Справа №585/221/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Шульга В. О.
Номер провадження 33/816/168/21 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 травня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., за участі секретаря судового засідання Сітало Я. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 585/221/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02.02.2021, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 ,

захисника адвоката Цимбала В. І.,

установив:

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки суд в порушення ст. 268 КУпАП розглянув справу щодо нього не сповістивши про час та дату судового засідання, чим порушив його право на захист, не з`ясував, що за фактом даної ДТП до ЄРДР внесено відомості за ч. 1 ст. 286 КК, що виключає притягнення особи до відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Постановою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02.02.2021 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді позбавлення права керування т/з строком на 6 місяців. Стягнуто на користь держави 420,40 грн. судового збору.

Згідно постанови судді, 12.12.2020 о 16-40 год в м. Ромни по вул. Полтавська водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем SSANG YONG Korando НОМЕР_1 , у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки т/з або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який рухався по правому узбіччю назустріч та раптово вийшов на проїзну частину. Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження, пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, чим порушив п. 12.3 ПДР.

Вислухавши доводи ОСОБА_3 та його захисника Цимбала В. І., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП надійшов до суду першої інстанції 01.02.2021 та був розглянутий 02.02.2021 у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. При цьому у справі відсутні докази повідомлення ОСОБА_3 про дату, час та місце судового розгляду в порядку ст. 277-2 КУпАП, а посилання суду в оскарженій постанові на те, що ОСОБА_3 був належним чином повідомлений про дату судового засідання з огляду на те, що він розписався у відповідній графі протоколу є необгрунтованим, оскільки, як зазначалося вище, справа надійшла до суду 01.02.2021, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду, тоді як в протоколі працівниками поліції дата розгляду справи була визначена на 24.12.2020.

Крім того, справа розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (ч. 1 ст. 268 КУпАП). Розгляд справи здійснюється на засадах рівності перед законом і судом, який розглядає справу (ст. 248 КУпАП). Повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи (ч. 1 ст. 277-2 КУпАП), а згідно п. 2 і п. 3 ст. 278 цього Кодексу суддя при підготовці до розгляду справи вирішує, крім іншого, такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи та чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Однак наведені вище вимоги процесуальних норм КУпАП не були дотримані суддею суду першої інстанції і розгляд справи відбувся за відсутності належного повідомлення ОСОБА_3 про дату та місце розгляду справи, що потягло за собою в подальшому незаконне притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Така засада судочинства як рівність всіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в ч. 1 ст. 55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного ч. 1 ст. 24 Основного Закону, і стосується, зокрема, сфери судочинства. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав (ст. 129 Конституції України, розділ I ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»). Принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (рішення ЄСПЛ у справах «Домбо Бехер Б.В. проти Нідерландів» (Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands) від 27.10.1993, заява № 14448/88, п. 33); «Анкерль проти Швейцарії» (Ankerl v. Switzerland) від 23.10.1996 р., заява № 17748/91, п. 38).

За таких обставин, суддею суду першої інстанції не дотриманий конституційний принцип, що «ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередньо участь у судовому процесі, або позбавлений такого права», який знайшов своє закріплення і формулювання також у рішенні КСУ від 12.04.2012 № 9-рп/2012 (справа про рівність сторін судового процесу). Формулюючи у своєму рішенні незаперечне право особи на судову присутність, Суд керувався правовими постулатами «доброї совісті» (bonae fidei), оскільки для громадян не може бути жодних перешкод об`єктивного характеру, якщо відбувається розгляд в суді індивідуально-конкретної справи.

Аналогічною є і усталена судова практика ЄСПЛ у справах щодо України, коли неодноразово застосований «принцип рівності», зокрема у п. 26 і 29 рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03), згідно якої «принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом» (див., інші рішення та mutatis mutandis, «Кресс проти Франції» (Kress v. France), заява № 39594/98, п. 72, 2001-VI; «Ф.С.Б. проти Італії» (F.C.B. v. Italy), рішення від 28.08.1991, заява серія A № 208-B, п. 33; «Т. проти Італії» (Т. v. Italy), рішення від 12.10.1992, заява серія A № 245-C, п. 26; «Кайя проти Австрії» (Kaya v. Austria), заява № 54698/00, рішення від 08.06.2006, п. 28).

Таким чином, ураховуючи фактичні обставини справи, виходячи із засад судочинства, в тому числі і з принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, апеляційний суд вважає, що суддею суду першої інстанції істотно порушені права та законні інтереси ОСОБА_3 внаслідок чого судове рішення підлягає безумовному скасуванню через порушення норм процесуального права, згідно яких особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має невід`ємне право на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції, яке полягає у наданні їй можливості надати усні пояснення з приводу обставин правопорушення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь в справі, право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується її прав та обов`язків, у порядку, передбаченому законом, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені законом, що для суддів усіх інстанції є важливим елементом законного і справедливого правосуддя.

У зв`язку з цим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 у вказаній вище частині є обґрунтованими і заслуговують на увагу, а постанову судді з цих підстав не можна вважати законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою.

Крім того, відповідно ч. 2 ст. 283 КУпАП, постанова повинна містити, крім іншого: опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Ухвалюючи своє рішення, суддя суду першої інстанції не дотримався вимог закону, не обґрунтував та не умотивував належним чином свої висновки у процесуальному рішенні.

