Справа № 263/3488/21
Провадження №3/263/1390/2021
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2021 року м. Маріуполь
Суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області Кулик Сергій Вікторович, розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1
за ч.1 ст. 130 КУпАП України,
В С Т А Н О В И В:
14.03.2021 року о 16:23 годині, за адресою: Донецька область, Центральний район бул. Хмельницького буд. 20, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом мотоциклом Scrambler 250, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння ( різкий запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя, порушення мови) від проведення огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alcotesr, на місці зупинки та від проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи, повідомлений належним чином. Надав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із хворобою.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КУпАП, щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи, це можливо у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і від неї не надійшло клопотання про його відкладення.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.
Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.
Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.
Отже, обставини неявки у судові засідання ОСОБА_1 якому було повідомлено про місце та час судового розгляду, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення ним своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків. При цьому суддя враховує, що при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення, неодноразово призначались судові засідання на які ОСОБА_1 жодного разу не з`явився, надав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою, однак належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеного факту суду не надано. Було надано копію лікарняного листа з датою закінчення 01 червня 2021 року, інших належних та допустимих доказів станом на день розгляду справи суду не надано, тому суддя вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи.
За зазначених обставин, суд вважає, що ОСОБА_1 був своєчасно та належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим, згідно зі ст. 268 КУпАП, справа розглянута на підставі матеріалів, які маються у справі.
Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до висновку, що факт адміністративного правопорушення підтверджуються наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №224499 від 14.03.2021 року; поясненнями свідків, рапортом, відеозаписом, направленням на огляд водія до КНП Наркологічний диспансер м. Маріуполя від 14.03.2021 року.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що подія правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, мала місце, вина ОСОБА_1 , у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення доведена повністю.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40-1,221, 280, 283, 284 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИВ:
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь держави судовий збір в сумі 454,00 грн.
Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення.

Суддя С.В.Кулик