Роздільнянський районний суд Одеської області
ПО С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №: 511/2139/20

Номер провадження 3/511/6/21

"18" лютого 2021 р. суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Іванова О. В., розглянувши адміністративні матеріали які надійшли з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

18.11.2020 року 00.30 годині, ОСОБА_1 на автодорозі М-05 «Київ Одеса» СП «Дачне»(453км) керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, тремтіння рук). Від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

За даним фактом поліцейським 1-го взводу 2р 1б полку УПП в Одеській області ст. сержантом Шляхта О.С. відносно ОСОБА_1 складено протокол за порушення вимог п. 2.5Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1ст.130КУпАП.

В судові засідання ОСОБА_1 не з`являвся, про час та місце розгляду адміністративних матеріалів був сповіщений належним чином, про що в справі є відповідні докази, крім того його виклик здійснювався шляхом розміщення оголошення на веб-сайті судова влада. Будь-яких пояснень, заперечень та жодних доказів на спростування вище викладеного до суду не надав.

Згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області, громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 17.01.2014 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно дост.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги, що в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 також повідомлявся про день та час розгляду адміністративного протоколу відносно нього під особисту підпис, його обов`язок в розумні інтервали часу вживати заходів про стан відомого їм судового провадження та ігнорування неодноразових викликів до суду, суд приходить до висновку про розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами без участі особи.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку за таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Статтею 7 КУпАП врегульовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діяннях винної особи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Докази оцінюються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Слід зазначити, що дана норма саме в такій редакції є діючою станом на час вчинення адміністративного правопорушення гр. ОСОБА_1 18.11.2020 року з огляду на наступне:

Верховною Радою України 22 листопада 2018 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон N 2617-VІІІ), яким визначено поняття кримінального правопорушення, кримінального проступку та особливості початку досудового розслідування у формі дізнання.

Закон N 2617-VІІІ повинен був набрати чинності 1 січня 2020 року, а до цього часу Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня опублікування цього Закону мав би внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність до Закону; привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших центральних органів виконавчої влади у відповідність до Закону.

3 грудня 2019 року Верховною Радою прийнято Закон України «Про внесення зміни до розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон N 321-IX), яким відтерміновано набрання чинності Законом N 2617-VІІІ з 1 січня 2020 на 1 липня 2020 року.

Під час прийняття Закону N 321-IX було визначено, що для уніфікації законодавства потрібно внести зміни до великого масиву законодавчих актів з метою узгодження термінології, запровадженої Законом N 2617-VІІІ, та термінології, яка застосовується в інших законодавчих актах.

Для цього 17 червня 2020 року Верховною Радою прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон N 720-ІХ).

У Розділі II Закону N 720-ІХ зазначено, що «Цей Закон набирає чинності з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року N 2617-VІІІ.

1 липня 2020 року Закон N 2617-VІІІ набрав чинності, а Закон N 720-ІХ був підписаний Президентом України 2 липня 2020 року та 3 липня 2020 року опублікований в газеті «Голос України».

Частина п`ята статті 94 Конституції України передбачає, що Закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Таким чином, частина п`ята статті 94 Основного Закону не допускає набрання законом чинності раніше дня його опублікування.

Головною метою цієї конституційної норми, як зазначено в рішенні Конституційного Суду від 6 жовтня 2010 року N 21-рп/2010,с недопущення набрання законом чинності до моменту його офіційного оприлюднення, чим забезпечується реалізація конституційних положень, відповідно до яких закони не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність осіб, ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення (стаття 58 Конституції України).

З огляду на зазначене, враховуючи положення частини п`ятої статті 94 Конституції України Закон №720-ІХ набрав чинності 3 липня 2020 року, а саме в день його опублікування.

Крім того, у зв`язку з набранням чинності 1 липня 2020 року Законом N 2617-VІІІ, відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування, була закріплена у статті 286-1 КК України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» України, а статтю 130 КУпАП було - змінено.

Однак, Законом України N 720-ІХ внесено зміни до Закону N 2617-VІІІ, відповідно до яких із Закону №2617-VІІІ вилучені положення, які змінювали статтю 130 КУпАП та включали до КК України статтю 286-1 КК України.

Таким чином, з 3 липня 2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом N 2617-VІІІ, а стаття 286-1 КК України виключена.

Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений:

- ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

- Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року за N 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 11.11.2015 року за N 1413/27858 (надалі Інструкція);

- Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 8 липня 2015 року N 476, від 28 жовтня 2015 року N 888 (надалі Порядок);

Інструкція … визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду (п.1).

Крім того, зазначений вище Порядок …. визначає процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), і проведення такого огляду.

Огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться: - поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

При складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП поліцейський не звільняється від обов`язку дотримуватись відповідного алгоритму дій (процедури) при проведенні огляду та оформленні його результатів, в тому числі фіксування відмови від проходження огляду водієм.

Протокол про адміністративне правопорушення є тим єдиним доказом, який мав би підтвердити повністю і беззаперечно винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у разі визнання його належним і допустимим доказом.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції..

