Провадження № 33/4820/307/21
Категорія: ч. 2 ст. 130 КУпАП Доповідач Кулеша Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2021 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретарів судового засідання Бачук К.О., Цугель А.О., захисника Сергійчука О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , непрацюючого,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП (в редакції 2016 року) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі тисяча двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп.

За постановою суду, 28.11.2020 року о 03 год. 39 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «CITROEN BERLINGO», номерний знак НОМЕР_1 , в м. Хмельницькому, по Старокостянтинівському шосе, 1, з явними ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, які не реагують на світло, блідість обличчя) та, в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, відмовився від проходження відповідно до встановленого (ст.266 КУпАП). Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я від 9.11.2015 року №142/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року №1413/27858) порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, повторно протягом року.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі. Вказує, що розгляд справи відбувся за його відсутності, про існування означеної постанови йому стало відомо 19.03.2021 року від працівника Другого відділу ДВС у зв`язку з виконанням постанови суду від 14.12.2021 року. Копію постанови йому направлено не було, а тому строк пропущено з незалежних від нього причин. Зазначає, що судом першої інстанції не було допитано свідків, їх особи не встановлювались, а відтак письмові їх пояснення не є належним доказом його вини. На день винесення постанови за ч. 2 ст. 130 КУпАП, постанова від 23.11.2020 року у справі №686/22612/20, якою його притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не набрала законної сили, так як була оскаржена до Хмельницького апеляційного суду, яку було розглянуто 28 грудня 2020 року. Саме після проголошення постанови апеляційної інстанції, постанова місцевого суду від 23.11.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП вступила в законну силу. На думку апелянта постанова місцевого суду від 14.12.2020 року винесена з грубим порушенням, оскільки особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не прибула в судове засідання для захисту своїх прав та надання пояснень, з поважних причин, що судом не перевірено, не було допитано свідків. Матеріали справи не містять достатніх даних того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки, а працівниками поліції була порушена процедура огляду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, захисника Сергійчука Ю.В., на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга подана, після закінчення цього строку повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявила клопотання про поновлення цього строку, а також у поновлені строку відмовлено.

Як убачається з матеріалів, розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 . Про існування оскаржуваної постанови йому стало відомо 19.03.2021 року від працівника Другого відділу ДВС у зв`язку з виконанням постанови суду від 14.12.2020 року. Копію постанови йому направлено не було, а тому він не зміг своєчасно підготувати апеляційну скаргу та подати її з поважних та незалежних причин.

З огляду на викладене, цей строк ОСОБА_1 слід поновити.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення такого огляду, або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Положеннями п. 2, 3, розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 07.11.2015 року № 1452/735 передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП наступає, за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а саме, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен, на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.

Суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про доведення вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України та скоєнні ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Так, з даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 305200 від 28.11.2020 року (а.с. 1), вбачається, що 28 листопада 2020 року о 03 год. 39 хв. в м. Хмельницькому, по Старокостянтинівському шосе, 1, ОСОБА_1 керував автомобілем «CITROEN BERLINGO», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, які не реагують на світло, блідість обличчя), повторно, протягом року. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога, в присутності двох свідків, ОСОБА_1 відмовився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Згідно з письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вони були очевидцями того, як ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі (а.с. 3,4).

У судовому засіданні, під час апеляційного розгляду, досліджено наявний у матеріалах справи відеозапис з нагрудних камер спостереження працівників поліції, з якого вбачається, що у вказаний в протоколі день та час, транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено поліцейськими. В автомобілі поліцейським виявлено речовину невідомого походження, в ході розмови з ОСОБА_1 у нього виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим йому пропонується пройти огляд у лікаря-нарколога в с. Скаржинці Ярмолинецького району Хмельницької області, за участю двох свідків, проте останній, від такого проходження відмовляється.

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Доводи апелянта про відсутність у матеріалах справи доказів керування ним транспортним засобом, спростовуються наявними у справі та дослідженими суддею місцевого суду доказами, яким суддя місцевого суду дав належну оцінку. Крім того, апелянтом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження викладених ним доводів.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, ОСОБА_1 та його захисником Сергійчуком О.В. не надано, не здобуто таких і в процесі розгляду справи апеляційною інстанцією, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

Також не заслуговують на увагу і доводи сторони захисту про недотримання працівниками поліції встановленого законом порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до Розділу II п. 13 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного сп`яніння, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року №1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 Розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння можливо лише у медичному закладі, однак ОСОБА_1 від такого огляду відмовився, що виключає твердження про недотримання поліцейськими вимог ст. 266 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що постанова про визнання його винуватим за ч. 1 ст. 130 КУпАП від 23.11.2020 року не вступила в законну силу, тому немає підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КупАП, апеляційним судом відхиляється, оскільки в доказову базу вчинення адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП покладено наявність складеного протоколу щодо нього від 28.11.2020 року серії ДПР18 № 305200, а не набрання чинності постанови суду від 23.11.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В матеріалах справи наявна довідка інспектора відділу адміністративної практики УПП в Хмельницькій області ОСОБА_4 , якою зареєстровані адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 у сфері забезпечення безпеки, зокрема 28.08.2020 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апеляційної скарги про те, що місцевим судом не допитано свідків по справі, є необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 клопотав про необхідність їх допиту.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, уважаю, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, оскільки подія та склад, вчиненого ним адміністративного правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи апеляційною інстанцією.

Невизнання ОСОБА_1 своєї провини, в скоєнні цього адміністративного правопорушення, є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується матеріалами справи.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.

Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі ОСОБА_1 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах доводів апеляційної скарги не убачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2020 року.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М. Кулеша