Справа № 464/5858/20 Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю.
Провадження № 33/811/92/21 Доповідач: Гуцал І. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Гуцал І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 30 грудня 2020 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

постановою судді Сихівського районного суду м. Львова від 30 грудня 2020 року, ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього стягнення відповідно до ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у сумі 420 грн. 40 коп.

Згідно з постановою судді суду першої інстанції, ОСОБА_1 17 жовтня 2020 року о 18.20 год. по вул. Антонича, 24 у м. Львові, керуючи автомобілем марки "Пежо 308" д.н.з. НОМЕР_1 на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, не дав дорогу транспортному засобу "Фольксваген Пассат" д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, внаслідок чого відбулось зіткнення, від чого транспортні засоби зазнали технічних пошкоджень, чим порушив п.16.11 ПДР України.

Крім того, ОСОБА_1 17 жовтня 2020 року о 18.20 год. по вул. Антонича, 24 у м. Львові, керував автомобілем марки "Пежо 308" д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України.

Не погоджуючись з постановою судді Сихівського районного суду м. Львова від 15 квітня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову скасувати в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а справу в цій частині закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того просить поновити строк для подання апеляційної скарги на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова у зв`язку з тим, що він не брав участі в судовому засіданні в судді першої інстанції, про результат розгляду справи дізнався пізніше з ЄДРСР.

Подану апеляційну скаргу мотивує тим, що постанова судді суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесена з порушенням норм матеріального права у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Зазначає, що про час та місце розгляду справи його не було повідомлено, внаслідок чого були порушені його процесуальні права, окрім того об`єднання справ в одне провадження з різним обсягом доказової бази є необґрунтованим.

Звертає увагу, що суддею суду першої інстанції не обґрунтовано обрання виду адміністративного стягнення, не вказав які дані про особу, обтяжуючі та пом`якшуючі обставини враховано суддею суду першої інстанції.

Повідомляє, що необґрунтованим та незаконним є твердження судді суду першої інстанції про порядок сплати штрафу та судового збору оскільки такі правові норми стосуються тільки постанов, що приймаються патрульною поліцією на місці скоєння правопорушення.

Зазначає, що він власноруч в протоколі про адміністративне правопорушення зазначив, що з порушенням не погоджується.

Наголошує, що оформлення працівниками поліції направлення водія на огляд в медичний заклад, у випадку відмови від проходження огляду з метою виявлення стану сп`яніння, є обов`язковим.

Повідомляє, що дії які вчиняли працівники поліції не є медичним обстеженням а факту відмови з сторони водія не було встановлено.

У судові засідання призначені на: 9 лютого 2021 року ОСОБА_1 не прибув подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням на самоізоляції; 26 лютого 2021 року - не прибув в судове засідання, причин неявки не повідомив, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи; 18 березня 2021 року - подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із відрядженням; 5 квітня 2021 року ОСОБА_1 не прибув в судове засідання, належним чином повідомлений, причин неявки не повідомив; 21 квітня 2021 року подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із відрядженням; 11 травня 2021 року в судове засідання не прибув, належним чином повідомлений, 25 травня 2021 року в судове засідання не прибув, проте 25 травня 2021 року в 11 год. 22 хв. подав на електронну пошту суду та в 14 год. 11 хв. власноручно через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням у тривалому службовому відряджені за межами країни, 7 червня 2021 року в судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст.268 КУпАП, неявка особи відносно, якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки особа, яка притягується до адміністративної відповідальності належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не прибула до суду, про причини неявки не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подавала, суддя апеляційного суду вважає за можливе продовжити розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 .

Крім того, участь у судовому засіданні з розгляду питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП є правом, а не обов`язком особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження суддя суду апеляційної інстанції, приходить до висновків, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає до задоволення, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що ОСОБА_1 не бав участі в суді першої інстанції, про результати розгляду справи дізнався з ЄДРСР, суддя апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Частиною 7 ст. 294 КУпАП встановлено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду в достатній мірі повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з апеляційної скарги ОСОБА_1 не оспорює фактичних обставин справи в частині ст. 124 КУпАП окрім того свою вину в вчиненому ДТП визнав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення ДПР18 №543348 від 17 жовтня 2021 року, який підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №000841 від 17 жовтня 2021 року, відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, поясненнями свідків та учасників ДТП.

Доводи апелянта, що про час та місце розгляду справи його не було повідомлено, внаслідок чого були порушені його процесуальні права не знайшли свого підтвердження.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 неодноразово повідомлялося про час та місце розгляду справи, окрім того на адресу суду першої інстанції від ОСОБА_1 поступили клопотання 11 листопада 2020 року, 30 листопада 2020 року, 10 лютого 2020 року - про відкладення розгляду справи; 28 грудня 2020 року подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на самоізоляції, доказів такого перебування не надав.

На підставі вищенаведеного суддя апеляційного суду приходить до висновку, що ОСОБА_1 був поінформований про час та місце розгляду справи належним чином, цікавився перебігом справи та подавав клопотання, з чого вбачається, що його процесуальні права були дотримані суддею суду першої інстанції в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги, що об`єднання справ в одне провадження з різним обсягом доказової бази є необґрунтованим не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Стаття 36 КУпАП передбачає, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Доводи апелянта, що суддею суду першої інстанції не обґрунтовано обрання виду адміністративного стягнення, не вказано які дані про особу, обтяжуючі та пом`якшуючі обставини враховано не беруться до уваги суддею суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доводи ОСОБА_1 , що необґрунтованим та незаконним є твердження судді суду першої інстанції про порядок сплати штрафу та судового збору оскільки такі правові норми стосуються тільки постанов, що приймаються патрульною поліцією на місці скоєння правопорушення не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно із ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Доводи апелянта, що він власноруч в протоколі про адміністративне правопорушення зазначив, що з порушенням не погоджується не знайшли свого підтвердження.

Як вбачається з протоколів серії ДПР18 №543347 та ДПР18 №543348 від 17 жовтня 2020 року ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень на місці події.

Доводи ОСОБА_1 , що оформлення працівниками поліції направлення водія на огляд в медичний заклад є обов`язковим заслуговують на увагу судді апеляційного суду.

Проте, як вбачається з відеозапису нагрудної камери працівники поліції таке направлення було складено працівниками патрульної поліції.

Відповідно до ст. 251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 не звертався з клопотанням про дослідження, витребування додаткових доказів.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень суддею суду першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 суддя суду першої інстанції також дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням його особи, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги особи, яка притягується до адміністративної відповідальності є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову судді суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Сихівського районного суд м. Львова від 30 грудня 2020 року.

Постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 30 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гуцал І.П.