КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ігнатов Р.М., за участі:

секретаря судового засідання ? Безчасної О.В.

представника митниці ? Келеберденко В.В.

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представника Київської митниці Держмитслужби Захарова А.О. на постанову Солом?янського районного суду міста Києва від 28.08.2020, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою ОСОБА_1 , визнано винним у порушенні митних правил та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.. Стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду представник Київської митниці Держмитслужби подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати постанову Солом?янського районного суду міста Києва від 28.08.2020 та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. з конфіскацією безпосередніх предметів правопорушення - грошових коштів у сумі 1430 євро та 150 гривень.

В обґрунтування апеляційних вимог представник митниці вказує на необґрунтованість прийнятого судом рішення. Зокрема, апелянт зазначає, що в ході судового розгляду встановлено вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 471 МК України, крім цього, санкція статті передбачає накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацією цих товарів. А тому слід застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. з конфіскацією безпосередніх предметів правопорушення. В частині доводів щодо неправомірного повернення ОСОБА_1 вилучених коштів, представник митниці зазначає, що звільнення громадянина-порушника від конфіскації безпосередніх предметів правопорушення можливе лише в тому випадку, якщо конфіскація буде для конкретного порушеника (або іншої особи - власника грошей) "індивідуальним і надмірним тягарем".

Згідно протоколу про порушення митних правил 30 липня 2020 року о 12 год. 30 хв. ОСОБА_1 , який прилетів з Іспанії, м. Мадрид, літаком а/к «Ryanair», рейсом № 6420, при проходженні митного контролю на митному посту «Аеропорт Бориспіль», своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України, заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України, тобто своїми діями засвідчив факти, що мають юридичне значення. «Зелений коридор» призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Перетин пасажиром «зеленої лінії», згідно наказу Міністерства Фінансів України № 671 від 03.08.2018 року «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей на повітряному транспорті», яка позначає початок «зеленого коридору», вказує, що для проходження митного контролю ним обрано «зелений коридор», і декларування здійснюється шляхом вчинення дій.

Громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю.

Після перетину пасажиром «зеленої лінії» було задано запитання щодо наявності готівки, на що останній відповів, що має приблизно 7 000 євро.

Після цього, в службовому приміщенні митниці (зоні митного контролю) пасажиром було видано готівку в розмірі 11 425 євро та 1 500 гривень, що знаходились у відділенні барсетки (ручна поклажа), яка переміщувалась без ознак приховування.

Зі слів ОСОБА_1 вказана валюта належить йому особисто.

Пасажир обрав проходження митного контролю «зеленим коридором», де передбачено наявність у громадян готівки у сумі, яка є меншою еквіваленту 10 000, 00 євро.

З виявленої суми пасажиру було пропущено 9 995 євро.

За протоколом про порушення митних правил вилучено 1 430, 00 євро та 1, 500, 00 гр. Готівка була перерахована в службовому приміщенні митниці в присутності пасажира.

На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажир не надав, до моменту перетину ним «зеленої лінії» для отримання довідкової інформації в інформаційній зоні та роз`яснення митних правил та порядку використання двоканальної системи до інспектора митниці та для декларування готівкових коштів на «червоний коридор» не звертався.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 під час проходження митного контролю в залі «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль», порушив встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.

Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. ст. 471 МК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника митниці, який підтримав наявну апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, заслухавши його пояснення, пояснення ОСОБА_1 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, відповіді учасників судового провадження на запитання суду, частково дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши питання, які виникли під час такого дослідження, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляції, суд знаходить законні підстави для часткового задоволення апеляційних вимог представника митниці, з огляду на наступне.

Згідно положень ч.5 ст.529 МК України, порядок оскарження постанови суду (судді) у справах про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення. Зокрема цей порядок визначений ст. 294 КУпАП.

Відповідно до ст.486 МК України та ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно приписів ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Так, фактичні обставини вчиненого порушення митних правил, доведеність вини ОСОБА_1 та правова кваліфікація його дій за ст. 471 МК України ніким з учасників процесу, не оспорюється.

Приймаючи до уваги, що фактично апеляційна скарга представником митниці вноситься в частині накладеного на ОСОБА_1 заходу адміністративного стягнення, то як наслідок, встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення правопорушення, доведеність вини ОСОБА_1 за ст.471 МК України апеляційним судом не перевіряються, поза як, ніким не ставляться під сумнів.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги представника митниці про ненакладення місцевим судом обов`язкового додаткового стягнення у виді конфіскації товарів, яке передбачено санкцією ст.471 МК України як обов`язкове, за вчинене правопорушення апеляційний суд вважає обґрунтованими, зважаючи на слідуюче.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП України, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ця норма кореспондується з положеннями правил ч.1 ст.466 МК України, відповідно до якої, адміністративні стягнення за порушення митних правил не можуть бути застосовані інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно вимог ст.471 МК України, порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.

Санкція зазначеної норми за своєю правовою конструкцією є абсолютно визначеною. В даному випадку конфіскація є обов`язковим додатковим видом стягнення при переміщенні через митний кордон України товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України.

Згідно визначення, наведеного в п.57 ч.1 ст.4 МК України, товари ? це будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередач.

