ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/126/21 Справа № 707/2281/20 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Тептюк Є. П. Доповідач в апеляційній інстанції Ятченко М. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2021 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Ятченко М.О., за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Левченко М.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 09 листопада 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік; стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 420,40 грн.,

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 , 08.10.2020 року, о 18 годині 10 хвилин, в с.Лозівок Черкаського району Черкаської області по вул.Центральній у садовому товаристві «Фотон» керував автомобілем «ВАЗ2105», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме нечітка мова, почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження постанови Черкаського районного суду Черкаської області від 09.11.2020 року, скасувати її, провадження по справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, оскільки він не був присутнім під час розгляду справи, про наявність щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення та постанови про притягнення його за ч.1 ст.130 КУпАП він дізнався лише 12.02.2021 р. під час ознайомлення з матеріалами адміністративної справи №707/2281/20 в Черкаському районному суді.

По суті апеляційних вимог вказує, що постанова суду першої інстанції є незаконною, оскільки суд розглянув справу без участі правопорушника не повідомивши його про розгляд справи. Зазначив, що належним чином не був повідомлений про розгляд справи в суді 09.11.2020 р. о 08.45 год., оскільки жодних судових повісток, викликів та повідомлень з цього приводу не отримував.

Також скаржник вказав, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього сфальсифікований працівниками поліції, так він 08.10.2020 р. о 18.10 год. знаходився на своїй дачній ділянці в садовому товаристві «Водник», що розташоване біля с. Лозівок Черкаського району Черкаської області. Його автомобіль «ВАЗ» д.н.з НОМЕР_1 був припаркований біля воріт дачної ділянки, двигун його був не заведений. Коли він перебував біля автомобіля до нього під`їхали працівники поліції і запитали чи вживав він алкоголь. Він вживав алкоголь, оскільки відпочивав із своїми товаришами, однак зазначив, що своїм автомобілем він цього дня не керував ні в тверезому, ні в п`яному стані.

Оскільки він відмовився від надання працівникам поліції документів на право керування автомобілем, один із них самовільно дістав з бардачку автомобіля через пасажирські двері його автомобіля страховий поліс на автомобіль та переписав на аркуш паперу з нього відомості, і після цього працівники поліції сіли в свій службовий автомобіль та поїхали. Свідками цих всіх подій були його товариші ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Апелянт зазначив, що жодних паперів, в тому числі адміністративних протоколів він не підписував, документи у нього не вилучались, і він не затримувався.

Наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки не містить даних про встановлення особи правопорушника, так в графі «особу встановлено» зазначено фразу «перевірено по «АРМОР», що суперечить вимогам КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Левченко М.Д. підтримали вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні.

Вивчивши матеріали провадження, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, суддя вважає наступне.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не був присутнім у суді під час розгляду справи відносно нього. Враховуючи, що про оскаржувану постанову він дізнався 12.02.2021 р. під час ознайомлення з матеріалами адміністративної справи в суді, вважаю справедливим визнати названі скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді поважними, а також вбачаю необхідним його поновити.

По суті апеляційної скарги вважаю наступне.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до змісту ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.ст.251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Під час розгляду справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247 і 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Однак, суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався.

Відповідно до ст.268 КУпАП, справа розглядається в присутності особи яка притягається до адміністративної відповідальності. Законодавець чітко вказав, що під час відсутності особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Між тим, розглянувши справу без присутності особи, стосовно якої складений протокол, суд першої інстанції істотно порушив право ОСОБА_1 на захист в контексті права особи на справедливий суд відповідно до положень ст. 6 ЄКПЛ, оскільки останній не мав змоги постати перед судом, заявляти клопотання, просити про допит свідків тощо. Будь яких об`єктивних даних про виклик до суду та належне повідомлення обвинуваченого про розгляд справи щодо нього матеріали справи не містять, а твердження місцевого суду про те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений не відповідає вимогам Закону.

Так, в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення адресоване ОСОБА_1 про розгляд справи на 09.11.2020 р. о 08 год.45 хв., яке згідно довідки поштового зв`язку адресату вручено не було у зв`язку з відсутністю його за вказаною адресою та в подальшому повернуто до суду першої інстанції (а.с.8).

З огляду на це, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає безумовному скасуванню.

Крім цього, з оскаржуваної постанови видно, що суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, але з цим висновком погодитись неможливо, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП буде мати місце при наявності об`єктивної сторони, що передбачає необхідність обов`язкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення, зокрема, у даному випадку, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а суб`єктивної, наявність прямого умислу.

