Справа № 3/593/300/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Бережанський районний суд Тернопільської області

"07" травня 2021 р. м.Бережани Тернопільської області

Суддя Бережанського районного суду Тернопільської області Німко Н.П., розглянувши матеріали, які надійшли від відділу поліції №1 (м.Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Урмань Бережанського району Тернопільської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, проживаючого по АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності притягувався постановою Бережанського районного суду Тернопільської області від 06.08.2020 року із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170, 00 гривень,-

ВСТАНОВИВ :

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №059696 від 06 травня 2021 року вбачається, що «30.04.2021 р. біля 14 год. гр. ОСОБА_1 по місцю спільного проживання с.Урмань Бережанського р-н., вчинив домашнє насильство в сім`ї психологічного характеру відносно сина ОСОБА_2 1998 р.н., виражався в його сторону нецензурними словами». Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за ч.2 ст.173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП не визнав. Пояснив, що 30 квітня 2021 року він разом із сином ОСОБА_2 в місті Бережани вживали спиртні напої, після чого поїхали додому і с.Урмань. Коли вони обідали, син взяв його ззаду за комір, почав вживати нецензурну лексику. Причини таких дій сина він незнає, але у відповідь сину також сказав нецензурні слова, після чого той покинув будинок. Зазначає, що обоє були в стані алкогольного сп`яніння і це була взаємна сварка.

Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що за обставин, вказаних у протоколі, батько відносно нього насильства не чинив, причини виклику поліції не пам`ятає, оскільки того дня був в стані алкогольного сп`яніння.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_3 суду пояснив, що 30 квітня 2021 року його батько ОСОБА_1 та брат ОСОБА_2 були в стані алкогольного сп`яніння, сиділи в кухні. Бачив, як брат взяв батька ззаду за комір, а той сказав вивести його на вулицю, що він (свідок) і зробив. Вказує, що насильства ніхто із них не чинив, чому брат викликав поліцію йому не відомо.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього докази, суд прийшов до такого.

Відповідно вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Відповідно ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За змістом ст. 279 КУпАП ці обставини встановлюються в ході дослідження доказів під час розгляду справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Розгляд справ про адміністративне правопорушення врегульовано главою 22 КУпАП, де в ст. 279 КУпАП встановлено, що розгляд справи розпочинається з представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Виходячи з системно-логічного тлумачення вказаних норм законодавства, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на підставі протоколу про адміністративне правопорушення в межах викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, шляхом перевірки за допомогою доказів доданих до справи про адміністративне правопорушення, наявності відомостей викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та встановлення в діях особи складу адміністративного правопорушення передбаченого відповідною нормою КУпАП, що зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини якщо в протоколі про адміністративне правопорушення фабула відображена не повно або невірно, суд не може самостійно її доповнювати чи уточнювати (рішення ЄСПЛ у справах Малофєєва проти Росії та Карелін проти Росії), у яких йдеться про те, коли викладена у протоколі про адміністративне правопорушення фабула не відображає всіх істотних ознак складу адміністративного правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа належним чином не може підготуватись до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатись від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Адміністративна відповідальність за ч.2 ст. 173 -2 КУпАП настає за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Із змісту фабули протоколу про адміністративне правопорушення ВАБ №059696 від 06.05.2021 року не вбачається повторності діяння вчиненого ОСОБА_1 30 квітня 2021 року, як це передбачено диспозицією ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Окрім цього, до матеріалів справи не долучено жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, а відомості, зазначені у згаданому протоколі спростовані поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_2 , а також показами свідка ОСОБА_3 .

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що у даному випадку працівниками поліції не здійснено всіх необхідних дій для встановлення, з`ясування та фіксування обставин адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, а відтак протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №059696 від 06 травня 2021 року складено з порушеннями вимог КУпАП і не може бути визнаний належним доказам по даній справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом (фактично містить формулювання обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення), а тому обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, що притягується до адміністративної відповідальності і були належними й допустимими.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України). Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення (ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП).

Таким чином, враховуючи положення ст. 62 Конституції України, відповідно до яких, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а також відсутність в матеріалах адміністративної справи належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому протиправного діяння, суд приходить до висновку про відсутність в діях останнього події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, а тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КупАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 283-285 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу такого адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області.

Суддя Бережанського районного

суду Тернопільської області Н.П. Німко