Справа № 344/7968/21
Провадження № 3/344/3842/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Ковалюк І.П., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , ІПН невідомий, за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 196235 від 14.05.2021, 14.05.2021 близько 17 год. 30 хв. в м. Івано-Франківськ, вул. Залізнична, 17, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «БАЗ А079.25» д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за зміною дорожньої обстановки, не вжив всіх заходів, щоб не допустити самовільного руху транспортного засобу, здійснив самовільний рух назад та допустив зіткнення із транспортним засобом «Skodа» д.н.з. НОМЕР_2 , який знаходився позаду, під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3б), 15.12 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , якому роз`яснено вимоги ст. 268 КУпАП, вину не визнав. Вказав, що справді керував транспортним засобом «БАЗ А079.25» д.н.з. НОМЕР_1 , однак не залишив машини та не допускав самовільного руху транспортного засобу назад. На той час в салоні автобуса знаходилися пасажири, які на місці хотіли надати свідчення, що автобус руху назад не здійснював, однак працівниками поліції у відібранні пояснень у свідків було відмовлено та не було здійснено виміри дистанції між автомобілями, про що він зазначав у своїх письмових поясненнях, які надав на місці ДТП. Просив закрити провадження в справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, вважаю наступне.

Відповідно до п.2.3.б) Правил дорожнього руху України, водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п.15.12 Правил дорожнього руху України, водій не повинен залишати транспортний засіб, не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, проникнення до нього і (або) незаконного заволодіння ним.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 124 КУпАП особа притягується до адміністративної відповідальності за порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

На доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення працівником поліції до протоколу долучено схему місця ДТП, письмові ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Так, відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП відповідальність за цією статтею настає в разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктивна сторона цього правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

В протоколі ОСОБА_1 ставиться в провину порушення п. 15.12 ПДР, відповідно до якого, водій не повинен залишати транспортний засіб, не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, проникнення до нього і (або) незаконного заволодіння ним.

Судом встановлено, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «БАЗ А079.25», здійснивши зупинку (стоянку), не залишав транспортний засіб, тому дотримався вимог п. 15.12 ПДР. Будь-яких доказів, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що під час руху водій ОСОБА_1 виконав належним чином вимоги Правил дорожнього руху, при цьому згідно п. 1.4. ПДР кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Суд принагідно зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Крім того, виходячи з аналізу норм чинного законодавства, судової практики та міжнародної практики, суд звертає увагу, що суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи, оскільки це порушує загальні засади судочинства.

Враховуючи, що протокол стосовно водія ОСОБА_2 не складено, суд в межах даної справи не вправі встановлювати винуватість інших осіб.

Однак, суд вважає необхідним зазначити, що сторони не позбавлені права судового розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням та з точки зору належності, допустимості та достатності для висновку про вчинення особою адміністративного правопорушення, враховуючи досліджені в справі докази, суд доходить висновку, що вони переконливо свідчать про те, що працівники поліції помилково дійшли висновку про порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 15.12 Правил дорожнього руху, тобто відомості щодо фактичних обставин правопорушення, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вище викладених обставин, суд приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи зазначені обставини, аналізуючи в сукупності наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутні достатні об`єктивні дані, які вказують на порушення ОСОБА_1 саме пункту 15.12 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за статтею 124 КУпАП, у зв`язку з чим в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, зазначеного в протоколі, на підставі чого провадження у справі стосовно нього за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 9, 10, 24, 33, 124, 221, 247, 268, 280, 283, 284 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И Л А :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд упродовж десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ковалюк І.П.