Справа №430/944/21
Провадження №3/430/367/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року смт. Станиця Луганська

Суддя Станично-Луганського районного суду Луганської області Дьоміна О.П., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Щастинського РВП ГУНП в Луганській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Артема Станично-Луганського району Луганської області, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 130 ч. 1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , згідно з якими він 25.04.2021 року о 21 год. 09 хв. керував транспортним засобом в смт. Петропавлівка Щастинського району Луганської області по вул. Зоряній, з явними ознаками наркотичного сп`яніння: розширені зіниці, які не реагували на світло, почервоніння обличчя, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідала обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП не визнав та пояснив, що 25.04.2021 року о 21 год. 30 хв., перетинаючи б/п, розташований у смт. Петропавлівка Щастинського району Луганської області, до нього були застосовані незаконні вимоги працівників поліції, а саме: від нього вимагали надати документи, які посвідчують особу та провести поверхневий огляд транспортного засобу. На думку ОСОБА_1 вказані вимоги були незаконними та носили злочинний характер. ОСОБА_1 запропонував надати йому докази на підтвердження законності вказаних вимог, на що йому не було надано чіткої відповіді, аргументація була йому не зрозуміла, тому він вважає, що таким чином були порушені його конституційні права. Крім того, ОСОБА_1 був звинувачений у тому, що перебуває у стані наркотичного сп`яніння. Увесь цей час, на думку ОСОБА_1 , працівники поліції поводилися негідно, оскільки посміхалися та шуткували з нього та його пасажира ОСОБА_2 , чим принизили їх гідність. Продовжуючи, свої протиправні дій, працівники поліції обтягли транспортний засіб ОСОБА_1 колючим дротом, не даючи, таким чином, поїхати. ОСОБА_1 зазначив, що працівники поліції поводили себе зухвало та погрожували, що він пожалкує, що так себе поводив та не виконав їх вимоги. Далі, працівники поліції застосували до ОСОБА_1 силу, а саме: витягли його проти волі з автомобіля та повалили на асфальт. Крім того, працівники поліції вимагали видалити відеозапис їх протиправних дій, які ОСОБА_1 зняв на відео реєстратор. ОСОБА_1 додав, що він не відмовлявся від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, працівниками поліції взагалі був порушений порядок, йому не пропонувалося в присутності двох свідків спочатку пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, він був затриманий співробітниками поліції о 21 годині вечора 25.04.2021 року и, лише о 01 годині 06 хвилин наступного дня, тобто 26.04.2021 року працівник поліції включив камеру підійшов до нього та відразу запропонував пройти огляд в медичному закладі, при цьому свідків не було, будь-якого документу для проходження огляду йому не вручалось, сам протокол про адміністративне правопорушення взагалі був складений близько 2 години ночі. Як тільки співробітники поліції його відпустили, він відразу поїхав до КНП Луганської обласної Ради «Центр психічного здоров`я», де у встановленому порядку пройшов огляд за результатами якого при хіміко-токсикологічному дослідженні етанол в крові та сечі не виявлено, що підтверджується результатом хіміко-токсикологічного дослідження за №192/193 від 26.04.2021 року.

Допитаний судом свідок ОСОБА_2 повністю підтвердив покази особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Додав, що ані він, ані ОСОБА_1 не перебували у стані наркотичного сп`яніння і злісної непокори вимогам співробітників поліції не чинили, навпаки намагалися з`ясувати, чого їх зупинили, але працівники поліції поводили себе дуже зухвало, насміхалися над ними, намагалися залякати.

Судом викликались для допиту в якості свідків працівники поліції, рапорти яких, додані до матеріалів справи, але зазначені особи до суду не прибули і пояснень не надали.

Так зі змісту рапортів ОСОБА_3 , поліцейського взводу 1 роти 4 БПСПОП «Луганськ-1» імені героя України Сергія Губанова ГУНП в Луганській області, ОСОБА_4 , поліцейського взводу 1 роти 2 БПСПОП «Луганськ-1» імені героя України Сергія Губанова ГУНП в Луганській області, ОСОБА_5 , поліцейського взводу 2 роти 4 БПСПОП «Луганськ-1» імені героя України Сергія Губанова ГУНП в Луганській області, ОСОБА_6 , поліцейського взводу 1 роти 3 БПСПОП «Луганськ-1» імені героя України Сергія Губанова ГУНП в Луганській області, ОСОБА_7 , поліцейського взводу 1 роти 1 БПСПОП «Луганськ-1» імені героя України Сергія Губанова ГУНП в Луганській області, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , поліцейських взводу 1 роти 4 БПСПОП «Луганськ-1» імені героя України Сергія Губанова ГУНП в Луганській області випливає лише те, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці, які не реагували на світло, почервоніння обличчя, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідала обстановці.

Відповідно до ст. 1 КУпАП України, завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України».

У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена ст. 62 Конституції України.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 р. та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною 17.07.1997 р. передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п. 4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року за N23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що українське правительство визнало кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Так, відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.5. ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я.

Суд зазначає, що порядок оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП встановлено Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року за №1395. Відповідно до розділу ІХ цієї Інструкції, водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Частини 2-3 ст. 266 КУпАП визначають, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення такого огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Вищевказані вимоги також дублюються Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. За №1103, де п. 6 передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 р. за №1452/735 - за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до ч. 6 розділу 2 вказаної Інструкції огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

У ч. 7 розділу 1 вказаної Інструкції зазначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Так, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП органом поліції до матеріалів справи додано наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії БР №013734 від 26.04.2021 року; відеозапис до вказаного вище протоколу та рапорти поліцейських, які лише констатуют факт, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння.

Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Однак, ні даний протокол про адміністративне правопорушення, ні інші матеріали справи, зокрема відеозапис не містять даних про те, що водієві ОСОБА_1 співробітниками поліції пропонувалось провести огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків, а ОСОБА_1 вдмовився від проходження такого огляду і як наслідок йому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у відповідному медичному закладі.

Згідно з п. 12 розділу ІІ Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. за №1103 - у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я є обов`язковим.

Однак, у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейськими у встановленому законом порядку водій не направлявся у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння був проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за №1452/735.

Згідно ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи додані до протоколу про адміністративне правопорушення докази, суд дійшов висновку, що по даній справі не підтверджено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Аналіз зібраних у справі доказів не підтверджує обставини, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №013734 від 26.04.2021 року, складеному стосовно ОСОБА_1 , а саме його відмови від огляду на стан наркотичного сп"яніння.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18.07.2019 р. у справі №216/5226/16-а (2-а/216/33/17), притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №536/1703/17, адміністративне провадження № К/9901/3839/17 (ЄДРСРУ № 82707106).

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ звертає увагу, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Суд зазначає, що вказані докази у своїй сукупності не доводять поза розумним сумнівом факт наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В даному випадку суд приходить до висновку, що в діях відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 1, 9, 40-1, 204-3 ч. 1, 245, 251, 252, 247, 280 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Суддя О.П. Дьоміна