Справа №: 700/310/21
Провадження № 3/700/145/21
П О С Т А Н О В А

іменем України

16 червня 2021 року суддя Лисянського районного суду Черкаської області Пічкур С.Д., за участю секретаря судового засідання: Сіденко Н.П., розглянувши в смт. Лисянка, Черкаської області у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області стосовно:

ОСОБА_1 , громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , працює дільничним офіцером поліції СПД № 2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, рядовий поліції, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась,

обвинуваченої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 , 01 травня 2021 року близько 20 години в АДРЕСА_1 ухилилася від виконання передбачених ст. 150 СК України обов`язків щодо догляду за малолітньою донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в присутності дитини вживала алкогольні напої, перебувала в стані алкогольного сп`яніння, не забезпечує належні умови проживання дитини.

В судовому засіданні 25 травня 2021 року ОСОБА_1 винною себе у вказаному правопорушенні не визнала та пояснила, що дитина перебуває в належних умовах проживання та виховання, раніше до її сім`ї не було жодних претензій, в той день вони з чоловіком посварились, і вона відвела дитину до сусідів, що б та не чула сварки.

В подальші судові засідання ОСОБА_1 з`являтись не побажала, оскільки перебуває на навчанні в м. Суми. Правом на участь у справі захисника не скористалась. Про час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином.

Судом вирішено здійснювати відеофіксацію подальших судових засідань без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки виникла необхідність у допиті свідків.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що 1 травня 2021 року були на городі, посадили квасолю, пообідали, дитина пішла гуляти ну двір. Він купив горілки з нагоди свята. Дружина і дитина були надворі. Йому подзвонили і сказали, що дружина йому зраджує, він був випивший вже, закрився в будинку і вчинив суїцид. Вдвох випили майже пляшку горілки. Сім`я на обліку в соціальній службі не перебуває. Дружина почула якісь хрипи, викликала «швидку» і поліцію та його потім завези в лікарню. Дитина в той час була в сусідів ОСОБА_4 , вони весь час разом граються. В садочку дитина нормально себе поводить з вихователями і з однолітками. В присутності дитини вони спиртне не вживали і не сварились.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що він проживає по сусідству із ОСОБА_1 . 01.05.2021 року він цілий день практичного перебував у себе на подвір`ї, ніяких сварок він не чув. Дитину привела до них сусідка ОСОБА_1 після обіду, бо ОСОБА_3 закрився в хаті, причини тоді він ще не знав. Дитина разом із його дітьми гуляють часто, вони майже однолітки із його старшою донькою. Охарактеризувати сім`ю ОСОБА_1 може позитивно, нічого поганого про них сказати не може.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що 1 травня цього року вона була надворі за місцем свого проживання. Після 13 год. її покликала ОСОБА_1 , вона була схвильована, була твереза і попросила, щоб забрала її дитину до себе. Вона дитину завела до своїх дітей. Приїхала «швидка допомога», ОСОБА_1 вибивала вікно, тому що двері були зачинені, хто зачинив їх не знає. Ввечері приїжджала поліція до ОСОБА_1 , вони були присутні як поняті. Сім`я ОСОБА_1 хороша , діти разом ходять в садочок. Дитина прихильна до обох батьків.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що він працює старшим фельдшером «швидкої медичної допомоги». О 17-31 год. 01 травня цього року поступив виклик на робочий телефон про спробу повішання. О 17-38 год. вони прибули на виклик, на АДРЕСА_1 . На вулиці була жінка, яка сказала, що вона дружина «вішальника» і вона говорила по телефону, двері були закриті. Вона сказала, що чоловік закрився зсередини, сказав, що буде вішатись, на що він повідомив, щоб викликали МЧС, тому що він не має права вибивати вікна чи двері. Там було відчинене вікно і він чув важке дихання., тобто він був ще живий. Спроба суїциду була, була петля, але вона була занадто широка і це його спасло. Коли вони з поліцією зайшли в будинок, чоловік знаходився в сидячому положенні, перебував в комі, без свідомості. Провели реанімаційні заходи, успішно доправили в лікарню і ввечері він пішов вже додому. Дитини не бачив при цьому.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що вона працює головним спеціалістом Служби у справах дітей Лисянської селищної ради. 1 травня 2021 року до неї зателефонували працівники Звенигородської поліції і повідомили про факт вчинення ОСОБА_1 суїциду, Десь о 21 год. її працівники поліції забрали, і вони поїхали до сім`ї ОСОБА_1 додому. На обліку у службі ця сім» я не перебувала. Поліцію викликала дружина ОСОБА_1 , вона повідомила, що чоловік закрився в будинку і повісився, вона з дитиною не може потрапити в будинок. На виклик приїхала Звенигородська поліція і була і Лисянська поліція. Вони вибили двері і зайшли в будинок. Коли вона приїхала, «швидкої» вже не було, батька повезли в лікарню, зняли з петлі і «відкачали». Двері в будинку були вибиті, дівчинка з матір`ю були вже в будинку. В будинку присутній неприємний запах, на кухні стояла розпита пляшка горілки, мати зізналась, що вони з батьком розпивали спиртне, дитина в цей час була в кімнаті, дивилась мультфільми. Вона відкрила холодильник, в ньому продуктів харчування не було, було печиво, цукерки, горілка. Дівчинка була в стресовому стані та свильована, сказала, що вона не голодна, що мати її нагодувала. При розмові з дівчинкою, дитина сказала, що вона бачила, як батько висів і його вчасно зняли, і чула як батьки сварилися потім мама вийшла і він таке скоїв. В кімнаті були розкидані брудні дитячі речі. Раніше в цьому будинку не були, обстежень не проводили. Кімната дитяча є, обладнана для дитини., всім забезпечена. Вона спілкувалась із завідуючою дитячого садочка, яка характеризує батьків з позитивної сторони. Мати часто від`їжджає і залишає дитину на батька, в зв`язку з цим виникають мабуть конфлікти, а якщо ще й разом випивають, то конфлікти загострюються. Це був один такий випадок. Зараз дитину ОСОБА_1 поставили на облік, як дитину яка перебуває в складних життєвих обставинах, спостерігають за ними, відвідують, спілкуються з батьком, батько нормальний, адекватний, мати перебуває на навчанні, дитина знаходиться з батьком.

