Миколаївський апеляційний суд
Справа № 33/812/213/21 Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. 1 ст. 172-6 КУпАП суддя Торжинська Т.В.
Суддя апеляційного суду
Чебанова-Губарєва Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду Чебанова-Губарєва Н.В.,

за участю секретаря Бурятинської В.І.,

особи, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

прокурора Омелян А.В.

розглянула апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27 квітня 2021 року якою

ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, зареєстрована та мешкає в АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 850 грн.

За постановою судді, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , будучи присяжною Ленінського районного суду м. Миколаєва, являючись суб`єктом, на яку поширюються дія Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, 05.10.2020 р., подала, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави та місцевого самоврядування за 2019 рік, чим порушила вимоги ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

В апеляційній скарзі особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З посиланням на рішення Конституційного суду від 27.10.2020 р. у справі № 13-р/2020, наголошує на тому, що адміністративна відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, як і вказівка на порядок притягнення до неї, визначена ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції», з дня ухвалення рішення Конституційним судом України втратили свою чинність.

Окрім наведеного, наголошує на тому, що у протоколі не відображено та матеріалами справи не підтверджено наявності в її діях умислу та усвідомлення протиправного характеру дій.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить наступного.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Положеннями статті 252 КУпАП України, визначено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інше.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суддею місцевого суду зазначені вимоги закону дотримані.

Відповідно до положень пп. «ґ» п. 1 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14.10.2014 р., присяжні (під час виконання ними обов`язків у суді) зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

За положеннями ст. 11 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19)» № 530-ІХ від 17.03.2020 р., Розділ XIII Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» доповнено пунктом 2-1 такого змісту: «2-1. Встановити, що декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які відповідно до статті 45 цього Закону подаються за минулий рік до 1 квітня, у 2020 році суб`єкти декларування подають до 01 червня.

Суб`єкти декларування, які у період до 01 червня 2020 року не мали можливості подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбачену абзацом першим частини другої статті 45 цього Закону, або повідомлення про суттєві зміни у майновому стані відповідно до статті 52 цього Закону у зв`язку із встановленням на території їх проживання карантинно-обмежувальних заходів, звільняються від відповідальності за несвоєчасне подання такої декларації чи повідомлення у зазначений період».

Під час розгляду справи в місцевому суді, ОСОБА_2 не заперечувала своєї вини та пояснила, що на час подання декларації була звільнена з основного місця роботи, тому помилково вважала, що не мала подавати декларацію. В той же час, вона продовжувала виконувати обов`язки присяжного, проте не з`ясувала питання необхідності подання декларації як особи, уповноваженої на виконання функцій держави, хоча розуміє, що зобов`язана була це зробити, та порушила строк подання декларації з власної вини.

Окрім фактичного визнання, вина ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення підтверджується матеріалами справи у їх сукупності.

Згідно з рішенням Миколаївської міської ради № 53/1 від 08.08.2019 р. та додатку до нього, ОСОБА_2 включена до списку присяжних Ленінського районного суду м. Миколаєва.

Зі змісту відповіді Ленінського районного суду м. Миколаєва за вих. № 01-12-118-20 від 10.12.2020 р., вбачається, що керівником апарату у телефонному режимі всіх присяжних, в тому числі і ОСОБА_1 було попереджено про необхідність подання електронної декларації типу «щорічна» за 2019 рік.

За змістом узагальнених щоквартальних довідок про виконання присяжними обов`язків у Ленінському районному суді м. Миколаєва за 1-4 квартал 2019 року, ОСОБА_2 виконувала обов`язки присяжної та приймала участь в судових засіданнях.

Відповідно до витягу з бази даних акредитованого центру сертифікації ключів АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_2 виготовила сертифікати електронного цифрового підпису, два 09.02.2019 р., які були дійсні до 09.02.2020 р., один 29.05.2020 р., який був дійсний до 29.05.2021 р. та два 05.10.2020 р., які дійсні до 05.10.2021 р.

З витягу з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, вбачається, що щорічну декларацію за 2019 рік присяжна ОСОБА_2 подала об 11.30 год. 05.10.2020 р. Окрім цього, 11.03.2019 р. о 10.44 год. нею подавалась щорічна декларація як особи, яка обіймає посаду майстра виробничого навчання.

За інформацією управління інформаційно-аналітичних систем і захисту інформації НАЗК, яка надана на запит Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 30.01.2020 р., дата в публічній частині інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» відповідає фактичній даті подання документів суб`єктами декларування.

Отже, враховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що суддя місцевого суду, перевіривши усі обставини та дослідивши матеріали справи, вірно встановила той факт, що ОСОБА_2 подано декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держав або місцевого самоврядування, а саме щорічну за 2019 рік поза межами строку, встановленого законом для її подання та про відсутність поважних причин несвоєчасності, а відтак, про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, із чим погоджується апеляційний суд.

Посилання апелянта на відсутність умислу на несвоєчасне подання декларації є безпідставним, оскільки адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є правопорушенням з формальним складом, для констатації наявності якого встановлення суспільно-небезпечних наслідків не вимагається, i суб`єктивна сторона якого може виявлятися як в умисній так i в необережній формі вини.

Той факт, що рішенням Конституційного Суду № 13-р/2020 від 27.10.2020 р. визнано таким, що не відповідає Конституції України, ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції», якою було встановлено відповідальність за корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, має місце, проте не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки з ч. 1 ст. 65-1 Закону України «Про запобігання корупції» слідує, що за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Істотних порушень суддею місцевого суду норм матеріального права або порушень норм процесуального права під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, у тому числі норм КУпАП, які б були безумовною підставою для скасування постанови судді місцевого суду, при апеляційному перегляді не встановлено.

Отже, з урахуванням наведеного, рішення судді є законним, обґрунтованим та належним чином мотивованим, і підстав для зміни або скасування постанови судді, як того просить апелянт, не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27 квітня 2021 року якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Н.В. Чебанова-Губарєва