ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/254/21 Справа № 695/536/21 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Головуючий у І інстанції Степченко М. Ю. Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2021 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 Сененко К.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07 травня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 076251 від 12.02.2021, ОСОБА_1 , 12.02.2021 р. о 22-59 год., на 19 км+300м а/д Н-16 Золотоноша-Сміла-Умань керував транспортним засобом «ЗАЗ 110307» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку водій відмовився в присутності свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , чим порушив вимоги п.2.5. ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07 травня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454 грн.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, вважаючи її необґрунтованою та невмотивованою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07 травня 2021 року про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та закрити провадження у даній справі на підставі ч.1 ст.247 КУпАП.

Апеляційні вимоги мотивував тим, що судове рішення не відповідає фактичним обставинам справи і прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що в у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що до нього додаються у тому числі направлення, рапорт, однак не зазначено, що це за направлення та який рапорт, отже, ці документи не конкретизовані. Також вказує, що долучені до справи відеозаписи з нагрудних камер відеоспостереження співробітників поліції №00136, №00101, як докази, не відповідають вимогам чинного законодавства, а саме інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС №1026 від 18.12.2018 р., а саме, вказаний відеозапис являє собою розділений на декілька фрагментів файл на якому подія, викладена у протоколі зафіксована лише частково та з відмітками часу, що не відповідають часу вказаному у протоколі.

Зазначає, що бланки пояснень на яких викладені пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають категоричний характер та носять бланкетну форму, яка за своїм змістом вже заздалегідь заготовлена для звинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що свідчить про упереджене ставлення співробітників поліції до розгляду справ даної категорії.

Крім того, апелянт вважає, що виклик суддею в судове засідання осіб, в присутності яких нібито складався протокол є грубим порушенням права на справедливий суд і свідчить про його можливе упереджене ставлення під час розгляду справи та повністю суперечить вимогам ч.2 ст.251 КУпАП відповідно до якої обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП. Особа судді, до переліку посадових осіб, визначених у вказаній статті, не входить. На його думку, суд не має права, за умови відсутності при розгляді справи про адміністративне правопорушення сторони обвинувачення, самостійно відшукувати докази обвинувачення, ініціювати їх дослідження, уточнювати в судовому рішенні фабулу правопорушення, усуваючи певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення для можливості притягнення особи до відповідальності, оскільки такі дії суду призведуть до порушення ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог загального процесу. В разі таких дій суду особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке по суті судом підтримується.

Апелянт, також зазначає, що в ході допиту свідки повідомили, що протокол про адміністративне правопорушення у їх присутності не складався, останні лише в ньому підписалися, а під час відмови пройти огляд на «Драгер» поліцейська ОСОБА_4 взагалі була відсутня.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку захисника ОСОБА_1 Сененко К.В. про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови з зазначених в ній підстав, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст. 254-256 КУпАП.

Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Незважаючи на позицію ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 076251 від 12.02.2021, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП, згідно якого, ОСОБА_1 , 12.02.2021 р. о 22-59 год., на 19 км+300м а/д Н-16 Золотоноша-Сміла-Умань керував транспортним засобом «ЗАЗ 110307» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку водій відмовився в присутності свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , чим порушив вимоги п.2.5. ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП;

- пояснень від 12.02.2021, отриманих від свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно яких, водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на приладі «Драгер» та в закладі охорони здоров`я;

- рапорту поліцейського взводу 2 роти 2 БУПП в Черкаській області ДПП Федосій О.В., згідно якого, 12.02.2021 о 22 год. 43 хв. отримано виклик про порушення ПДР по вул.Сумгаїтська, 1. Прибувши на місце виклику, автомобіля ЗАЗ 110307 д.н.з. НОМЕР_1 , на який вказав заявник, виявлено не було та який було зупинено на а/д Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань Н-16, після того, як він здійснив наїзд на огорожу. Під час спілкування з водієм зазначеного автомобіля ОСОБА_1 , у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. Водій в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обґрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення докази неконкретизовані, не відповідають вимогам чинного законодавства, мають категоричний характер та носять бланкетну форму.

В свою чергу, з врахуванням положень ст.256 КУпАП, вважаю зазначені доводи апелянта неприйнятними, оскільки ОСОБА_1 мав право подавати свої пояснення і зауваження щодо змісту протоколу безпосередньо під час його складання. В свою чергу, із наявного у матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП вбачається, що останній відмовився від його підписання, в якому зроблено запис про це.

Неспроможними є доводи апелянта про те, що виклик суддею в судове засідання осіб свідків, є грубим порушенням права на справедливий суд і свідчить про його можливе упереджене ставлення під час розгляду справи та повністю суперечить вимогам ч.2 ст.251 КУпАП відповідно до якої обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП, тоді як особа судді, до переліку посадових осіб, визначених у вказаній статті, не входить.

Відповідно до вимог ст.272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

З врахуванням даної норми закону слідує, що місцевим судом ніяким чином не порушено норми закону, на які посилається апелянт в своїй апеляційній скарзі.

Доводи ОСОБА_1 , викладені в його апеляційній скарзі, що в ході допиту свідки повідомили, що протокол про адміністративне правопорушення у їх присутності не складався, останні лише в ньому підписалися, а під час відмови пройти огляд на «Драгер» поліцейська ОСОБА_4 взагалі була відсутня не можуть бути самостійною підставою для скасування законного рішення суду першої інстанції.

Крім того, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції досліджено відеозапис із відеореєстратора поліцейського, який підтверджує обставини викладені в протоколі про адміністративне порушення.

Враховуючи вищевикладене, не підлягають до задоволення доводи апелянта про те, що судове рішення не відповідає фактичним обставинам справи і прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, так як оскаржуване рішення районним судом винесено з врахуванням вимог чинного законодавства.

Дослідивши вказані докази і оцінивши їх з точки зору належності, допустимості та достовірності в їх сукупності, вважаю винуватість ОСОБА_1 доведена.

Накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.ст.33,34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07 травня 2021 року щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07 травня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба