Справа № 331/1992/21
Провадження № 3/331/972/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Гнатик Г.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, про притягнення: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Мелітополь, Запорізької області, громадянки України, яка має середньо спеціальну освіту, працевлаштованої на посаді заступника керівника магазину «АТБ № 1286», державна реєстрація місця проживання якої та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

-до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

13 квітня 2021 року о 20 годині 24 хвилин ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи на посаді заступника керуючого магазину ТОВ «АТБ № 1286», не забезпечила виконання карантинних обмежень, а саме: вимоги п.п. 12 п. 3 Постанови КМУ 1236 від 09.12.2021 року зі змінами.

Дії особи кваліфіковані за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судові засідання призначені 14.05.2021 року, та 01.06.2021 року, ОСОБА_1 не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законодавством порядку шляхом надіслання судової повістки. Заяв, клопотань від ОСОБА_1 про відкладення, перенесення дати розгляду справи до суду не надходило. Таким чином, ОСОБА_1 повторно, для участі в розгляді справи в суд не з`явилася. Крім того, відомості про час та місце розгляду справи розміщені на офіційному сайті Жовтневого районного суду міста Запоріжжя, який є загальнодоступним.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, - сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення в статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

За таких обставин, з урахуванням положень ст. 1, ч. 2 ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини.

Положеннями частини першої статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція норми ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення є бланкетною, і відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні правила щодо карантину людей.

Зокрема, у ст.1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2020 року визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб, а санітарно-протиепідемічні правила і норми - нормативно-правові акти (накази, інструкції, правила, положення тощо) центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, вимоги яких спрямовані на запобігання виникненню та поширенню інфекційних хвороб.

Згідно зі ст. 29 вказаного Закону карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

Відповідно до п.п. 12 п. 3 Постанови Кабінету міністрів України № 1236 від 09 грудня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 24 лютого 2021 р. на території України встановлюється жовтий рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється діяльність суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, у яких:

не нанесено маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між клієнтами не менш як 1,5 метра;

не забезпечено працівників засобами індивідуального захисту, зокрема захисними масками або респіраторами, та не здійснюється належний контроль за їх використанням;

обслуговуються покупці без одягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема захисних масок або респіраторів, які закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, за винятком обслуговування за межами будівлі суб`єкта господарювання (через вікна видачі, тераси тощо);

не забезпечується централізований збір використаних засобів індивідуального захисту в окремі контейнери (урни).

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 589725 від 13 квітня 2021 року в сукупності з рапортом інспектора чергового Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області від 13.04.2021 року, письмові пояснення ОСОБА_1 від 13 квітня 2021 року, копію паспорту ОСОБА_1 , відеозапис з місця події, суддя дійшла до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення з огляду на наступне.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 589725 від 13 квітня 2021 року вказано наступне: 13 квітня 2021 року о 20 годині 24 хвилин ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи на посаді заступника керуючого магазину ТОВ «АТБ № 1286», не забезпечила виконання карантинних обмежень, а саме: вимоги п.п. 12 п. 3 Постанови КМУ 1236 від 09.12.2021 року зі змінами. Дослідивши даний протокол, суддя дійшла висновку, що суть адміністративного правопорушення в протоколі не зазначено, а відтак до зазначеного протоколу суддя ставиться критично, не вважає за можливе прийняти протокол як належний доказ у справі.

З огляду на викладене, будь-яких об`єктивних доказів того, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: (протокол не містить конкретизації, суті правопорушення), відомостей про свідків в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено. З доданого до протоколу відеозапису неможливо встановити: які саме карантинні обмеження були порушені ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суддя дійшла до висновку, що провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення не підтверджена наявними доказами безсумнівно, а інших доказів, які б вказували на наявність в діях останнього ознак адміністративного правопорушення, матеріали справи не містять, тому провадження в справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю складу та події вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 44-3, 247, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя-

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, через відсутність в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Жовтневий районний суд міста Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Г.В. Гнатик