Частина 1 ст.8 Закону України "Про валюту і валютні операції", який набрав чинності 07.02.2019, визначає, що транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 тисяч євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Аналогічна норма закріплена також в П.6 постанови Правління НБУ №3 від 02.01.2019 «Про затвердження Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей», згідно якого фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Таким чином, законодавством України встановлено обмеження на переміщення через митний кордон України готівки в сумі понад 10 000 євро (в еквіваленті).

Судом доведено, а сторонами не спростовується, що ОСОБА_1 , обравши в зоні митного контролю прохід «зелений коридор», здійснив заяву, що переміщувані ним товари через митний кордон України не підлягають письмовому декларуванню, тобто готівка, сума якої не перевищує встановлену ч.1 ст.8 Закону України "Про валюту і валютні операції" межу ? 10 000 євро.

Доводи сторони захисту, висловлені в суді апеляційної інстанції щодо того, що ОСОБА_1 забувся сказати про те, що у нього при собі було 5 тисяч євро які його друзі просили передати, не є переконливими і не обґрунтовують того, що вилучені грошові кошти для ОСОБА_1 є надмірним тягарем.

Відтак, оскільки законодавством України встановлено обмеження на переміщення через митний кордон України валютних цінностей в сумі, яка перевищує 10 000 євро, до особи, яка притягається до відповідальності за порушення митних правил, у відповідності до санкції ст.471 МК Україниповинно бути застосовано окрім штрафу, як основний вид стягнення, який в даному випадку суд першої застосував визнавши ОСОБА_1 винним, ще і конфіскація безпосереднього предмету правопорушення, як обов`язковий додатковий вид стягнення, визначений санкцією закону, який передбачає відповідальність за порушення вказаних митних правил.

Натомість, судом першої інстанції вказаних вимог закону в цій частині дотримано не було і не застосовано до ОСОБА_1 обов`язковий додатковий вид стягнення ? конфіскацію незадекларованих грошових коштів, які останній переміщував через митний кордон України в сумі, яка перевищує дозволений ліміт ? 10 000 євро.

Крім того, суд апеляційної інстанції в даному випадку звертає увагу на наступному.

П.2 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає, що Конвенція жодним чином не обмежує право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

П.33 рішення ЄСПЛ у справі «Ісмаїлов проти Росії», визначено, що загальна вимога щодо декларування товарів, що переміщуються через митний кордон, яка поширюється на кожну особу, котра перетинає державний кордон, запобігає неконтрольованому ввезенню готівки в державу чи її вивезенню з неї, тому конфіскація у випадку недекларування готівки під час проходження митного контролю є частиною регуляторного механізму, який відповідає загальним інтересам суспільства.

Наведені положення норм міжнародного права співвідносяться з нормами національного законодавства України щодо регуляторного механізму держави, який реалізується шляхом встановлення державою обмежень щодо здійснення права на власність шляхом конфіскації заборонених та обмежених товарів.

У відповідності до правил ч.1 ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України (в даному випадку ст.471 МК України).

Оскільки санкція ст.471 МК України за своєю конструкцією не передбачає альтернативи, так як є абсолютно визначеною і щодо основного виду стягнення і щодо додаткового, то апеляційний суд приходить до висновку щодо неправильного застосування місцевим судом до ОСОБА_1 закону, який передбачає відповідальність за порушення митних правил, яке ставиться в вину останньому ? не застосування обов?язкового додаткового заходу стягнення у виді конфіскації.

Посилання суду першої інстанції що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил - ОСОБА_1 , при застосуванні до нього конфіскації несе "індивідуальний і надмірний тягар" не є переконливим і таким, що заслуговує на увагу, адже не може підміняти волю законодавця, виражену в санкції вказаної статті з метою впровадження регуляторного механізму з боку держави при регулюванні вказаних правовідносин, що в свою чергу не суперечить положенням п.2 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, оскаржувана постанова Солом`янського районного суду міста Києва від 28.08.2020, підлягає скасуванню в частині незастосування обов`язкового адміністративного стягнення у виді конфіскації безпосереднього предмету порушення митних правил, а саме грошових коштів, з прийняттям в цій частині нової постанови за правилами п.3 ч.8 ст.294 КУпАП.

Також, оскільки представник митниці в апеляційній скарзі просить повторно визнати ОСОБА_1 винним за ст.471 МК України, з повторним накладенням штрафу, що є зайвим, враховуючи, що постанова суду першої інстанції по суті оскаржується апелянтом лише в частині безпідставного ненакладення обов`язкового додаткового стягнення - конфіскації, то такі апеляційні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу представника Київської митниці Держмитслужби Захарова А.О. задовольнити частково.

Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 28.08.2020, щодо ОСОБА_1 визнаного винним за ст. 471 МК України, скасувати в частині накладення адміністративного стягнення, абзац другий резолютивної частини вказаного судового рішення.

Прийняти нову постанову в цій частині, якою накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень який підлягає сплаті за наступними реквізитами: УДКСУ у Солом`янському районі; ; МФО: 899998; банк отримувача: Казначейство України(ЕАП);р/р: UA 5026010: призначення платежу: номер справи про ПМП №, П.І.П. (порушника), з конфіскацією безпосередніх предметів порушення митних правил - грошових коштів у сумі 1430 євро та 1500 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М.Ігнатов

Справа №760/18416/20

Апеляційне провадження № 33/824/142/2021

Протокол №1321/10000/20

Категорія: ст.471 МК

Суддя у першій інстанції - Шереметьєва Л.А.

Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.