Справа № 587/1170/21
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2021 року суддя Сумського районного суду Сумської області Черних О.М., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 4 (м. Суми) Сумського РУП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, мешканця АДРЕСА_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 . Суми від 07.07.2001 року,
за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
За даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 491901, 13.06.2021 року близько 19-10 години в с. Стецьківка по вул. Першотравнева, Сумського району, Сумської області, ОСОБА_1 керував мотоциклом Ява 350 д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 130 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та суду пояснив, що він дійсно 13 червня 2021 року на мотоциклі Ява їхав в с. Стецьківка та був зупинений працівниками поліції. Жодних ознак наркотичного сп`яніння не було, працівники поліції довго з ним спілкувалися, але не зважаючи ні на що склали протокол про адміністративне правопорушення, хоч і порушили всі його пава, в тому числі й на захист.
Представник ОСОБА_1 адвокат Чуяшенко Д.О. просив закрити провадження відносно ОСОБА_1 , оскільки інспектором було порушено процедуру притягнення до адміністративної відповідальності, вважає, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не дотримано вимог ст. 256 КУпАП.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, відтворивши відеозапис наданий з протоколом про адміністративне правопорушення, оцінивши докази в їх сукупності, приходжу до наступного висновку.
Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, вирішення справи в точній відповідності з законом.
За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.
Згідно з Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Згідно з п. п. 5, 6, 7 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС№ 1395від 07 листопада 2015 року, у разі проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп`яніння). У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 13.06.2021 року близько 19-10 години в с. Стецьківка по вул. Першотравнева, Сумського району, Сумської області, ОСОБА_1 керував мотоциклом Ява 350 д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 130 КУпАП. Посвідчення водія не вилучалось (а.с. 1). Даних про відсторонення від керування транспортним засобом, матеріали справи не містять.
В своїх поясненнях ОСОБА_1 заперечує сам факт керування транспортним засобом. Вказав, що у нього зламався мотоцикл. Він разом з товаришем вели його в руках, і в цей час зупинилися працівники поліції і спочатку запросили його товариша до салону автомобіля, а потім його, при цьому причини зупинки не роз`яснювали. Перебуваючи в салоні автомобіля працівник поліції почав складати протокол відносно нього, вказавши, що він складає протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він відмовляється від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, на його зауваження з приводу твердження, що він перебуває в стані наркотичного сп`яніння, працівник поліції зазначив, що в нього зіниці очей не реагують на світло, що не відповідало дійсності. Під час роз`яснення йому прав, він сказав, що хочу звернутися за правовою допомогою, на що поліцейський повідомив. Що він неповинен забезпечувати його захисником, в разі необхідності він повинен сам себе забезпечити. Разом з тим, поліцейським конкретно не було запропоновано разом з ним проїхати до медичного закладу, лише запропоновано самому проїхати до медичного закладу і надати після цього йому докази з медичної установи на спростування своєї вини.
З відтвореного відеозапису, що надано разом з протоколом про адміністративне правопорушення нічого не зрозуміло, запис занадто короткий, а також звук постійно переривається. Крім того, з даного відеозапису зовсім не зрозуміло які ознаки наркотичного сп`яніння побачив інспектор. Лише на останніх секундах відеозапису інспектор посвітив в обличчя ОСОБА_1 , але навіть при цьому неадекватної поведінки неостанній не виявив, зіниці очей реагували на світло.
Доводи ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 стосовно того, що поліцейські зупинили безпідставно, а також про ігнорування останніми вимог ст. 268 КУпАП заслуговують на увагу, оскільки об`єктивно підтверджуються матеріалами справи, а саме тим, що: він не був відсторонений від керування транспортним засобом, посвідчення водія не вилучалося. Ця обставина ставить під сумнів правомірність пропозиції поліцейського пройти ОСОБА_1 медичний огляд, з огляду на те, що такий має проходити особа, яка має явні ознаки сп`яніння. Однак, встановлені обставини не звільняють водія пройти медичний огляд на вимогу працівників поліції, а лише дають йому право оскаржувати правомірність їх дій. Крім того, як вбачається з відеозапису однозначної та зрозумілої вимоги працівника поліції на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки так і не було.
Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, суд не може самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином суд перебере на себе функцію обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.
Судом встановлено, що в порушення вимог ст. 251 КУпАП суду не надано доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Суд зазначає, що відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Алене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
За таких обставин, вину ОСОБА_1 в скоєнні інкримінованого правопорушення слід вважати не доведеною. Але оскільки Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить регламентації дій судді щодо виду рішення, яке слід прийняти в цьому випадку, то провадження щодо ОСОБА_1 слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 247, 256, 276, 278 КУпАП, суддя-
п о с т а н о в и л а:
Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП- закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 10-ти днів з моменту її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги через Сумський районний суд Сумської області.

Суддя О.М.Черни