Справа № 428/933/21
Провадження № 33/810/91/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Тополюк Є.В., при секретарі Василович Г.Ю. за участю ОСОБА_1 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності, його захисника Якуніної С.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Луганського апеляційного суду в м.Сєвєродонецьку Луганської області апеляційні скарги ОСОБА_1 та захисника Якуніної С.Г., на постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13 квітня 2021 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Як зазначено в постанові, 31.01.2021 року о 01 годині 11 хвилини в м.Сєвєродонецьку, по вул.Федоренка, буд.4, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13 квітня 2021 року та закрити провадження у справі. Зазначає, що він не керував автомобілем, а за кермом знаходилась його приятелька ОСОБА_2 , яка вмовила його щоб вона сіла за кермо його автомобіля та проїхалась містом, що підтвердила під час розгляду справи у судовому засіданні. Але працівники поліції її навіть не допитали, які бачили що вона пересіла з водійського сидіння на заднє пасажирське, про що свідчить відеозапис з нагрудних камер поліцейських. Про те, що ОСОБА_2 керувала автомобілем підтвердив у суді свідок ОСОБА_3 . Також вказує, що свідок ОСОБА_4 не допитувалась у суді.

Зазначає, що суд відмовив йому у клопотанні про допит свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , письмові пояснення яких є ідентичними. Вказує, що відеозаписи перериваються, а тому не можуть бути доказами по справі.

Захисник Якуніна С.Г. в апеляційній скарзі просить постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13 квітня 2021 року та закрити провадження у справі, оскільки вона незаконна та не відповідає фактичним обставинам справи.

Вказує, що в судовому засіданні ОСОБА_1 провину не визнав, пояснив, що транспортним засобом не керував, а тому відмовився від проходження огляду.

Свідок ОСОБА_2 , яка пояснила, що з 30 на 31 січня вона із студентами відпочивали у знайомих вдома. Коли всі розходились по домівках, вона запропонувала ОСОБА_1 самій сісти за кермо його автомобіля та поїхати додому. Керувати автомобілем навчив її дідусь. Коли вона їхала, то побачила позаду поліцейську машину і дуже злякалась та хотіла заїхати у двір, але ОСОБА_1 сказав їй паркуватися та перелазити на заднє сидіння. Одразу після того як вона перелізла на заднє сидіння - поліцейський відкрив задні двері автомобіля де вона знаходилась, також це прокоментували поліцейські, що можно бачити на запису з відеорегістратора.

Свідок ОСОБА_3 також підтвердив в судовому засіданні, що саме ОСОБА_2 була за кермом автомобіля ОСОБА_1 , але суд дав цим доказам критичну оцінку.

Також зазначає, що свідок ОСОБА_4 не допитувалась у суді.

Посилаючись на п. 2.7 Інструкції по оформленню матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерстві внутрішніх справ України від 22.02.2001 року № 185, п.п. 1.3, п. 3.3, 3.5 Розділу III «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» все спілкування не було записане безперервно і в судовому засіданні воно не заслуховувалось.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Якуніної С.Г. в підтримання доводів апеляційної скарги, свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,які підтвердили свої пояснення у судді першої інстанції,свідка ОСОБА_6 ,яка підтвердила свої письмові пояснення,перевіривши матеріали адміністративної справи, у тому числі переглянувши у судовому засіданні відеозапис з нагрудних відеокамер патрульних поліцейських з моменту зупинки транспортного засобу та з моменту розмови ОСОБА_1 з працівниками патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційних скарг, провівши судові дебати, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наведені вимоги судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає як у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбаченні ст. 130 КУпАП, судам слід враховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, а якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, повно й всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння з огляду на таке.

Зокрема, суд першої інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 підтверджується дослідженими у суді доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 31.01.2021 № 306041, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 31.01.2021, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та доданим до нього відеозаписом на диску працівників поліції.

Так, з змісту протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що він був складений відповідно до вимог діючого законодавства, в ньому зазначені ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, зафіксовано факт його відмови від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку у присутності двох свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , що засвідчують їх підписи у протоколі. Протокол підписаний особисто ОСОБА_1 , від якого заперечень чи зауважень не надходило.

Суд першої інстанції надав належну оцінку відеозапису, який містяться на DVD-R диску, долученого до матеріалів справи, зазначивши, що він був досліджений в судовому засіданні,що він містить фіксацію обставин виявлення 31.01.2021 року працівниками поліції адміністративного правопорушення та складення щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення.