З викладеного слідує, що інспектор поліції повинен запропонувати водієві пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу за місцем зупинки транспортного засобу в разі наявності у нього ознак такого сп`яніння, і лише в разі відмови від такого огляду або незгоди з його результатами повинен запропонувати пройти такий огляд в медичній установі.

Винна ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР № 279985 від 18.11.2020 року, згідно до якого, 18.11.2020 року 00.30 годині, ОСОБА_1 на автодорозі М-05 «Київ Одеса» СП «Дачне»(453км) керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, тремтіння рук). Від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків;

- довідкою про те що, громадянин ОСОБА_1 , згідно інформаційного порталу Національної поліції, повторності порушення на протязі астромічного року за ч.1 ст. 130 КУпАП не має;

- відеозаписом, яке було оглянуто судом, під час підготовці справи до розгляду та на якому ОСОБА_1 був зупинений о півночі на автомобілі, не один, ще з двома особами, в салоні було багато алкогольних напоїв, вів себе з працівниками поліції спокійно в присутності двох свідків, але затягував навмисно процес з`ясування його стану, як в службовому приміщенні поліцейських так і в приміщенні чергової частини КНП «ООМЦПЗ`ООР до пів п`ятої години ранку. Спочатку заперечував, що перебував у стані алкогольного сп`яніння, а потім сказав проте, що пив на передодні перед поїздкою, надав для огляду посвідчення водія;

- висновком результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.11.2020 року об 04.30год., в якому зазначено, що водій в присутності двох свідків відмовився від проходження обстеження, хоча як видно з відео, погодився їхати сам до лікарні з наміром обстеження, а в черговій частині майже один час знаходився в туалеті збираючи сечу за вимогою чергового лікаря. На прохання лікаря та поліцейських провести цю процедуру скоріше, відповідав з туалету, що робить це як може.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи …

При розгляді даних матеріалів, особою відносно якої складено протокол не було заявлено жодних клопотань, та не надано доказів на спростування його, та на підтвердження доводів стосовно відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час перевірки судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 містить всі необхідні відомості, передбаченіст. 256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС N 1395 від 07 листопада 2015 року.

З зазначеним протоколом ОСОБА_1 був ознайомлений, копію його отримав, як зазначено вище, йому роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що він засвідчив особистим підписом.

Крім того, зауважень до протоколу від останнього не надійшло, він власноруч розписався в протоколі. Також не надходило від останнього будь-яких зауважень під час його огляду у закладі охорони здоров`я, з результатом огляду останній був згідний, що засвідчив своїм підписом у висновку.

Також факт порушення ПДР України підтверджується відеозаписом до протоколу із нагрудної відеокамери, на якому зафіксовано, що підставою для зупинки водія ОСОБА_1 послугувало порушення ним ПДР, також на відео зафіксовано факт неодноразового пропонування працівниками поліції ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, але ОСОБА_1 , будучи зупиненим в 00-30год до 05-00год ранку навмисно затягував процес з`ясування його стану та його особи, а потім зізнався про вживання алкогольних напоїв напередодні.

Вимогами ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді цих матеріалів справи про адміністративне правопорушення суд під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог КУпАП.

Проаналізувавши усі наявні в справі докази, суд дійшов глибокого переконання щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Суд приймає до уваги, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення відноситься до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, і будь-які твердження водія, його особистість, не можуть бути пом`якшуючою підставою для призначення стягнення за ст.130 ч.1 КУпАП, крім того, санкція цієї статті не передбачає альтернативні види стягнень.

З урахуванням викладеного, а також характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, приймаючи до уваги ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують адміністративну відповідальність та інші вимоги ст.33 КУпАП, з метою виховання правопорушника та попередження наступних правопорушень, приходжу до висновку про необхідність накладення на винного адміністративного стягнення у вигляді штрафу без позбавленням права керування транспортними засобами, передбаченого санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, що буде відповідати характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника та ступеню його вини.

Враховуючи актуальність проблеми керування водіями транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння та збільшення за останній час кількості ДТП в Україні за участі таких водіїв, а також активізацію законодавчої ініціативи щодо посилення у найближчому майбутньому відповідальності відносно осіб, які керують транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, навіть до кримінальної, суд приходить до висновку про доцільність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення, яке відповідає карній, превентивній та виховальній функціям адміністративної відповідальності у вигляді штрафу та позбавлення прав.

Згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення підлягає сплаті судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 гривень.

Керуючись ст.ст.9-11, 33, 40-1, 130, 221, 283-285 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на підставі санкції цієї статті призначити йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200.00гривень (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 454.00гривень (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок).

Реквізити для зарахування до державного бюджету:

отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106

код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783,

банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

рахунок отримувача: UА0026001

код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення (ч.1 ст.307 КУпАП).

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України (ст.308 КУпАП).

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законом (ч.3 ст.307 КУпАП).

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області.

Суддя: О. В. Іванова

Постанова набрала законної сили "______" ____________20___р.

Срок пред`явлення до виконання постанови 3 місяці.