обстеження на місці вчинення адміністративного правопорушення за допомогою приладу «Драгер 6810» зазначено в протоколі , а результати обстеження зафіксовані за допомогою відеозаписуючої техніки, а отже незазначення в протоклі про долучення корінця тестування суд вважає не істотним порушенням, яке не тягне за собою визнання данного доказу недопустимим.
Також не є підставою для визнання недопустимим доказом корінця тестування на алкоголь з тих причин, що час тестування зазначений в корінці, а саме : 2021.04.18 02:48 хв. не співпадає з часом зазначеним в протоколі , а саме: як 2 год. 30 хв., оскільки час керування транспортним засобом зазначений в протоколі та час обстеження водія є різними за своєю суттю і логічно не можуть співпадати.
Натомість, суд погоджується з доводами представника ОСОБА_3 , що в протоколі не зазначено підпункту «А» п.2.9ПДР, який передбачає відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння , але не може погодитися з його доводами про те, що зазначення п. 2.9 ПДР , який в ключає в себе і підпункт «А» без зазначення підпункту «А» виключає відповідальність ОСОБА_1 .
Крім того, суд погоджується з доводами представника ОСОБА_3 про те, що поліцейськими було порушено вимоги Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення (розділ 1 п.2 п.п.1), оскільки останніми здійснювалося включення відеореєстратора та не забезпечено ведення безперервного відеозапису.
На переконання суду, дане порушення не тягне за собою визнання обстеження водія не стан сп`яніння недопустимим доказом, оскільки сама процедура обстеження проводилася на відозапис безперервно , що підтверджується дослідженими в судовому засіданні відеофайлами , а отже обстеження проведено у відповідності до вимог ст.266 КУпАП.
Безпідставиним є доводи представника ОСОБА_3 про порушення порядку обстеження на стан сп`яніння із-за відсутності акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів , оскільки як зазначено судом вище обстеження було проведено відповідно до вимог ст.266 КУпАП і відсутність акту не свідчить про порушення вимог ст.266 КУпАП та не тягне за собою підстав визнання результатів обстеження недопустимими доказами.
Оцінюючи докази у справі, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, що в своїй сукупності дають можливість зробити висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно зі ст.33 КУпАП стягнення за адмінправопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Відповідно до ст.ст.34,35 КУпАП, судом обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 не виявлено.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія(а.с.4)
З урахуванням всіх обставин справи, відомостей про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, з огляду на те, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія, суд вважає за можливе призначити йому стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно зі ст.40-1 КУпАП, у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір.
Відповідно до ЗУ «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення особами, стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 454 грн .
На підставі вищевикладеного, ЗУ «Про судовий збір», керуючись ст.ст. 33,34,35, 40-1,ч.1 ст.130,221,283,308 КУпАП, суддя
П О С Т А Н О В И В :
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір (0,2 відсотки розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2021 р.), що складає 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України.
У разі несплати штрафу понад 15 днів постанова підлягає примусовому виконанню.
В порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу визначеного відповідною статтею КУпАП та зазначеного в постанові про стягнення штрафу.
На постанову суду протягом десяти днів може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд з дня винесення постанови.
Суддя: Коваленко А.В.