Справа № 583/1231/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 травня 2021 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді Сидоренка Р.В.,

при секретарі Шаміладзе В.В.,

за участю особи яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника, адвоката Анацького О.В.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Охтирського відділу поліції Головного управління національної поліції в Сумській обл. про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що не працює, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 130, ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 №236777 від 25.03.2021 р. ОСОБА_1 25.03.2021 року о 23.15 годині знаходячись в м. Охтирка, на вул. Революції, 64, Сумської області, керував транспортним засобом марки ВАЗ 21083, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме розширені зіниці очей та не реагують на світло, млява мова, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку в Охтирській ЦРЛ відмовився порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КпАП України.

У підтвердження винуватості водія у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення до протоколу також було додано рапорт інспектора СРПП Охтирського РВП ГУНП в Сумській обл. Гришко Б.В., у якому той виклав обставини зупинки та складання адміністративного матеріалу на водія та відеозапис з камери поліцейського у якому зафіксовані обставини складання відносно водія адміністративного протоколу.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин викладених у протоколі не визнав. Заявив, що того дня він дійсно керував транспортним засобом марки ВАЗ 21083. Їхав з робочим інструментом до місця проведення ремонту іншого авто разом із пасажиром ОСОБА_2 .. Був зупинений працівниками поліції. останні запідозрили його в тому, що він був у стані наркотичного сп`яніння, забрали посвідчення водія та запросили до службового авто. Поліцейський не роз`яснив йому права передбачені законом тому він спочатку відмовлявся від проходження освідування на стан вживання наркотичних засобів в лікарні, б оу такому стані не перебував. Однак потім поспілкувався з товаришем і той запропонував звернутись за правовою допомогою до адвоката, надав номер телефону. Він відразу ж зателефонував адвокату та отримав консультацію про те, що за відмову від проходження освідування передбачена відповідальність. Через це відразу ж звернувся до поліцейського з проханням прослідувати до лікарні та пройти медичне освідування. Однак інспектор не надав йому такої можливості. У протоколі він надав письмове пояснення про те, що не відмовляється пройти медичне освідування, однак і це не стало підставою поліцейському направити йог одо медичної установи для проходження освідування.

Захисник особи яка притягається до адміністративної відповідальності в судовому засіданні також заявив про порушення поліцейськими встановленого підзаконними нормативними актами порядку проведення медичного освідування. Вказав на те, що того вечора йому дійсно зателефонував водій та розповів про обставини складання адміністративного матеріалу відносно нього. Він порадив водію виконати пропозицію поліцейського та прослідувати до медичної установи з метою проходження медичного освідування. В подальшому від водія дізнався про те, що прохання останнього було поліцейським проігнороване.

Свідок ОСОБА_2 пояснив, що того вечора він в якості пасажира їхав з ОСОБА_1 у його автомобілі. Вони були зупинені поліцейськими, які запідозрили водія у тому, що той перебував у стані наркотичного сп`яніння, забрали його документи та запросили до службового авто. Десь за 15 хв. водій повернувся та повідомив, що на нього складають протокол за відмову від проходження освідування в лікарні. Він порадив йому звернутись за правовою допомогою та надав номер телефону знайомого адвоката. Той погодився і відразу зателефонував захиснику. Порадившись із останнім він пішов до поліцейського та почав вимагати, щоб його направили на медичне освідування. Але останній відмовлявся це зробити. Наполягає на тому, що на момент висловлення вимоги водієм поліцейському адміністративний матеріал відносно нього ще не був оформлений.

Виходячи зі змісту ст.ст. 7, 254, 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Положеннями ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КпАП України визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Під всебічним, повним та об`єктивним зясуванням всіх обставин справи необхідно розуміти максимально повне дослідження події, яка відбулась, шляхом відібрання пояснень у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, залучення свідків та вчинення інших необхідних процесуальних дій.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», роз`яснено судам, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КпАП України. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини 7;, застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Вказана практика Європейського суду з прав людини в повній мірі відповідає Конституції України, статтею 62 якої визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Статтями 251, 280 КпАП України, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КпАП України, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного:

Згідно ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч вказаному, суду не надано достатніх доказів того, що відносно ОСОБА_1 дійсно було дотримано процедури щодо його освідування на стан наркотичного сп`яніння.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та без заперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи. У самому протоколі водій зазначив про те, що від медогляду він не відмовляється.

Суду не було надано повних записів із відео реєстратора службового авто та нагрудних камер поліцейського, які б підтверджували викладені у протоколі обставини із зазначеного приводу. Вибірково надано момент із запису коли особа не виявляла бажання проходити освідування на стан сп`яніння в медичному закладі, однак в подальшому водій заперечував дану відмову, та подальший діалог із поліцейським із цього приводу у записі на відео наданий не був. В судове засідання інспектори ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не заявились.

Згідно п.п. 3, 4 розділу IX Наказу МВС України №1395 від 07.11.2015 р. «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 р. «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» врегульовано процедуру зазначеного огляду. Згідно п. 6 зазначеного порядку Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Згідно п. 6 зазначеного порядку Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Встановлено, що через відсутність безперервного відеозапису даної події матеріалами не спростоване твердження водія про те, що він не був ознайомлений з правами тому через відсутність юридичних знань та неможливість реалізувати право на захист відмовлявся від проходження медичного освідування. Однак в подальшому до завершення повної процедури оформлення адміністративного матеріалу отримавши правову консультацію у адвоката змінив свою позицію, про що зазначив як у письмовому поясненні в протоколі, так і, як зазначає сам водій та свідок, в усній розмові з поліцейським. Оскільки відео надане вибірково приходжу до висновку про те, що поза розумним сумнівом дані пояснення матеріалами справи не спростовані.

Таким чином, належними і допустимими доказами не були спростовані пояснення ОСОБА_1 про порушення порядку при його медичному освідуванні, зокрема щодо відмови поліцейським йому в проходженні медичного освідування безпосередньо у лікарняному закладі.

Відповідно до ст. 284 КпАП України по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про відсутність у діях водія транспортного засобу складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Тому відповідно до ч. 1, п. 1, ст. 247 КпАП України, провадження у даній частині підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 130 ч. 1, 247 ч. 1, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити, в зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Посвідчення водія серії НОМЕР_2 повернути ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена протягом десяти діб з дня її винесення до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайсуд шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя Охтирського міськрайонного суду Р.В.Сидоренко