Постанова

Іменем України

14 червня 2021 року

м. Київ

провадження №33/824/2900/2021

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мазурик О.Ф.,

за участю захисника ОСОБА_1- Бондаренка Дениса Михайлоовича

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Солом`янського районного суду м. Києва

в складі судді Курової О.І.

від 12 лютого 2021 року

у справі №760/22794/20 Солом`янського районного суду м. Києва

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП

громадянина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

18 листопада 2020 року, о 19 год. 35 хв., інспектором роти №6, батальйону №2, полку 1, УПП у м. Києві ДПП НПУ старшим лейтенантом поліції Міщенком О.В., складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №018511 (далі - Протокол №1) про те, що громадянин ОСОБА_1 , 18.11.2020, о 16 год. 50 хв., по вул. Василенка, 2, у м. Києві, керував транспортним засобом «Сітроен», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова.

В протоколі зазначено, що водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також зазначено про те, що до протоколу додаються: рапорт, пояснення, розписка, відео з боді-камери АА-00662.

Також, 18 листопада 2020 року, інспектором роти №6, батальйону №2, полку 1, УПП у м. Києві ДПП НПУ старшим лейтенантом поліції Міщенком О.В., складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №018510 (далі - Протокол 2) про те, що громадянин ОСОБА_1 , 18.11.2020, о 16 год. 50 хв., по вул. Василенка, 2, у м. Києві, керуючи автомобілем «Сітроен», д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді з прилеглої території, був не уважний, не врахував дорожньої обстановки, виїхав на смугу зустрічного руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з транспортним засобом, який рухався в зустрічному напрямку HyundaiTucson, д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п. 2.3 б, 10.2, 11.4, 13.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

В протоколі зазначено, що при ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Також зазначено про те, що до протоколу додаються: схема ДТП та пояснення водіїв.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200,00 грн із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення судом норм процесуального та матеріального права, просив скасувати постанову та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що суд першої інстанції, розглянувши справу без його участі, порушив норми процесуального права, та не звернув увагу на неодноразові клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із хворобою.

Зазначив, що судом першої інстанції не було встановлено обставин, які пом`якшують його відповідальність. А висновок суду щодо невстановлення обставин які пом`якшують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не відповідають обставинам справи, оскільки судом не враховано, що шкода, завдана транспортним засобам, відшкодована за рахунок страховки, також не враховано щирого каяття ОСОБА_1 у спричиненні ДТП та, що ДТП сталася під час сильного хвилювання останнього через тяжкий матеріальний стан.

Також зазначив, що судом не враховано, що на утриманні ОСОБА_1 перебуває його дружина та малолітня донька, а особистий автомобіль він використовує як єдине джерело доходу для всієї родини.

Додав, що судом першої інстанції не враховано ступінь вини іншого учасника ДТП. Крім того, протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 124, 130 КУпАП, складено за відсутності захисника ОСОБА_1 та йому не роз`яснювалося право на отримання правової допомоги.

За вказаних обставин просив скасувати постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 12.02.2021 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Разом з апеляційною скаргою скаржник також подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 12.02.2021.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження, посилався на те, що копію оскаржуваної постанови суду першої інстанції отримав 16.03.2021 та 25.03.2021 його захисником подано апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 28.04.2021 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 повернуто без розгляду особі, яка її подала.

Вказану постанову Київського апеляційного суду він не отримував. З текстом постанови ознайомився в ЄДРСР, яка опублікована 30.04.2021 та в десятиденний термін подав апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Як вбачається із матеріалів справи 12.02.2021 судом першої інстанції винесено оскаржувану постанову.

З апеляційною скаргою скаржник звернувся 30.04.2021, тобто з пропуском строку, передбаченого ст. 294 КУпАП.

Разом з тим, як вже зазначалось вище, в клопотанні про поновлення строку скаржник зазначив, що копію оскаржуваної постанови отримав 16.03.2021 та в десятиденний строк його захисник подав апеляційну скаргу, яку постановою Київського апеляційного суду від 28.04.2021 повернуто особі, яка її подала. З текстом постанови від 28.04.2020 ознайомився 30.04.2021 та в десятиденний термін подав апеляційну скаргу.

Дійсно, як вбачається з розписки, копію постанови Солом`янського районного суду від 12.02.2021 ОСОБА_1 отримав 16.03.2021. Апеляційну скаргу подано захисником ОСОБА_1 25.03.2021, тобто без зайвих зволікань з дня отримання копії оскаржуваної постанови. Постановою Київського апеляційного суду від 28.04.2021 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 повернуто особі, яка її подала. Дана постанова Київського апеляційного суду опублікована в ЄДРСР 30.04.2021. А 05.05.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

З огляду на викладене, суд вважає, що наведені скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду є поважними.

Також суд враховує, що частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини звертав увагу, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права" (рішення від 4 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France), Series A № 333-B, crop. 42, пункт 36).

