КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/2601/2021
Категорія: ч.1 ст.173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

8 червня 2021 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Шахова О.В., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2021 року,-

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2021 року, ОСОБА_1 звільнено від адміністративного відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням. Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП - закрито.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2021 рокута закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає про те, що матеріали справи не містять доказів вчинення ним дій, передбачених ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

У протоколі не вказані ознаки складу правопорушення та не містить обставин, які б свідчили, що під час сімейного конфлікту він діяв з умислом завдати шкоди психічного здоров`я потерпілої.

Сам конфлікт між подружжям не свідчить про вчинення насильства.

Суд мав повернути протокол про адміністративне правопорушення на до оформлення, оскільки він оформлений без дотримання вимог КУпАП, так я у графі «до протоколу додається зазначено «матеріали перевірки», хоча повинні зазначатися пояснення осіб, речові докази, рапорти посадових осіб і інше.

Також протокол не може бути доказом, який би вказував на факт здійснення правопорушення.

Пояснення ОСОБА_2 не містять дати, підпису, ініціалів та прізвища, а відтак потерпіла з вказаними поясненнями не ознайомилася, неможливо встановити від кого вони прийняті та не можна вважати їх допустимим доказом.

Потерпіла та її син на питання Форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 25.03.2021 «Чи кривдник виганяв постраждалу особу та/або її дітей з місця проживання та/або погрожував здійснити такі дії?» відповіли « Ні ».

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; вислухавши пояснення ОСОБА_2 ,перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі у зв`язку з малозначністю вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, суд першої інстанції виходив з того, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, однак врахував характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника, його майновий стан, обставини, що пом`якшують відповідальність.

Апеляційний суд не погоджується з вказанми висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як передбачено ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вказаною нормою закону встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

У відповідність до Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року, вбачається, що:

домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст.252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Об`єктивна сторона ст.173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Психологічне насильство в сім`ї насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

З аналізу норм вказаних Законів вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідно до обставин вказаної справи, може мати місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Вирішуючи питання відповідно до положень до п.2 ч.1 ст.278 КУпАП , встановлено, що у протоколі не зазначена суть адміністративного правопорушення, і в порушення положень ч.1 ст.256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 не містить суті скоєного адміністративного правопорушення, яка б відповідала диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення Серії АПР18 508065 ОСОБА_1 вчинив сварку зі своє дружиною ОСОБА_2 в ході якої морально тиснув, змусив втекти з квартири та вимагав при цьому забрати заяву про розлучення, подану на початку березня, чим вчинив психологічне насильство передбачене ч.1 статті 173-2 КУпАП.

Зміст протоколу не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, зокрема, у ньому не зазначено об`єктивної сторони вказаного правопорушення, а саме: в яких конкретних діях ОСОБА_1 полягало вчинення «насильства в сім`ї психологічного характеру», не зазначено про настання саме фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілій ОСОБА_2 .

Таким чином, в протоколі не зазначена суть правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, не вказано якими саме діями ОСОБА_1 заподіяно шкоду психічному здоров`ю потерпілої, не зазначено, в чому саме полягало насильство психологічного характеру та в який спосіб було вчинено.

Отже, суть порушення, викладена у протоколі стосовно ОСОБА_1 , не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та не містить всіх ознак об`єктивної сторони вказаного правопорушення, які характеризують зовнішню сторону правопорушення.

Відповідно до вищенаведених норм права та позиції ЄСПЛ, викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що правопорушення не вчиняв, не вчиняв жодного психологічного та фізичного насильства в родині, нікого з квартири він виганяв. Дружинапісля побутової сварки сама пішла стояти на східцевий майданчик, чекати працівників поліції, яких сама викликала. Зазначив, що із потерпілою перебувають на етапі розлучення.

ОСОБА_2 суду пояснила, що її чоловік тривалий час був на заробітках. Вирішила подати заяву про розірвання шлюбу, дізнавшись про що її чоловік одразу повернувся додому та вимагав, щобвона забрала позовну заяву. В них є спільний син, якому 8,5 років. Оскільки останній поводився неадекватно, вибіг і розбив пляшкою скло у під`їзді, вона з сином злякалась і вийшла до під`їзду, щоб чекати на приїзд працівників поліції. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на долучено до матеріалів справи Форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 25.03.2021, в якій на запитання: «Чи кривдник виганяв постраждалу особу та/або її дітей з місця проживання та/або погрожував здійснити такі дії?» дружина та син відповіли « Ні ».

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд вважає, що наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП в діях ОСОБА_1 не встановлена, а наявність побутового конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду щодо ОСОБА_4 - скасуванню, із закриттям провадження у справі щодо нього, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП,у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_1 звільнено від адміністративного відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням скасувати.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.В.Шахова

Головуючий у першій інстанції - Гавенко О.Л.