Справа №: 646/2477/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2021 м. Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м.Харкова Сіренко Ю.Ю., за участю секретаря Хілінського М.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Білінської О.В. по адміністративній справі №646/2477/21, пров. №3/646/977/2021, матеріали якої надійшли з Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в :

В провадженні судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Білінської О.В. перебуває адміністративна справа №646/2477/21, пров. №3/646/977/2021, матеріали якої надійшли з Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

25.05.2021 року в провадження судді Сіренко Ю.Ю. надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Білінської О.В. підставами заявленого відводу є сумніви у неупередженості та об`єктивності судді.

У судове засідання ОСОБА_1 не прибула, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином.

Особа, якій заявлений відвід суддя Білінської О.В. у судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду даного питання повідомлялась належним чином, суддя Білінська О.В. надала письмову заяву, в якій зазначила, що просить розглянути відвід у її відсутність, пояснення давати не забажала.

Суддя, вивчивши доводи відводу, дослідивши матеріали заяви, приходить до наступного.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

В той же час, у Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутні норми, що регулюють підстави та порядок відводу (самовідводу) судді. Разом з тим відсутність в Кодексі України про адміністративні правопорушення правової регламентації процедури відводу або самовідводу судді не звільняє професійного суддю від виконання ним основного обов`язку по неупередженому розгляду справ. При цьому діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України передбачають відвід (самовідвід) судді, а тому в даному випадку є необхідність у застосуванні аналогії права.

Діюче законодавство України не передбачає заборону на застосування процесуальних норм за аналогією, якщо мета їх застосування направлена на здійснення провадження в справах про адміністративні правопорушення на основі суворого додержання законності, в силу вимог ст. 7 КУпАП.

Оскільки питання відводу судді чинним КУпАП не врегульоване, суд керується п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, відповідно до якого наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді є обставиною, що виключає участь судді в кримінальному провадженні.

У відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.1996 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У відповідності до ст.1 ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», Україна повністю визнає на своїй території дію статті 25 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання компетенції Європейської комісії з прав людини приймати від будь-якої особи, неурядової організації або групи осіб заяви на ім`я Генерального Секретаря Ради Європи про порушення Україною прав, викладених у Конвенції, та статті 46Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

П.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України, та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Разом з цим, стаття 6 § 1 вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (Wettstein v. Switzerland (Ветштайн проти Швейцарії), § 43; Micallef v. Malta (Мікалефф проти Мальти) [ВП], § 93). Принципи незалежності і безсторонності тісно взаємопов`язані і, відповідно до обставин, можуть потребувати загальної перевірки (Sacilor-Lormines v. France (Сасілор-Лормін проти Франції), § 62; Oleksandr Volkov v. Ukraine (Олександр Волков проти України), § 107).

У справі «Білуха проти України», заява № 33949/02, рішення від 9 листопада 2006 року, суд дійшов висновку:

-п. 49. Відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000- XII).

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

-п. 50. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Доводи заявника ОСОБА_1 викладені в заяві про відвід, не містять об`єктивних даних, які б свідчили про вказані підстави, а сумніви заявника щодо об`єктивності судді Білінської О.В., пов`язані виключно з незгодою з процесуальними діями судді.

Процесуальна діяльність судді Білінської О.В. також не може бути підставою для відводу, так як незгода заявника з процесуальними діями судді не є підставами для відводу.

З урахуванням безпідставності заявленого відводу судді Білінської О.В. вважаю, що у його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 245, 248, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 4 ч. 1 ст. 75, 81 КПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Білінської О.В. по адміністративній справі №646/2477/21, пров. №3/646/977/2021, матеріали якої надійшли з Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя - Ю.Ю.Сіренко