Згідно ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Батьки зобов`язані поважати дитину.

Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини.

Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року за № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення, поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З показань вказаних свідків, об`єктивно вбачається, що в присутності дитини обоє батьків вживали алкоголь та сварились, а коли батько дитини ОСОБА_3 намагався скоїти суїцид, мати дитини відвела її до сусідів та викликала швидку допомогу і поліцію.

Згідно акта обстеження умов проживання від 01 травня 2021 року (а.с. 5), проведеного з дозволу власника будинку, за місцем проживання малолітньої ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 санітарно гігієнічні умови в нормі. Проте, в будинку присутній неприємний запах. В кімнаті розкидані дитячі речі, будинок в стані ремонту, придатний для проживання. Дитина має окрему умебльовану кімнату (ліжко, шафа, телевізор, ноутбук, письмовий стіл).

Доказів того, що дитина раніше систематично піддавалась психологічному тиску з боку батьків внаслідок сварок, експлуатації та неналежного виховання тощо, суду не надано. Дитина відвідує дитячу установу, має нормальний фізичний та психологічний розвиток, що відповідає її віку, умови проживання задовільні.

Разом з тим, з показань свідків, зокрема головного спеціаліста ССД Лисянської селищної ради ОСОБА_12 , яка безпосередньо спілкувалась з дитиною 01 травня 2021 року після приїзду працівників поліції, малолітня ОСОБА_2 була пригнічена та налякана, знервована та замкнута і пояснила, що батьки вживали алкоголь, а потім сварились в її присутності.

Саме цей факт, підпадає під ознаки диспозиції ч. 1 ст. 184 КУпАП, а відтак встановлено вину ОСОБА_1 у вчиненні пред`явленого їй адміністративного правопорушення, а саме ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Саме факт психологічного насилля, якого зазнала дитина внаслідок сварки та поведінки обох батьків, що мало місце 01 травня 2021 року, вказує на неналежне її виховання з боку матері.

Відповідно до частини 1 статті 19 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р.(редакція зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року) (надалі - Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. держави учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь якої іншої особи, яка турбується про дитину.

Згідно з частинам 3, 4 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних та інших заходів для здійснення прав, визнаних у цій Конвенції. Щодо економічних, соціальних і культурних прав Держави учасниці вживають таких заходів у максимальних рамках наявних у них ресурсів і при необхідності в рамках міжнародного співробітництва.

Статтею 2 Конвенції імперативно встановлено, що держави учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких небудь інших обставин.

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

З системного аналізу наявних доказів та їх оцінки як в сукупності, так і кожен доказ окремо з точки зору повноти, належності та допустимості, суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП доведеною.

Вирішуючи питання про те, яке стягнення слід призначити ОСОБА_1 за вчинене нею правопорушення, суд враховує те, що адміністративне правопорушення вчинено в стані алкогольного сп`яніння (виписка №34 від 01 травня 2021 року а.с. 2), що є обтяжуючою обставиною. Пом`якшуючих вину обставин судом не встановлено.

Проте, враховуючи особу яка притягується до адміністративної відповідальності, відсутність в матеріалах справи її негативної характеристики, те, що вона вперше вчинила адміністративне правопорушення яке не носить систематичного характеру, слід призначити стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 184 КУпАП, у виді попередження, що буде необхідним для її виправлення та достатнім для виконання завдань КУпАП.

Виходячи з викладеного та керуючись ст. 24, 33, 40-1, ч.1 ст.184, п.1 ч.1 ст. 284 КУпАП, суддя

постановив:

Визнати винною ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накласти на неї стягнення у виді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Черкаського апеляційного суду через суд, який виніс постанову.

Суддя С. Д. Пічкур