ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Савеленко О.А. розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН - НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.183-1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 маючи обов?язок зі сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не сплачував аліменти в період часу з 08.05.2019 по 17.03.2021, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання в розмірі 93 873,85 грн..

У судові засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, яке полягає у несплаті аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

За ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтями 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою ВР № 789 від 27.02.91 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отже, чинне законодавство виходить з безумовного обов?язку батьків надавати утримання дитині, а держава та суд як державний орган має вживати будь-яких передбачених чинним законодавством заходів для забезпечення права дитини на утримання від батьків та з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Статтею 183-1 ч. 1 КУпАП передбачено відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1 КУпАП підтверджується дослідженими матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення ВАБ №029712 від 26.03.2021 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст в повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , в яких зазначено, що він дійсно не сплачує аліменти на утримання дітей, та ін.. матеріалами справи.

Так, згідно з роз`ясненням за № 8571/8, виданим 17.03.2021 Василівським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), відповідно до рішення Василівського районного суду Запорізької області від 11.05.2019р., з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, щомісячно (а..7).

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 28.02.2021, ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати аліментів на користь ОСОБА_4 з 08.05.2019 по лютий 2021 у розмірі 93 873,85 грн.

Виходячи з вище наведеної диспозиції ст. 183-1 ч. 1 КУпАП, законодавець пов?язує початок строку виникнення заборгованості з дня пред`явлення виконавчого документа до виконання, а настання відповідальності не обумовлене наявністю чи відсутністю поважних причин у платника аліментів для несплати аліментів.

ОСОБА_1 , як батько, безумовно мав надавати утримання дитині незалежно від наявності чи відсутності рішення суду, наявності чи відсутності виконавчого провадження, натомість протягом тривалого часу свої обов?язки з надання матеріальної підтримки дитини взагалі не виконував, аліменти, призначенні рішенням суду жодного разу не сплачував.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, та кваліфікує його дії як несплату аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Обставин, що обтяжують чи пом?якшують відповідальність, судом не встановлено.

Накладаючи стягнення, суддя керується правилами ст.ст.33-35 КУпАП України і, враховуючи обставини скоєння правопорушення, суддя накладає на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт у межах, визначених санкцією ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Як передбачено ст. 40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб, тобто в розмірі 454,40 грн., як це передбачено ст.4 ч.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ПДР України, Законом України «Про судовий збір», ст.ст. 27, 33- 35, 183-1, 283, 284 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН - НОМЕР_1 , за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП адміністративне стягнення - у вигляді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН - НОМЕР_1 , судовий збір в розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 коп.) в дохід держави.

Стягувач: Отримувач коштів: ГУКу м. Києві/м. Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106; Призначення платежу: Судовий збір на користь держави.

Постанову може бути оскаржено протягом 10 днів з моменту її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги в Запорізький апеляційний суд через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Савеленко О.А.