Справа № 428/1802/21
Провадження №3/428/738/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Олійник В.М., за участю секретаря Ляленка М.В., адвоката Горбатенко О.М., особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Луганській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

26.02.2021 року о 21 годині 18 хвилини, в м.Сєвєродонецьк, по пр.Космонавтів, 28, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Kia Cerato», д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу з використанням газоаналізатора «Alcotest Drager ARLM 0364» або у найближчому медичному закладі, відмовився у присутності двох свідків.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав пояснення захисника, просив провадження у справі закрити з підстав відсутності події та складу адміністративного порушення. Також вказав, що транспортним засобом не керував, за кермом перебувала дружина, їхали з гаражу, сварилися, тому він відмовився від огляду. Коли з дружиною під`їхали на парковку біля «Амстору», дружина грюкнула дверима та пішла. Поліцейським казав, що за кермом була дружина, дзвонив їй, але на дзвінки вона не відповідала.

Адвокат Горбатенко О.М. в судовому засіданні просила провадження по справі закрити з підставі відсутності події та складу адміністративного порушення в діях ОСОБА_1 , оскільки вважає, що протокол було складено з порушеннями, так як за кермом перебував не ОСОБА_1 , а його дружина, саме тому він як пасажир відмовився від проходження огляду, оскільки не керував транспортним засобом. Свідок ОСОБА_2 не може достеменно підтвердити хто саме керував транспортним засобом, пояснення написані поліцейським, вона їх лише підписала.

Інспектор поліції Ахтирський В.Ю. в судовому засіданні пояснив, що під час патрулювання було помічено автомобіль «Kia Cerato», який під час паркування не ввімкнув відповідний показник повороту. Було прийнято рішення про зупинку транспортного засобу. Коли він підходив до автомобілю скрізь тонування помітив, що водій перелазить на заднє пасажирське сидіння. Обійшовши автомобіль він побачив як з заднього пасажирського сидіння виходить чоловік, яким пізніше виявився ОСОБА_1 . Більше з автомобілю ніхто не виходив, в салоні не перебував. Під час спілкування у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано, як водію пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки чи у найближчому медичному закладі. ОСОБА_1 стверджував, що автомобілем не керував, відмовився від проходження огляду в присутності свідків, тому на нього було складено протокол за ст.130 КУпАП.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною ОСОБА_1 . Автомобілем керувала вона, забирала чоловіка з гаражу. Була разом з дитиною та собакою. Дитину та собакою відвезла додому. Чоловік настоював, що машина повинна стояти в гаражі. Коли вони проїздили повз бару «Шале», побачила ввімкнені проблискові маячки, чоловік почав на неї кричати. Вона заїхала на парковку біля «Амстору», одразу вийшла та пішла прямо в бік «Шале». Чоловік їй дзвонив, але вона не відповідала, пізніше, прийшовши додому, чоловік повідомив їй, що було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що те, що написали працівники поліції не знає, не читала. Перебувала біля Амстору разом з друзями, до неї підійшли працівники поліції та як свідка попросили щось підписати. Все писав працівник поліції, хто був за кермом та що за автомобіль був не знає. До транспортного засобу її не підводили, ОСОБА_1 не бачила та з ним не знайома.

Вислухавши надані пояснення, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст.1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» від 16.02.2021 № 1231-IX, який набрав чинності 17.03.2021, було внесено зміни зокрема до ст.38 КУпАП внесено зміни після частини п`ятої доповнено новою частиною такого змісту: «Адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення»; та ст.130 КУпАП, викладено в новій редакції і санкцією ч.1 ст.130 КУпАП визначено накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, системне тлумачення норм ст.ст. 8, 38, 130 КУпАП, враховуючи, що порушення було вчинене 26.02.2021, тобто до набрання чинності вищезазначеним законом, однак розглядається після набрання чинності, дає підстави до висновку, що в разі встановлення провини слід застосовувати санкцію ст.130 КУпАП, що діяла на момент вчиненням правопорушення, з урахуванням положень ст.38 КУпАП.

Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року (Далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння особою, що керує транспортним засобом.

Згідно до вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України - Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України - водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 306068 від 26.02.2021 року, в м.Сєвєродонецьк, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Kia Cerato», д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу з використанням газоаналізатора «Alcotest Drager ARLM 0364» або у найближчому медичному закладі, відмовився у присутності двох свідків.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується відеозаписами з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів), використання яких передбачено ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100, що був досліджений у судовому засіданні, який містить фіксацію обставин виявлення 06.02.2021 року працівниками поліції адміністративного правопорушення та складення щодо ОСОБА_4 протоколу про адміністративне правопорушення. Так, на відеозаписі зафіксовано факт руху транспортного засобу «Kia Cerato», не ввімкнення відповідного показника повороту під час паркування автомобілю на майданчику для паркування. У сукупності наданих файлів відеозапису також вбачається, що після паркування ОСОБА_1 через деякий час вийшов з автомобілю з заднього пасажирського сидіння. Більше з автомобілю ніхто не виходив та в салоні не перебував. Під час спілкування з інспекторами УПП казав, що нібито він не керував транспортним засобом- керувала дружина, вживав алкогольні напої але не за кермом. Ігнорував вимоги поліцейських, мав характерні, ознаки сп`яніння, на пропозицію працівника поліції пройти огляд на встановлення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest» спочатку відмовлявся, а пізніше погодився. Та коли було надано газоаналізатор, виявив бажання пройти огляд в медичному закладі за участю адвоката, однак пізніше, мотивуючи тим, що не керував транспортним засобом, взагалі відмовився від проходження будь-якого огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків. Від підпису будь-яких документів, отримання копій, тимчасового дозволу відмовився. Права та наслідки відмови роз`яснювались, від керування транспортним засобом відсторонювався.

Також, в сукупності з іншими доказами, вина ОСОБА_1 підтверджується наявними актом огляду водія на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де зазначено ознаки сп`яніння та те, що огляд не проводився, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду, письмовим рапортом.

Надані докази у своїй сукупності, зокрема і відеозапис з нагрудних камер поліцейських, спростовують пояснення, надані ОСОБА_1 та його захисником у судовому засіданні, як на підставу закриття провадження по справі. Також суд критично відноситься до пояснень свідка ОСОБА_3 наданих в судовому засіданні, яка є його дружиною, і розцінює їх як спосіб захисту чоловіка, з метою уникнення відповідальності та окрім того сама зазначила, що посварилася з чоловіком та після зупинки одразу вийшла та прямо пішла в напрямку «Шале», однак як слідує з розташування автомобілю на парковці та відеозапису, прямо в напрямку «Шале» ростуть кущі, поверхня піщана, будь яка пішохідна доріжка відсутня, що унеможливлює піший рух прямо в бік «Шале».

Крім того, з огляду на надані в судовому засіданні пояснення свідка ОСОБА_2 , суд не може прийняти, як доказ додані її письмові пояснення.

Крім того, суд зазначає, що в абзацах третьому та четвертому пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 мав характерні ознаки сп`яніння, зафіксовано рух автомобілю, а також, не зважаючи на те, що після зупинення, ОСОБА_1 вийшов з заднього пасажирського сидіння, враховуючи, що більш ніхто з автомобілю не виходив та в салоні не перебував, що дає обґрунтовані та беззаперечні підстави вважати, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а також відмовився пройти огляд у встановленому законом порядку, на підставі досліджених доказів, як окремо так і у їх сукупності, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року №14 передбачено, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів (затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ, Міністерства охорони здоров`я та Міністерства юстиції України). Якщо водій ухилився від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Положення ст.130 ч.1 КУпАП, зокрема, передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктом адміністративного проступку, передбаченого ч.1 ст.130 ч.1 КУпАП є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, проходження, відповідно встановленого порядку, огляду на стан сп`яніння є імперативною нормою, оскільки передбачає обов`язкове проходження огляду в незалежності від наявності особистих обставин у особи, щодо якої порушується таке питання. Склад правопорушення в діях водія є закінченим вже з моменту його відмови від проходження обстеження саме у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.8 Конституції, в Україні визнається і діє принцип Верховенства права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Ісмаїлов проти Росії», в пункті 31 зазначив, що принцип верховенства права - одне з підвалин демократичного суспільства - закріплений в усіх статтях Конвенції, чи було досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Згідно з пунктом 34 вказаного рішення, суд повинен проаналізувати, чи дотримали органи влади розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищатися від обвинувачення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, враховуючи суспільну небезпеку вчиненого діяння, грубе порушення правил дорожнього руху, а також те, що адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (п.2.5 ПДР України, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння) не є малозначним, а керування джерелом підвищеної небезпеки в стані сп`яніння може привести до тяжких наслідків, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіркою матеріалів провадження порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено, оскільки інспектором було виконано вимоги ст. 266 КУпАП та запропоновано пройти ОСОБА_1 , як особі яка керувала транспортним засобом, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки чи у медичному закладі, а оскільки останній відмовився від проходження такого огляду в присутності свідків відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Надані докази, не викликають у суду сумнівів, оскільки вони є логічними, послідовними та узгоджуються з матеріалами справи.

При цьому, суд враховує особу ОСОБА_1 , виходячи з того, що останній відповідно до довідки, до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП протягом календарного року не притягувався, посвідчення водія отримував: НОМЕР_3 .

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням особи, майнового стану та ступеню вини ОСОБА_1 , характеру та суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 з урахуванням безальтернативності покарання, слід призначити стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 8, 9, 23, 26, 33-35, 130, 268, 278, 280-287, 307, 308 КУпАП та ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. (Отримувач коштів- ГУК у Луганськ.обл./ЛУГАНСЬКА ОБЛ./21081300; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37991110; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код класифікації доходів бюджету: 21081300; Рахунок отримувача: UA0012001), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави (Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/ м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UА0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106 (суд.збір)) у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд.

Суддя В. М. Олійник