Також суд вірно зазначив, що відеозаписами з нагрудних відеокамер (відео реєстраторів), використання яких передбачено законом та відповідною Інструкцією, підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. На відеозаписи зафіксовано рух автомобілю Mitsubishi Lancer, поперемінне вмикання лівого, а потім правого вказівника повороту, зупинення автомобілю на парковці праворуч. Після зупинки з автомобілю ніхто не виходив, а ОСОБА_1 , коли підійшли працівники поліції перебував на передньому пасажирському сидінні, свідок ОСОБА_7 на задньому сидінні, позаду водійського. ОСОБА_1 мав характерні ознаки сп`яніння, своїми поясненнями намагався ввести в оману працівників поліції, спочатку стверджував, що це автомобіль таксі, потім казав про доставку « ОСОБА_9 », не дивлячись на те, що автомобіль належить йому, далі стверджував, що за кермом була інша людина, яка пішла, називав невірні анкетні дані, казав, що водійське посвідчення не отримував та не вміє керувати, а після встановлення працівниками поліції факту отримання посвідчення водія погодився з тим, що отримав, але стверджував, що не вміє керувати. Крім того, однозначно стверджував, що інший пасажир в автомобілі - свідок ОСОБА_7 взагалі не вміє керувати, посвідчення не отримувала та за кермом жодного разу не перебувала.

Також з наданого відеозапису слідує, що на пропозицію працівника поліції пройти огляд на встановлення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest» або у найближчому медичному закладі категорично відмовився в присутності двох свідків.

Суд апеляційної інстанції повторно переглянувши вказані відеозаписи у судовому засіданні, іншої оцінки не може дати, у зв`язку з тим, що суд першої інстанції зафіксовані обставини вчинення адміністративного правопорушення на відеозаписи вірно сприйняв як належні та допустимі докази,в їх сукупності, керуючись вимогами ст.252 КУпАП.

Суд також надав належну оцінку твердженням ОСОБА_1 , що він не керував транспортним засобом та вірно розцінив таку поведінку, як бажання останнього уникнути відповідальності, оскільки вони не узгоджуються та не підтверджуються наявними матеріалами справи.

Суд апеляційної інстанції задовольнив клопотання сторони захисту про повторний допит свідків , які вже були допитані у суді першої інстанції, а також свідка ОСОБА_4 , як інспектора поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 31.01.2021 року.

Свідок ОСОБА_4 до суду апеляційної інстанції не з`явилася у зв`язку з тим, що знаходиться у відрядженні з 16 травня 2021 року , про що суд повідомив ії керівник. На повторному виклику вказаного свідка захисник та ОСОБА_1 не наполягали.

Суд апеляційної інстанції не може погодитися з доводом захисника про те, що вказаний свідок не був допитаний у суді першої інстанції з огляду на таке.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вказана справа надійшла до суду першої інстанції 05.02.2021 року та була призначена до судового розгляду на 09 березня 2021 року, на яке також викликався ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_4 . ОСОБА_1 на вказану дату не з`явився, а свідок прибув та був допитаний у суді, що підтверджується протоколом судового засідання (а.с. 17). У зв`язку з неявкою ОСОБА_1 до суду, останній застосував до нього привід та, допитавши свідка, відклав судовий розгляд на 05.04.2021 року. (а.с.18)

ОСОБА_1 був повідомлений належним чином про вказану дату судового засідання, надав 31.03.2021 року заяву про ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення та 05.04.2021 року заявив клопотання про допит свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , яке було задоволено судом. Окрім того, в той же день ОСОБА_1 уклав договір про надання правової допомоги з захисником. Свідки були допитані за участю ОСОБА_1 та його захисника ,адвоката Якуніної С.Г. в установленому законом порядку, попередженні про кримінальну відповідальність та склали присягу свідка. Судом були досліджені всі матеріали, які були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

За результатами розгляду вказаної справи про адміністративне правопорушення було ухвалене судове рішення 13.04.2021 року, яким було накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_1 у межах трьохмісячного строку, передбаченого ст.38 КУпАП.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції окрім іншого зазначив, що в сукупності з іншими доказами, вина ОСОБА_1 підтверджується наданими поясненнями інспектора поліції Здобнової Д.Ю., наявними направленням на огляд водія транспортного засобу з метою встановлення стану сп`яніння від 31.01.2021, актом огляду, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , яким підтверджується факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, рапортом інспектора поліції щодо підстав та обставин зупинки транспортного засобу та складання протоколу.