Разом з цим, досліджені фактичні обставини, на які послався суд, як на докази вини ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення, спростовують його висновки про доведеність вини останнього у його вчиненні й, відповідно, наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно ст.278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.

Відповідно до п.12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1413/27858 від 09.11. 2015 р., у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я, чого працівниками поліції, як видно з матеріалів справи про адміністративне провадження зроблено не було.

Вимогами ч.3 ст.266 КУпАП встановлено, що у разі незгоди водія з результатами проведення огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проводиться у закладах охорони здоров`я.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення складеного відносно ОСОБА_1 у ньому не зазначено жодної з ознак алкогольного сп`яніння, передбачених п.4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1413/27858 від 11.11. 2015 р., яку виявив працівник поліції, пропонуючи пройти тест, що в свою чергу свідчить про недопустимість його прийняття в якості доказу.

Виходячи з викладеного та з огляду на диспозицію ст.130 КУпАП, ОСОБА_1 , в досліджуваній ситуації, не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки не доведено поза розумним сумнівом його вина в тому, що він, як особа, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Крім того, судом першої інстанції не було вжито заходів для безпосереднього допиту в судовому засіданні свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також суд зобов`язаний був перевірити статус цих свідків, оскільки не всі особи мають право бути ними в силу можливої зацікавленості.

Апеляційним судом, для повного та об`єктивного розгляду справи, в судові засідання неодноразово викликалися свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , однак в судові засідання вони не з`являлися, причин своєї неявки не повідомили.

За поясненням ОСОБА_1 свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які в свою чергу проігнорували виклики до апеляційного суду, в минулому є працівниками поліції, а тому, вважаю, що в даному випадку вони є зацікавленими особами, і їх письмові пояснення від 08.10.2020 р. не можуть братися до уваги.

Перелік документів на підтвердження вини ОСОБА_1 в постанові суду без розкриття їх доказового змісту не можуть підтверджувати вину останнього та ставить під сумнів доведеність його вини.

При цьому, апеляційний суд враховує письмові пояснення свідка ОСОБА_2 від 20.05.2021 р. в яких він зазначив, що вони з ОСОБА_1 є друзями, і разом він з товаришем ОСОБА_3 відпочивали у садовому товаристві «Водник» та були свідками, як працівники поліції з`ясовували питання у ОСОБА_1 про вживання ним алкогольних напоїв і при цьому ними матеріали не складалися, і ніхто в якості свідків не запрошувався, при цьому один працівник поліції самостійно взявши з машини ОСОБА_1 страховий поліс переписав відомості собі на лист паперу. Працівник поліції документів на право керування не вимагав, але при цьому тричі запитував про їх наявність. ОСОБА_1 хотів зателефонувати до адвоката, однак працівник поліції чинив йому перешкоди, хватаючи його за руки та не пускав до будинку за телефоном.

Разом з тим, в судовому засіданні апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , категорично заперечуючи про наявність в його діях складу адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та вважаючи дії працівників поліції протиправними, звернувся до територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Києві з заявою (повідомленням) про вчинення кримінального правопорушення працівниками правоохоронного органу (в порядку ст.214 КПК України), виклавши обставини щодо порядку складання працівниками поліції щодо ного протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, просив відкрити кримінальне провадження відносно працівників патрульної поліції м.Черкаси, а саме інспектора СРПП №3 ЧРВП Вдовенка В.В. та його напарника по екіпажу 08.10.2020 р., особу якого просив встановити, за ознаками злочинів, передбачених ст.ст.365,366 КК України, а також щодо громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за співучасть у вказаних злочинах.

У рішеннях від 30.05.2013 р. у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 р. у справі № 926/08 «Карелін проти Росії» Європейський суд з прав людини зауважив, що формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За змістом завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення та загальних норм Конституції України та Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, розглядаючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив однобічність та неповноту судового розгляду, а викладені в постанові висновки про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Таким чином, вважаю, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення закону при розгляді адміністративного провадження стосовно нього в суді першої інстанції, повністю знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції та їх неможливо спростувати наявними матеріалами справи.

Враховуючи, що на теперішній час закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч.1 ст.38 КУпАП, то згідно з п.7 ст.247 КУпАП провадження по справі стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 38, п.7 ст. 247, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Черкаського районного суду Черкаської області від 09 листопада 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 09 листопада 2020 року відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя М.О. Ятченко