Ураховуючи викладене та виходячи з принципу верховенства права, положень статей 21, 22 Конституції України щодо непорушності конституційних прав особи, положень ст. 6 Конвенції, яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 12.02.2021.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - Бондаренко Д.М. надав пояснення, тотожні зазначеним в апеляційній скарзі, підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити з підстав наведених в ній. Також, Бондаренко Д.М. підтвердив факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку та вказав, що огляд на стан сп`яніння проведено з порушенням норм статті 266 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено після спливу після складення протоколу за ст. 124 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення Бондаренка Д.М. , який підтримав апеляційну скаргу за викладених у ній обставин, вивчивши та перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, викладені скаржником, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п. 2.3б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п. 10.2 ПДР України виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Пунктом 11.4 ПДР України визначено, що на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

За приписами п. 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених статтями 124 та 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду з огляду на те, що матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 вину у вчиненні ДТП визнав, як і визнав факт відмови від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Ці обставини визнав і захисник ОСОБА_1 - Бондаренко Д.М. в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції. Апеляційна скарга доводів щодо незгоди з висновками суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень не містить.

Суд апеляційної інстанції за приписами ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо порушення порядку складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП та про те, що огляд проведено після спливу години з моменту складення протоколу за ст. 124 КУпАП, оскільки, як вже зазначено вище ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, що останній визнав, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що і складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є самостійним адміністративним правопорушенням.

Доводи скаржника, про наявність правових підстав для скасування постанови у зв`язку з порушенням судом норм процесуального права щодо розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 є необґрунтованими.

Як вбачається з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, матеріали справи про адміністративне правопорушення надійшли до суду 17.12.2020 (а.с. 10).

В протоколі про адміністративне правопорушення вказано номер мобільного телефону ОСОБА_1 (а.с. 1, 2).

З судової повістки та довідки про доставку СМС-повідомлення вбачається, що розгляд справи було призначено на 29.01.2021 о 09 год. 40 хв. (а.с. 11-12).

29.01.2021 судом зареєстровано клопотання ОСОБА_1 про визнання причин його неявки поважними та відкладення судового засідання. (а.с. 13-18).

З судової повістки та довідки про доставку СМС-повідомлення вбачається, що розгляд справи було відкладено до 12.02.2021 на 12 год. 30 хв. (а.с. 21-22).

10.02.2021 судом зареєстровано клопотання ОСОБА_1 про визнання причин його неявки поважними та відкладення судового засідання (а.с. 23-26).

12 лютого 2021 Солом`янським районним судом м. Києва винесено оскаржувану постанову.

25.02.2021, тобто вже після винесення постанови, захисник ОСОБА_1 - Бондаренко В.О. подав до суду заяву, в якій просив повідомити ОСОБА_1 та його захисника про час і місце судового засідання.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 двічі звертався до суду з клопотаннями про відкладення розгляду справи, однак жодного разу не надав обґрунтованих пояснень щодо незгоди з протоколами про адміністративні правопорушення, передбачених статтями 124 та 130 КУпАП.

Суд погоджується з доводами апеляційної скарги, щодо порушеного права на участь в судовому процесі та неможливості надання усних пояснень та заперечень, однак слід зазначити, що таке право ОСОБА_1 відновлено шляхом перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги, щодо не встановлення судом пом`якшуючих обставин, не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки, як вже зазначалось вище, звертаючись до суду з клопотаннями ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд справи в суді першої інстанції, а відтак мав право подавати письмові пояснення та докази, в тому числі на підтвердження наявності пом`якшуючих обставин, але скористався таким правом на власний розсуд та не надав суду ні пояснень, ні доказів.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника про те, що судом не враховано, що на утриманні ОСОБА_1 перебуває його дружина та малолітня донька, а особистий автомобіль він використовує як єдине джерело доходу.

Як вбачається з протоколів про адміністративні правопорушення у графах «місце роботи» зазначено: не повідомив. З листка непрацездатності, що міститься на аркуші справи 27, вбачається що місцем роботи ОСОБА_1 є ТОВ «Бадагоні-Україна», проте матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 використовує особистий автомобіль, як єдине джерело доходу.

Як вже зазначалось вище, ОСОБА_1 скористався, наданим йому законом, правом подавати письмові пояснення та докази, до суду першої інстанції. Докази долучені до апеляційної скарги не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції з огляду на положення ст. 294 КУпАП. Більше докази не свідчать про те, що на утриманні ОСОБА_1 перебуває вся родина, зокрема відсутні відомості про доходи дружини, а також що ОСОБА_1 використовує особистий автомобіль, як єдине джерело прибутку.

За таких обставин, доводи скарги, що позбавлення права керування транспортним засобом ОСОБА_1 є для останнього втратою єдиного джерела доходу є припущенням ОСОБА_1 .

Крім того, санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено лише один вид адміністративної відповідальності, який і застосовано до ОСОБА_1 .

Таким чином висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП є правомірним.

Отже, суд першої інстанції при розгляді даної справи повною мірою дотримався вимог ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 немає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 289, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2021 року - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2021.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -залишити без задоволення.

Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2021 року стосовно ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ф. Мазурик