Свідок ОСОБА_10 в суді апеляційної інстанції підтвердила, що ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки 31.01.2021 року, про що був складений протокол, відібрані від неї письмові пояснення, які були нею підписані.

Суд апеляційної інстанції звернув увагу на те,що вказаний свідок жодного разу не зазначив,що ОСОБА_1 говорив про те, що транспортним засобом керувала дівчина та показував на неї свідкам.

Суд першої інстанції пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які були надані в судовому засіданні, вірно оцінив критично, оскільки ОСОБА_3 надав пояснення, що охоплюють проміжок часу до моменту направлення гостей додому, та не охоплюють моменту зупинки транспортного засобу, встановлення обставин та складання протоколу, всі інші обставини йому відомі лише зі слів, а пояснення свідка ОСОБА_2 не узгоджуються з обставинами встановленими під час оформлення протоколу та зафіксованими відеозаписом.

Так оцінка повністю відповідає матеріалам справи та не узгоджується з відеозаписом з нагрудних відеокамер патрульних поліцейських,долучених до протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції не може погодитися з доводами захисника про те,що дані відеозаписи свідчать, що за кермом транспортного засобу була ОСОБА_7 з посиланням на те, що фіксація відеокамер не була непереривною.

На думку апеляційного суду, дані відеозаписи за змістом є достатніми для розуміння того, що поведінка ОСОБА_1 під час спілкування його з патрульними поліцейськими була неадекватна,що він знаходився у стані алкогольного сп`яніння ,однак жодного разу ні він, ні дівчина, яка знаходилася з ним в транспортному засобі не повідомили жодного працівника патрульної поліції,що за кермом була ОСОБА_7 .Більш того, як свідчить протокол про адміністративне правопорушення особа ОСОБА_1 була встановлена згідно бази даних « ІПНП».

Суд першої інстанції вірно надав критичну оцінку поясненням водія ОСОБА_1 в сукупності з іншими матеріалами справи.

Суд апеляційної інстанції не може погодитися з доводами ОСОБА_1 , викладеними ним в апеляційні скарзі, про те,що за кермом знаходилася його приятелька ОСОБА_7 , де він вказує,що працівники поліції навіть ії не допитали. При цьому суд апеляційної інстанції звернув увагу на те,що під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 відмовлявся не тільки від огляду на стан алкогольного сп`яніння , а також надати документи, які б підтверджували його особу, він також не показував на дівчину як на особу, яка керувала транспортним засобом. У зв`язку з чим, працівників патрульної поліції не було підстав допитувати його приятельку.

Очевидним є те,що транспортний засіб рухався, його зупинили працівники патрульної поліції, які виявили в автомобілі двох людей, однак за кермом нікого не було, з автомобілю ніхто не виходив. ОСОБА_1 та його захисник не довели поза розумним сумнівом в суді апеляційної інстанції, що транспортним засобом керував не ОСОБА_1 .

Ідентичність письмових пояснень свідків ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 ,не спростовують висновків суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

За таких обставин, даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що в діях ОСОБА_1 , вбачається порушення Правил дорожнього руху, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме - п. 2.5 ПДР України та наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як слідує з змісту постанови суду першої інстанції, суд перевіркою матеріалів провадження порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не встановив, мотивуючи тим, що оскільки інспектором було виконано вимоги ст. 266 КУпАП та запропоновано пройти ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння на місці зупинки чи у медичному закладі, а оскільки останній відмовився від проходження огляду в присутності свідків, відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Свій висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст.130 КУпАП, суд першої інстанції обґрунтував та належним чином мотивував, зазначивши, що склад адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, які не викликають у суду сумнівів, оскільки вони є логічними, послідовними та узгоджуються з матеріалами справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 ґрунтуються на переконанні суду та принципу неупередженості та об`єктивності, відповідають вимогам ст. ст. 245,251,252, 280 КУпАП, та є правильними та обґрунтованими, оскільки суд надав належну об`єктивну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, зазначивши, що не вбачає підстав для закриття провадження у справі, визначених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, на чому наполягає сторона захисту.

Суд апеляційної інстанції також не встановив законних підстав для закриття провадження у справі, визначених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП .

Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на доказах, які можуть бути покладені в основу рішення, як докази вини.

За таких обставин, апеляційний суд вважає апеляційні скарги ОСОБА_1 та захисника Якуніної С.Г. необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП ,апеляційний суд ,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та захисника Якуніної С.Г.- залишити без задоволення.

Постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13 квітня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Луганського

апеляційного суду Є.В. Тополюк