Провадження №: 3/752/5267/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року м.Київ

Суддя Голосіївського районного суду м. Києва Токман Ю.Ф., розглянувши матеріали, які надійшли від Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП)

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 05 квітня 2021 року о 20 год. 30 хв., керуючи транспортним засобом «Yokomoto HT 250t-3», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві на перехресті вул. М.Максимовича та вул. С.Колоса, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Toyota Rav-4 Hybrid» д.н.з. НОМЕР_2 , який зупинився попереду, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 05 квітня 2021 року 20 год. 30 хв. керував транспортним засобом «Yokomoto HT 250t-3», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві на вул. М.Максимовича та вул. С.Колоса, з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови, від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, проте в судове засідання не з`явився, натомість направив клопотання про здійснення судового розгляду без його участі, в якому вказав, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП визнає, щодо правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП провину заперечив.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Кузьмін Є.О. просив закрити провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вказав, що працівниками поліції була порушена процедура фіксування відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, передбачена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду. В момент пропозиції проведення огляду були відсутні свідки, які б зафіксували даний факт, а тому отримані докази є недопустимими. Крім того, ОСОБА_1 не було направлено на огляд у заклад охорони здоров`я. Наполягав на недоведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень суд виходить з наступного.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Пунктом 13.1 ПДР передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Пунктом 2.5 ПДР передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ст. 124 КУпАП встановлює відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Диспозиція ч. 1 ст.130 КУпАП встановлює відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні досліджено: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 254170 від 05.04.2021, відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови, при цьому від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан сп`яніння відмовився; протокол ДПР18 № 254169 від 05.04.2021, відповідно до якого ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом порушив вимоги п. 13.1 ПДР, у результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем, який зупинився попереду, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів; схему місця ДТП; пояснення потерпілого ОСОБА_3 щодо обставин ДТП; копію постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП - керування транспортним засобом без реєстраційного документа на транспортний засіб та поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; а також відеозапис з нагрудної камери співробітника поліції на підтвердження зазначених у протоколах про адміністративне правопорушення обставин.

Дослідивши вказані докази, надавши їм оцінку, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

У відповідності до рішення від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення повинно випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Суд вважає, що в даному випадку передбачену законом відповідальність повинен нести ОСОБА_1 .

Доводи захисника про недопустимість в якості доказу відеозапису з нагрудної відеокамери співробітника поліції на підтвердження факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що процедура огляду на стан сп`яніння, в ході якої ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду як на місці ДТП, так і у лікаря нарколога, безперервно фіксувалася за допомогою спеціального технічного засобу - нагрудної камери співробітника поліції, тому присутність двох свідків під час фіксування відмови не була обов`язковою.

В даному випадку при вирішенні питання щодо участі свідків слід керуватися не Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103, а безпосередньо положеннями ст. 266 КУпАП, які мають вищу юридичну силу та прийняті пізніше за часом.

За таких обставин, підстав для визнання наявних у матеріалах справи доказів недопустимими суд не вбачає.

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Оскільки ОСОБА_1 вчинив два адміністративні правопорушення, які судом розглядаються одночасно, то відповідно до приписів ч. 2 ст. 36 КУпАП стягнення слід накласти в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Таким чином, на ОСОБА_1 слід накласти стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 40-1, ст. 124, ч. 1 ст. 130, ст. 221, ст. 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 10 діб з дня її винесення.

Суддя Ю. Ф. Токман