Справа № 308/7144/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
06.05.2021 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю представника Закарпатської митниці ДМС Зубенко І.І., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника адвоката Бербенюка М.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 серпня 2020 року
ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ), гр. Італії,
визнаний винним у порушенні митних правил за ч. 6 ст. 481 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 000,00 (сто сімдесят тисяч) гривень.
Стягнуто з громадянина Італії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) на користь держави 420,40 гривень судового збору.
Згідно постанови, 04.07.2020 о 14 год. 25 хв. у зону митного контролю на ділянку Виїзд митного поста «Тиса» Закарпатської митниці Держмитслужби заїхав автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», моделі «312-D», номер кузова № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номерний знак України НОМЕР_2 , в якому пасажиром слідував громадянин Італії ОСОБА_1 . Формою проходження митного контролю ОСОБА_1 , обрав порядок проходження митного контролю по смузі руху червоний коридор. До митного контролю ОСОБА_1 подав закордонний паспорт НОМЕР_3 від 26.04.2013. Під час проведення аналітично-перевірочних заходів з використанням баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України, встановлено, що 28.05.2019 через пункт пропуску "Порубне-Сірет" митного поста "Вадул-Сірет" Чернівецької митниці ДФС ОСОБА_1 ввіз легковий автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», моделі «E320», номер кузова № НОМЕР_4 , реєстраційний номерний знак Італії НОМЕР_5 , і станом на 04.07.2020 транспортний засіб не вивезено за межі митної території України. Згідно наданого пояснення гр. Італії ОСОБА_1 підтвердив факт невивезення транспортного засобу за межі території України свовчасно. В митній декларації та поданому поясненні ОСОБА_1 вказав, що коштів для сплати штрафу не має. Таким чином, гр. Італії ОСОБА_1 перевищив строк тимчасового ввезення на митну територію України легкового автомобіля марки «MERCEDES-BENZ», моделі «E320», номер кузова № НОМЕР_4 , реєстраційний номерний знак Італії НОМЕР_5 , більше ніж на тридцять діб. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених частиною 6 статті 481 Митного кодексу України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова суду є негрунтованною. Посилається на те, що у поясненнях працівникам митниці ОСОБА_1 вказував на те, що не вивіз автомобіль за межі України у визначений законом строк, оскільки не міг ним керувати, так як мав травму правового колінного суглобу, однак працівники митниці, не зважаючи на те, що ОСОБА_1 спілкується італійською мовою і не забезпечивши при складанні протоколу перекладача, проігнорували дані ним пояснення та надані ним у їх підтвердження документи. Стверджує, що в протоколі зазначено, що справа буде розглядатися Ужгородським міськрайонним судом 11.08.2020, однак зі змісту постанови вбачається, що справа розглянута 07.08.2020, що свідчить про те, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що в свою чергу призвело до порушення його права на захист. Звертає увагу і на те, що ОСОБА_1 не мав умислу на вчинення протиправних дій під час перетину кордону України, оскільки був хворий і не міг з об`єктивних причин керувати раніше ввезеним ним транспортним засобом. Разом із тим, зазначає, що ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної постанови лише 15.03.2021. Тому, просить поновити строк на апеляційне оскарження як такий що пропущений із поважних причин, постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити.
Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Бербенюка М. В., який підтримав апеляційну скаргу, пояснення представника митниці Зубенка І. І., який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Доводи клопотання про поновлення пропущеного строку підлягають задоволенню з огляду на таке.
Так, з оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 чи його захисник не брали участь у розгляді справи судом першої інстанції, і при цьому, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи 07.08.2020.
Разом із тим, у матеріалах справи відсутні дані про те, що суд першої інстанції вручив чи направив ОСОБА_1 або його захиснику копію оскаржуваної постанови у передбачений ч. 1 ст. 285 КУпАП трьохденний строк.
У зв`язку з наведеним доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, визнаються обґрунтованими, такими, що не суперечать матеріалам справи, у зв`язку з чим, заслуговують на увагу.
Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили адвокату Сауле Албано своєчасно апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції.
На підставі наведеного, беручи до уваги положення законодавства України щодо доступу особи до правосуддя, надаючи їм перевагу перед принципом юридичної визначеності судового рішення, та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення, а також доводи, на які апелянт посилається у підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, - апеляційний суд, з метою недопущення порушення права особи на захист, доступ до правосуддя, причини пропуску строку на апеляційне оскарження визнає поважними, і вважає за можливе такий поновити.
Статтею 458 МК України порушення митних правил визначається, як адміністративне правопорушення, котре являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій із товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Відповідно до ч. 6 ст. 481 МК України адміністративна відповідальність настає за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.
Апеляційний суд вважає, що обставини, за яких ОСОБА_1 порушив митні правила, у постанові судді місцевого суду зазначені правильно, кваліфікація його дій за ч. 6 ст. 481 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею місцевого суду, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказам.
Факт перевищення гр. Італії ОСОБА_1 встановленого ст. 380 МК України строку тимчасового ввезення транспортного засобу особистого користування марки «MERCEDES-BENZ», моделі «E320», номер кузова № НОМЕР_4 , реєстраційний номерний знак Італії НОМЕР_5 , більше ніж на тридцять діб, підтверджується такими доказами: даними протоколу про порушення митних правил, в якому викладено обставини порушення ОСОБА_1 митних правил (а. с. 1-5); поясненнями ОСОБА_1 , в яких ОСОБА_1 визнав факт перевищення ним строку тимчасового ввезення транспортного засобу, ствердивши, що ввіз автомобіль 28.05.2019, а не вивіз його у зв`язку з карантином та хворобою і не повідомив про це митницю, оскільки не знав про таку необхідність (а. с. 8); даними Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску, з якого убачається, що ОСОБА_1 ввіз транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ», моделі «E320», номер кузова № НОМЕР_4 , реєстраційний номерний знак Італії НОМЕР_5 , на митну територію України з метою особистого користування 28.05.2019 (а. с. 11), що також підтверджується даними обліку транспортних засобів у пунктах пропуску для автомобільного сполучення (а. с. 10); доповідною запискою інспектора Перфілова В. П, якою підтверджені викладені у протоколі про ПМП обставини (а. с. 11); даними з мережі «Інтернет», з яких убачається, що вартість транспортного засобу, аналогічного до ввезеного ОСОБА_1 , становить 1799 Євро (а. с. 15).
Як ОСОБА_1 у поясненні митному органу, так і в апеляційній скарзі, а також в апеляційному суді, належність і допустимість цих даних не заперечується, факт перевищення встановленого ст. 380 МК України строку ввезення транспортного засобу більше ніж на 30 діб визнається.
Апеляційний суд вважає, що зібрані у справі докази є достатніми та достовірно вказують на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні дій, які підпадають під ознаки ч. 6 ст. 481 МК України.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор ОСОБА_3 , який склав протокол про порушення митних правил, був упереджений при проведенні перевірки та складанні протоколу щодо ОСОБА_1 ; що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи на такі дані не вказується в апеляційній скарзі й не вказував адвокат Бербенюк М. В. та ОСОБА_1 у ході її розгляду, у зв`язку із чим, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Доводи апеляційної скарги про те, що у поясненнях працівникам митниці ОСОБА_1 вказував на те, що не вивіз автомобіль за межі України у визначений законом строк, оскільки не міг ним керувати, так як мав травму правового колінного суглобу, однак працівники митниці, не зважаючи на те, що ОСОБА_1 спілкується італійською мовою і не забезпечивши при складанні протоколу перекладача, проігнорували дані ним пояснення та надані ним у їх підтвердження документи, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують факту порушення ОСОБА_1 митних правил і не свідчать про порушення права останнього на захист. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд бере до уваги те, що наявними в протоколі про порушення митних правил підписами ОСОБА_1 підтверджено, що він отримав примірник протоколу, права та обов`язки йому зрозумілі, а з даних ним письмових пояснень вбачається, що такі написані ним власноручно українською мовою, і при цьому, в них зазначено, що ОСОБА_1 не потребує послуг перекладача, що свідчить про те, що він володіє українською мовою.
Доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі зазначено, що справа буде розглядатися Ужгородським міськрайонним судом 11.08.2020, однак зі змісту постанови вбачається, що справа розглянута 07.08.2020, що свідчить про те, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що в свою чергу призвело до порушення його права на захист, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не впливають на доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним митних правил і не дають підстав для скасування судового рішення.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд бере до уваги те, що: відповідно до вимог чинного КУпАП розгляд справи без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не є безумовною підставою для скасування судового рішення; факт розгляду справи без участі сторони захисту враховано апеляційним судом як одну з підстав для поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження судового рішення.
При оцінці доводів про порушення прав ОСОБА_1 , передбачених ст. 268 КУпАП, у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції у відсутності ОСОБА_1 і позбавлення його можливості надавати пояснення та докази у провадженні, апеляційний суд також зазначає, що ці доводи у даному випадку не є підставою для скасування постанови судді, оскільки за наявної сукупності наведених доказів, відсутність ОСОБА_1 у судовому засіданні ніяк не вплинула на доведеність його вини у вчиненому правопорушенні та на законність накладення на нього адміністративного стягнення.
Із урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не мав умислу на вчинення протиправних дій під час перетину кордону України, оскільки був хворий і не міг з об`єктивних причин керувати раніше ввезеним ним транспортним засобом, - апеляційний суд відхиляє як такі, що також не впливають на висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України правопорушення.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд бере до уваги те, що відповідно до постанови КМУ від 11.03.2020 № 211 запровадження на території України карантинних обмежень відбулось саме 11.03.2020, однак стороною захисту не надано будь-яких доказів про те, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості вивезти транспортний засіб за межі території України до запровадження карантину. При цьому, апеляційний суд бере до уваги й відсутність у матеріалах справи доказів про вжиття ОСОБА_1 після закінчення карантинних обмежень заходів, спрямованих на вивезення транспортного засобу за межі митної території України, або повідомлення митному органу про неможливість вчинення таких дій із поважних причин, зокрема поломкою автомобіля, хворобою тощо.
Також апеляційним судом не встановлено доказів про наявність обставин, передбачених ст. 460 МК України, із настанням яких передбачені ст. 481 цього Кодексу діяння не тягнуть за собою адміністративної відповідальності, а також дії обставин непереборної сили, які стали причиною пропуску ОСОБА_1 строку тимчасового ввезення транспортного засобу на митну територію України.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за порушення ним митних правил України.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддя місцевого суду врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, наявні в матеріалах справи дані про особу правопорушника, й застосував щодо ОСОБА_1 вид стягнення, який передбачено санкцією ч. 6 ст. 481 МК України, належним чином умотивувавши судове рішення.
Тому, апеляційний суд вважає, що накладене на ОСОБА_1 стягнення у виді конфіскації на користь держави транспортного засобу є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, є справедливим і таким, що відповідає передбаченій ст. 23 МК України меті адміністративного стягнення.
Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ним митних правил буде сприяти досягненню основної мети виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством та попередження вчинення ним нових правопорушень.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга, доводи якої не знайшли підтвердження і визнаються безпідставними, - без задоволення.
Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обгрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків, призначати експертизи, тощо; те, що стороною захисту не надано доказів у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків суду першої інстанції, у тому числі й про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлялось.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 серпня 202о року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан