ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/1104/21 Провадження 3/636/388/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2021

Суддя Чугуївського міського суду Харківської області Золотоверха О.О., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №163431 від 12.03.2021, водій ОСОБА_1 12.03.201, о 17:40 годині в м. Чугуєві по вул. Харківській, 221, керував автомобілем марки ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей. Огляд водія на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер 6820», в присутності двох свідків, результат огляду 1,09 ‰.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 11.03.2021 він керував автомобілем в м. Чугуєві, по вул. Харківській, під час руху автомобіль вийшов з ладу. ОСОБА_1 залишив автомобіль припаркованим на узбіччі та пішов додому. На наступний день, ввечері він вирішив спробувати налагодити автомобіль або хоча б зняти з нього акумулятор. Разом із дружиною вони підійшли до машини, оскільки було холодно, дружина сіла в салон авто, а він намагався полагодити машину, двигун при цьому він не запускав, за кермо не сідав. До нього підійшли працівники поліції, попросили показати, що в багажнику, після чого виказали припущення щодо перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та запропонували «продути» алкотестер. ОСОБА_1 не заперечував та поясняв, що він не керував машиною, що вона є несправною. Не зважаючи на його пояснення, працівники поліції запросили двох свідків та він продув «Драгер». Оскільки було вже темно, ані результатів продуття «Драгера», ані змісту копії протоколу, що йому надали, він на місці роздивитися не зміг, тому фактично підписав їх не читаючи. При цьому ОСОБА_1 наполягав на тому, що не керував машиною, що не перебуває у стані сп`яніння та просив направити його для огляду до лікарні, але працівники поліції від нього «відмахнулися» .

Представник ОСОБА_1 адвокат Рогозін С.Л,, що діє на підставі ордеру, надав суду письмові пояснення та клопотання про закриття провадження у справі, в яких вказував, що ОСОБА_1 12.03.2021 ввечері не керував автомобілем, а свідки, чиї пояснення долучені до матеріалів справи, були лише свідками того, як ОСОБА_1 продував газоаналізатор. Більш того, сам по собі акт огляду особи на стан сп`яніння не містить дати його складання, що викликає обґрунтовані сумніви у його достовірності. Захисник Рогозін С.Л. також вказував на численні порушення з боку працівників поліції при складанні протоколу стосовно ОСОБА_1 . Вказував, що ОСОБА_1 не погодився із результатами алкотеста та просив доправити його до медичного закладу для проходження відповідного огляду, але його заперечення та клопотання працівниками поліції були проігноровані, йому не надали можливості викласти свої пояснення та заперечення у письмовому вигляді.

Крім того, захисник в своєму клопотанні виклав обґрунтовані сумніви у тому, що прилад, за допомогою якого було проведеного огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння є сертифікованим і дозволеним до використання у таких випадках, вказував на суттєву різницю у відображеній на чеку газоаналізатора температурі повітря із реальної на той час температурою, яка, згідно наданої захисником роздруківки того вечора становила не +11?, а -4,-5 ?.

З урахуванням вищевикладеного, захисник ОСОБА_1 адвокат Рогозін С.Л. під час розгляду справи в суді просив закрити провадження стосовно ОСОБА_1 за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення, суд керується таким.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Аналогічні положення фактично висловлені Європейським судом з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 у справі «Михайлова проти України», який зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Таким чином, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 130 КУпАП, є зафіксована у встановлений законом спосіб відмова саме водія від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, та відмова водія від огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що і є підставою для складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП та притягнення до адміністративної відповідальності. Обов`язок щодо доведення вказаних обставин покладається на працівників поліції, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається не дійсним.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Згідно пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

До суду, в якості доказів на підтвердження вказаних фактів працівниками поліції надано протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 №163431 від 12.03.2021, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 12.03.2021, викладені на надрукованих бланках, які заповнені працівником поліції шляхом заповнення вільних строчок (а.с. 2,3), акт огляду особи на стан сп`яніння та чек газоаналізатора, копію посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 .

За клопотанням захисника судом на адресу Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області двічі направлявся запит щодо надання відеозапису з нагрудних камер відеоспостереження, відповідь на які станом на час розгляду справи, до суду не надійшла.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 пояснив суду, що 12.03.2021, ввечері, точний час він не пам`ятає, в м. Чугуєві, його зупинили працівники поліції та запросили бути свідком проведення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння. При цьому на узбіччі стояв автомобіль ВАЗ 2101, біля нього стояв ОСОБА_1 , який продув газоаналізатор. Свідок прочитав та підписав пояснення, протокол та поїхав. Свідок вказував, що самого факту керування ОСОБА_1 автомобілем, його перебування на місці водія, він не бачив. Свідок також повідомив, що його та другого свідка працівники поліції зупинили вже тоді, коли ОСОБА_1 стояв біля авто, при самому факту зупинки ані він, ані другий свідок присутніми не були.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що вона є цивільною дружиною ОСОБА_1 . На початку березня, ОСОБА_1 прийшов додому та повідомив, що машина зламалась, він її залишив на узбіччі в м.Чугуєві, по вул. Харківській. На наступний день ввечері, вони разом пішли до своєї машини, щоб чи то полагодити її, чи зняти акумулятор. Оскільки надворі було холодно, то вона чекала в салоні автомобіля, а ОСОБА_1 перебував поруч із ним. До нього підійшли поліцейські, оглянули багажник та почали щось з`ясовувати. ОСОБА_1 повідомив їй, що це надовго та вона пішла додому. Свідок наполягала на тому, що ОСОБА_1 того вечора автомобілем не керував, у стані сп`яніння не перебував.

За клопотанням захисника Кваснікова С.Л. судом двічі викликались для допиту в судовому засіданні в якості свідків працівники поліції, які складали протокол, які за викликом суду не з`явились.

Таким чином, належних та допустимих доказів того, що 12.03.2021 о 17:40 годині ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння - матеріали справи не містять.

Для встановлення всіх обставин справи, зокрема факту саме керування ОСОБА_1 автомобілем ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 , суд відкладав розгляд справи з метою витребування відезапису, виклику в судові засідання та подальшого допиту працівників поліції які незважаючи на виклики в судове засідання, до суду не з`явились, в зв`язку з чим суд позбавлений можливості отримати їх показання з приводу обставин справи.

Наявні в матеріалах справи письмові пояснення свідків та рапорт працівника поліції суд не може визнати беззаперечним доказом, який поза розумним сумнівом доводить факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 27.06.2019 по справі № 560/751/17, пояснення осіб, які у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, не можуть бути беззаперечним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення та не є належними доказами, якими може обґрунтовуватись притягнення до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків, рапорт працівника поліції суд не може визнати беззаперечними доказами, які спростовують доводи ОСОБА_1 та його захисника, та поза розумним сумнівом доводять саме факт того, що ОСОБА_1 керував автомобілем.

За таких обставин суд приходить до висновку, що належних, допустимих та достатніх доказів, які б беззаперечно, поза розумним сумнівом, спростовували доводи захисника відносно того, що ОСОБА_1 взагалі не керував 12.03.2021 ввечері автомобілем, а лише намагався його полагодити, коли до нього підійшли працівники поліції, суду не надано.

Крім того, суд звертає увагу й на ту обставину, що Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння дійсно не містить дати його складання, в матеріалах справи відсутні докази належної сертифікації приладу, за допомогою якого здійснювався такий огляд.

Виниклі сумніви щодо факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, тлумачить на користь останнього та приходить до висновку щодо недоведеності факту керування ним транспортним засобом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про не доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що виключає можливість притягнення його до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, при розгляді справи встановлено відсутність в діях ОСОБА_1 ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а відповідно і відсутність складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає обов`язковому закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, 248-249, 279, 283-284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя О.О. Золотоверха