Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2252/21
Провадження № 3/935/1361/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 грудня 2021 року м.Коростишів

Суддя Коростишівського районного суду Житомирської області Щербаченко І. В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Відділу поліції №2 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирської області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 ,

встановив:

До Коростишівського районного суду Житомирської області 09.08.2021 від Відділу поліції №2 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирської області надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 002706 від 07.08.2021, водій ОСОБА_1 07.08.2021 о 18:45 годині керував транспортним засобом HONDA DIO без номерного знаку з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду в установленому законом порядку на визначення стану сп`яніння та підпису протоколу відмовився, що зафіксовано на відеозаписі, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнав, пояснив, що 07.08.2021 разом з ОСОБА_2 йшли додому, по дорозі їхала ОСОБА_3 на мопеді та запропонували підвезти останніх. Рухаючись по дорозі, вони помітили, що за ними їхав автомобіль працівників поліції без проблискових маяків, зупинивши транспортний засіб, на якому їхали ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , працівники поліції увімкнули проблискові маячки. Протокол про адміністративне правопорушення на місці працівники поліції не складали, ОСОБА_1 пояснив, що не керував транспортним засобом і навіть не є його власником, а за кермом була ОСОБА_3 , однак працівник поліції увімкнув боді камеру та демонстративно запитав чи відмовляється ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на що останній відповів «так», і додав, що відмовляється від вказаного огляду тому, що не керував транспортним засобом, однак такий фрагмент з відео вирізаний. Працівники поліції вимагали від ОСОБА_1 неправомірну вигоду у розмірі 10000 грн, останній подав заяву до органів Державного бюро розслідувань.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що влітку в серпі місяці, точної дати не пам`ятає їхала по вулиці Гелевея додому з роботи на мопеді, зустріла ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , запропонувала підвезти їх, рухаючись по дорозі, транспортний засіб зупинили працівники поліції, не запитували хто керував транспортним засобом, а відразу почали спілкуватись з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вимагали від них неправомірну вигоду.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що влітку в серпні місяці приїхав в гості до ОСОБА_1 , повертаючись додому зустріли ОСОБА_3 , яка запропонувала їх підвезти, рухаючись по дорозі їх підрізав патрульний автомобіль з проблисковими маячками, працівники поліції підійшли до ОСОБА_1 та почали вимагати неправомірну вигоду у розмірі 10000 грн щоб «зам`яти» справу.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, пояснення свідків, приходжу до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до диспозиції частини 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративна відповідальність настає в разі як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та так само і за відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура виявлення у водіїв ознак наркотичного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан наркотичного сп`яніння визначено ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395 (надалі Інструкція №1395), Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (надалі Інструкція №1452/735).

Згідно Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Таким чином, необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення є керування особою транспортним засобом і встановлення вказаного факту є обов`язковим при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Що ж стосується доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, суд зазначає наступне.

Працівниками поліції не було встановлено доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та підлягав огляду на стан сп`яніння.

Будь-яких інших доказів, які вказували б на факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, у матеріалах справи немає.

Судом встановлено, що відповідно до показань ОСОБА_1 , показань свідків, які були допитані у судовому засіданні, вказаним транспортним засобом керувала ОСОБА_3 , яка була власником транспортного засобу. ОСОБА_1 їхав на мопеді, перебуваючи на сидінні за водієм, а тому не може бути притягнутим до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень частини 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого звинувачено у вчинені адміністративного правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З огляду на встановлені під час розгляду обставини, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином, буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Приймаючи до уваги відсутність достовірних даних про те, що ОСОБА_1 був особою, яка керувала транспортним засобом, та відповідно до вимог закону був суб`єктом адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з чим, керуючись у тому числі ст. 62 Конституції України, відповідно до якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, приходжу до переконання, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 слід закрити у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження.

Керуючись статтями 7, 9, 130, 245-247, 251-252, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення 07.08.2021 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І. В. Щербаченко