СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 3/759/4389/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року м. Київ

суддя Святошинського районного суду м. Києва Кириленко Т. В., розглянувши матеріали, які надійшли від Святошинського УП ГУНПв м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 за ст. 44-3 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення 07.05.2021 р. о 23:40 год. за адресою: АДРЕСА_1 забезпечувала діяльність хостелу, чим порушила вимоги постанови КМУ № 1236, за що передбачена відповідальність за статтею 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до суду не прибула, заяв, клопотань не подавала.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Так, згідно диспозиції ст. 44-3 КУпАП відповідальність за даною нормою закону настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України Про захист населення від інфекційних хвороб, іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Кабінетом Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2» (в редакції від 31.03.2020 року) на усій території України з 12 березня 2020 року встановлено карантин.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 в редакції від 09.12.2020 року на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється діяльність закладів, що надають послуги з розміщення (крім готелів, санаторно-курортних закладів, установ і закладів, які надають соціальні послуги, реабілітаційних установ для осіб з інвалідністю та дітей з інвалідністю, а також стаціонарних відділень первинного та складного протезування протезно-ортопедичних підприємств, що належать до сфери управління Міністерства соціальної політики).

Поняття суб`єкта господарювання визначенні ст. 55 ГК України, а саме суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Тобто, відповідно норм зазначеного законодавства до суб`єктів зазначеної заборони віднесено не будь-яких осіб, а лише суб`єктів господарювання, якими згідно Господарського кодексу України є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Однак матеріали справи не містять доказів, які свідчили би, що ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем або безпосереднім суб`єктом господарювання, що здійснює відповідну діяльність.

Ці обставини залишилися поза увагою уповноваженої особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, окрім того, вказані обставини не знайшли і свого відображення у постанові суду першої інстанції, хоча на момент розгляду справи були наявні в матеріалах справи.

Разом з тим, відповідно норми ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею цього Кодексу.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Але даних вимог закону особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП щодо ОСОБА_1 , не дотримався.

Окрім того, до матеріалів справи не додано інших відомостей, які б свідчили про те, що особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, є суб`єктом господарювання.

Диспозиція ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, тобто такою, що відсилає до норм іншого нормативно-правового акта, тому, формулюючи суть правопорушення, вказівка на нормативний акт, його статті, частини, пункти, вимоги яких порушені, є обов`язковою. Однак, в порушення зазначених вимог органами поліції, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 378372, складеного щодо ОСОБА_1 , вказано, що вона порушила умови карантину, а саме «забезпечувала діяльність хостелу, чим порушила постанову КМУ № 1236».

Наведене свідчить про те, що працівником поліції, хоча і зазначено конкретний нормативний акт, який на його думку порушила ОСОБА_1 , проте не вказаний пункт, що містить обмеження, за порушення яких настає відповідальність за ст. 44-4 КУпАП.

Таким чином, викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, а суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відтак, суть правопорушення, яке поставлено у провину ОСОБА_1 , за складеним щодо неї протоколом, залишилась невизначеною через відсутність належного посилання на порушення норми законодавства, яка передбачає роботу суб`єктів господарювання з надання послуг розміщення громадян в умовах карантину.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини за результатами оцінки наявних у матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказів в їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а тому провадження в справі підлягає закриттю на підставі ч. 1 п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 23, 24, 30, 44-3, 247, 266, 283, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т.В. Кириленко