Номер провадження: 33/813/533/21
Номер справи місцевого суду: 522/1219/21
Головуючий у першій інстанції Кічмаренко С.М.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Журавльова О.Г., за участі секретаря судового засідання Янковської Ю.Л., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , його представника - адвоката Астаф`євої Л.О., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Астаф`євої Л.О., в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 22.02.2021 відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого: АДРЕСА_1

-про закриття відносно нього справи про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеною постановою суду першої інстанції справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №063198 від 13.01.2021 року 13 січня 2021 року близько 09:00 годин ОСОБА_1 , керуючи технічно-справним автомобілем Mitsubishi Lancer, державний номер НОМЕР_1 , по вул. Пироговській в м. Одесі, в порушення п. 10.2 Правил дорожнього руху України, виїжджаючи на дорогу з прилеглої території, перед проїзною частиною не надав дорогу транспортному засобу, що рухаються по ній, внаслідок чого створив аварійну обстановку, примусив водія автомобіля Volkswagen Tiguan, державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 задля уникнення лобового зіткнення гальмувати та прийняти праворуч, що спричинило зіткнення із припаркованим автомобілем Toyota Land Cruiser 100, номерний знак НОМЕР_3 , належний ОСОБА_3 , що спричинило ушкодження транспортних засобів, чим скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

При ухваленні судового рішення судом першої інстанції були враховані зібрані по справі докази в їх сукупності, на підставі яких зроблено висновок, що дії ОСОБА_2 знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, тому суд вважав за необхідне адміністративну справу відносно ОСОБА_1 закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із вказаною постановою адвокат Астаф`єва Л.О., діюча в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

Скарга обґрунтована тим, що:

- суд першої інстанції здійснив розгляд справи за відсутності ОСОБА_2 , при цьому не повідомляв про дату, час та місце розгляду справи, чим порушив його процесуальні права;

- суд першої інстанції не надав належної правової оцінки щодо обставини пригоди, розглянув справу упереджено та формально;

- суд першої інстанції безпідставно відхилив покази свідка ОСОБА_4 , навіть не викликавши свідка в судове засідання для надання пояснень;

- у скоєній ДТП є вина ОСОБА_1 , проте судом не був здійснений повний та всебічний розгляд справи.

З огляду на наведені доводи апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції, ухвалити нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його представник - адвокат Астаф`єва Л.О. наполягали на задоволенні апеляційної скарги та просили суд її задовольнити.

ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції заперечував проти вимог апеляційної скарги, просив постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та повторно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та за обов`язкової участі особи, відповідно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вимоги закону при розгляді справи судом першої інстанції виконані не були, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 1.1 Розділу 1 Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно ст. 124 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадках, якщо порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, а також у випадку, якщо в результаті цих дій потерпілому були заподіяні легкі тілесні ушкодження.

Доводи адвоката Астаф`євої Л.О., діючої в інтересах ОСОБА_2 щодо порушення права ОСОБА_2 на особисту участь у судовому засіданні апеляційний суд знаходить слушними, при цьому порушене право останнього було поновлене, шляхом прийняття апеляційної скарги до розгляду та наданням права особистої присутності у суді апеляційної інстанції з метою надання своїх пояснень та доказів на підтримання вимог апеляційної скарги.

В свою чергу, судом апеляційної інстанції, з метою встановлення права на справедливий суд, забезпечення завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо охорони прав і свобод громадян, дотримання принципу здійснення провадження в справах про адміністративні правопорушення на основі суворого додержання законності, допитано осіб, які були учасниками ДТП, допитано в судовому засіданні свідка ОСОБА_5 , досліджено матеріали справи, з яких апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до матеріалів справи, а саме протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №063198 від 13.01.2021 року 13 січня 2021 року близько 09:00 годин ОСОБА_1 , керуючи технічно-справним автомобілем Mitsubishi Lancer, державний номер НОМЕР_1 , по вул. Пироговській в м. Одесі, в порушення п. 10.2 Правил дорожнього руху України, виїжджаючи на дорогу з прилеглої території, перед проїзною частиною не надав дорогу транспортному засобу, що рухаються по ній, внаслідок чого створив аварійну обстановку.

Протокол в даному випадку складений з підстав порушення особою, яка керує транспортним засобом, п. 2.3 б, 10.2 Правил дорожнього руху, що мало наслідком пошкодження транспортних засобів в результаті їх зіткнення.

Як передбачено п. 10.2 Правил дорожнього руху України, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Вимоги цього пункту означають, що знання Правил є обов`язковим для кожного учасника дорожнього руху, чітке виконання їх положень сприяє взаємній довірі та повазі, безпечному співіснуванню на дорозі всіх учасників дорожнього руху, будь-які відхилення від положень цих правил можуть привести до ДТП, заподіянню шкоди майну, здоров`ю та життю людей.

Пунктом 1.4 Правил дорожнього руху (далі ПДР, Правил) передбачено, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 визнаний не винуватим у порушенні Правил дорожнього руху, та в мотивувальній частині постанови судом першої інстанції зроблено висновок, що у скоєному ДТП є вина іншого учасника пригоди - ОСОБА_2 .

Апеляційний суд не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, пунктом 10.5 ПДР визначено, що поворот необхідно виконувати так, щоб під час виїзду з перехрещення проїзних частин транспортний засіб не опинився на смузі зустрічного руху, а у разі повороту праворуч слід рухатися ближче до правого краю проїзної частини.

Згідно п. 12.1 ПДР, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. У відповідності до вимог п. 13.1 Правил водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Не зважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у інкримінованому йому адміністративному правопорушенні, суд першої інстанції залишив поза увагою, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП наступними доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №063198 від 13.01.2021 року (а.п.1);

-схемою місця ДТП від 13.01.2021 року, яка підписана учасниками пригоди без жодних зауважень (а.п.2);

-письмовими поясненнями ОСОБА_5 , яка також підтвердила свої покази в судовому засіданні апеляційного суду (а.п. 3);

-письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.п. 4-5);

-диском відеозапису пригоди (а.п. 6).

Протокол про адміністративне правопорушення - це документ, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі, однак може бути доказом у справі лише у разі відповідності вимогам ст. 256 КУпАП.

Вищезазначений протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою особою, його зміст повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, тому апеляційний суд в силу вимог ст. ст. 251-252 КУпАП визнає протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №063198 від 13.01.2021 року належним, допустимим та достовірним доказам по справі.

Отже, аналізуючи всі наявні в матеріалах докази, враховуючи відеозапис із фіксацією моменту дорожньо-транспортної пригоди, можна стверджувати, що ОСОБА_1 , виїжджаючи на дорогу з прилеглої території, перед проїзною частиною не надав дорогу транспортному засобу, що рухаються по ній, внаслідок чого створив аварійну обстановку, примусив водія автомобіля Volkswagen Tiguan, державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 задля уникнення лобового зіткнення гальмувати та прийняти праворуч, що спричинило зіткнення із припаркованим автомобілем, чим порушив п. 2.3 б, 10.2 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що на відміну від висновків суду першої інстанції, що переглядається в апеляційному порядку, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зазначений висновок суду також відповідає завданням КУпАП, яким є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

При цьому, наявності у діях водія порушень ПДР та визнання особи винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення лежить у юридичній площині і відноситься виключно до компетенції суду.

Апеляційний суд не приймає доводи ОСОБА_1 відносно того, що причиною дорожньо-транспортної пригоди стало порушення водієм ОСОБА_2 вимог ПДР, оскільки зазначені обставини цілком спростовуються матеріалами справи.

Кожен водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Своєчасний і правильний розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачених, в тому числі ст. 124 КУпАП, має важливе значення для забезпечення безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту, захисту життя та здоров`я людей, майнових прав фізичних і юридичних осіб (п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»).

При цьому, статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 063198 від 13.01.2021 року, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП - 13 січня 2020 року, таким чином на час розгляду справи апеляційним судом, тримісячний строк накладання адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП сплив, що свідчить про існування підстав для закриття провадження по справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Слід зазначити, що з аналізу вимог ст. ст. 245, 280, 247 КУпАП випливає, що закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладання адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, може мати місце лише тоді, коли у справі з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

За таких обставин, апеляційна скарга адвоката Астаф`євої Л.О., подану в інтересах ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, а постанова судді Приморського районного суду м. Одеси від 22.02.2021 - скасуванню, оскільки вона прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права з ухваленням нової постанови, про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закриття провадження у справі, в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Керуючись статтями 38, 247, 289, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Астаф`євої Л.О., подану в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 22.02.2021, якою справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення - скасувати.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП - закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г. Журавльов