Зокрема, обґрунтованість судового рішення означає відповідність висновків судді у постанові фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у справі, і винесення обґрунтованої постанови є результатом пізнання суддею цих обставин, які в обов`язковому порядку повинні бути підтверджені доказами (ч. 1 ст. 251 і ст. 280 КУпАП). При цьому суддя при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП). Обґрунтовувати свої висновки суддя може лише на тих доказах, які він безпосередньо досліджував у судовому засіданні у порядку, передбаченому ст. 279 КУпАП.

Прийняття суддею суду першої інстанції необґрунтованого та невмотивованого рішення також є безумовною підставою для його скасування через порушення норм процесуального права, оскільки право на отримання належним чином умотивованого судового рішення є процесуальним елементом і складовою «права на справедливий суд», гарантованого ст. 6 Конвенції та національним законодавством України.

Як неодноразово вказував ЄСПЛ, «право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони» (п. 29-30 рішення від 09.12.1994 у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain); інші рішення ЄСПЛ у справах «Ван де Гурк проти Нідерландів» (Van de Hurk v. the Netherlands); «Гарсія Руїс проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain); «Кузнєцов та інші проти Росії» (Kuznetsov and Others v. Russia).

Вартою уваги в контексті вмотивованості постанови судді є правова позиція, викладена в окремих рішеннях ЄСПЛ, зокрема у рішенні № 19997/02 від 15.02.2007 в справі «Болдя проти Румунії» (Boldea v. Romania), згідно якої «суд першої інстанції не здійснив розгляд усіх складових елементів правопорушення і зовсім не аналізував надані докази, що йому б надало можливість, у разі необхідності, ухвалити вмотивоване рішення, чого йому в справі не вдалося зробити».

Так, суддя суду першої інстанції, розглядаючи справу на підставі складеного відносно ОСОБА_3 протоколу, визнав його винним у порушенні п. 12.3 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП, оскільки водій ОСОБА_3 внаслідок невиконання п. 12.3 ПДР здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який рухався по правому узбіччю назустріч та раптово вийшов на проїзну частину. В результаті ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження, а пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження. При цьому суддя суду першої інстанції в обгрунтування висновків свого рішення, окрім протоколу про адміністративне правопорушення поклав такі докази вини останнього як:

- довідку про результати розгляду матеріалів ЄО Роменського ВП від 12.12.2020, з якої вбачається, що в діях ОСОБА_3 відсутні ознаки кримінального правопорушення;

- протокол допиту свідка ОСОБА_3 , згідно якого 12.12.2020 близько 16-50 год за кермом свого авто він рухався в напрямку центра м. Ромни зі сторони смт Л. Долини по вул. Полтавській в м. Ромни. Під час руху виявив пішохода, який рухався по правому узбіччю дороги, в попутному до нього напрямку. Під`їджаючи до пішохода, останній дуже різко вискочив на дорогу, він натиснув на гальма, але система не встигла загальмувати і відбулося контактування з пішоходом правою частино авто;

- письмові пояснення потерпілого ОСОБА_5 , з яких убачається, що він 12.12.2020 йшов по дорозі до дому, хотів перейти на інший бік дороги та в цей час відчув удар та втратив свідомість;

- схему місця ДТП.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених в постанові судді не визнав та пояснив, що в цей день за його участі відбулася ДТП, в результаті якої він здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який йшов по правому узбіччі дороги в попутному з ним напрямку і дуже різко вискочив на дорогу. Він загальмував, але система не встигла загальмувати та відбулося контактування з пішоходом правою частиною автомобіля. Рухався він зі швидкістю 40-50 км/год.

В ході апеляційного розгляду було встановлено, що 29.12.2020 за фактом ДТП за участі ОСОБА_3 до ЄРДР були внесені відомості за ч. 1 ст. 286 КК та 30.12.2020 заступником керівника Роменської місцевої прокуратури Ковтуном О. надано доручення на проведення досудового розслідування в рамках кримінального провадження. Постановою старшого слідчого СВ Роменського РВП ГУНП в Сумській області Верещак І. від 16.01.2021 була призначена судова автотехнічна експертиза, згідно висновку якої водій ОСОБА_3 в даній дорожній ситуації повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 12.2, 12.3 ПДР. При наданих вихідних даних, водій ОСОБА_3 не міг зупинити керований ним т/з до місця наїзду на пішохода ОСОБА_5 шляхом застосування своєчасного гальмування, тобто шляхом виконання ним вимог п. 12.3 ПДР. В даній дорожній ситуації в діях водія ОСОБА_3 не вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 ПДР, які б з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з виникненням ДТП та наслідками, що настали. Постановою старшого слідчого СВ Роменського РВП ГУНП в Сумській області Верещак І. від 30.01.2021 кримінальне провадження було закрито у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, висновок вказаного експертного дослідження спростовує невідповідність дій ОСОБА_6 вимогам п. 12.3 ПДР, порушення якого ставиться йому у вину згідно протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Відповідно ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а згідно вимог ст. 252 цього Кодексу суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ретельно дослідивши та перевіривши в ході апеляційного розгляду усі наявні в справі докази, апеляційний суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки сукупність зібраних та проаналізованих по справі доказів не дозволяє зробити беззаперечний висновок про порушення ним п. 12.3 ПДР, які б з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з виникненням ДТП та наслідками, що настали.

Таким чином, постанову судді суду першої інстанції не можна вважати законною, обґрунтованою та належним чином умотивованою, що тягне за собою скасування судового рішення також і з підстав неправильного застосування норми матеріального права, а провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Роменського міськрайонного суду від 02.02.2021 відносно ОСОБА_7 скасувати через порушення суддею суду першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норми матеріального права, а провадження у справі за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов