Справа № 141/734/20
Провадження № 33/801/137/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Климчук С. В.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В.В., за участю секретаря судового засідання Файчук Я.В., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Маліцького Миколи Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Оратівського районного суду Вінницької області від 29 грудня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Оратівського районного суду Вінницької області від 29 грудня 2020 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 25.10.2020 о 02 год 30 хв в смт. Оратів по вул. Героїв Майдану керував автомобілем марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням спеціального приладу «Драгер» у присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Результат тестування 1,17 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.

При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доводиться доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №215567 від 25.10.2020; тестом на алкоголь Drager ALKOTEST 6810 №2341, результат тесту 1,17 ‰; актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а саме алкотестера Drager 6810, з позитивною пробою 1,17 проміле, де зазначено, що з результатом огляду ОСОБА_1 згоден; направленням на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у КНП «Оратівська ЦРЛ», виданим 25.10.2020 о 02 год. 36 хв., яке ОСОБА_1 отримав 25.10.2020, однак від повторного огляду на стан сп`яніння у приміщенні КНП «Оратівська ЦРЛ» відмовився, що зазначив власноруч; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , відібраними 25.10.2020, які були присутні під час огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з результатом тестування - 1,17 ‰, та який в їх присутності відмовився від проходження повторного огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Окрім того, вказане підтверджується відеозаписом з місця події.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Маліцький Микола Володимирович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що вказана постанова є незаконною та необгрунтованою, просив її скасувати та винести нову постанову, якою звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі вимог пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Зокрема, в апеляційній скарзі зазначено, що під час зупинки ОСОБА_1 25.10.2020 о 02:20 год., при проведенні працівниками поліції огляду на стан сп`яніння, були відсутні свідки, при цьому технічний пристрій знаходився у несправному стані, оскільки показав результат лише з сьомого чи більше разу, а в матеріалах справи відсутні сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, термін сертифікації приладу закінчився.

Також у апеляційній скарзі зазначено, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а саме суд не звернув уваги на те, що проводячи огляд у закладі охорони здоров`я, уже у присутності свідків, працівниками поліції було запропоновано правопорушнику пройти огляд тим же алкотестером, що і на місці зупинки, на що останній відмовився. Таким чином, працівники поліції мали б скласти відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за п. 2.5 ПДР України, тобто за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а не за п. 2.9 а - керування в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, захисником Маліцьким М.В. у апеляційній скарзі зазначено, що в матеріалах справи немає відповідних доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, а також незрозумілим є з яких саме підстав було зупинено останнього.

Крім того, на думку захисника Ватрали В.І., розгляд судом адміністративного матеріалу без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності є порушенням вимог статті 268 КУпАП.

Окрім іншого, в апеляційній скарзі порушується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Оратівського районного суду Вінницької області від 29 грудня 2020 року.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, причин неявки суд не повідомив, а тому згідно вимог ст. 294 КУпАП його неявка не перешкоджає розгляду справи.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Маліцький М.В. апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у ній.

Заслухавши доводи захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, який просить задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до частини другої статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

Згідно вимог статті 289 КУпАП в разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

На підтвердження обставин щодо поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження захисник ОСОБА_1 - адвокат Маліцький М.В. зазначає, що копію оскаржуваної постанови суду першої інстанції він отримав 18.01.2021, а апеляційну скаргу подано 22.01.2021.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, а тому апеляційний суд дійшов висновку про необхідність поновлення захиснику ОСОБА_1 - адвокату Маліцькому М.В. строку на апеляційне оскарження постанови Оратівського районного суду Вінницької області від 29 грудня 2020 року.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №215567 від 25.10.2020, ОСОБА_1 25.10.2020 о 02 год 30 хв в смт. Оратів по вул. Героїв Майдану керував автомобілем марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням спеціального приладу «Драгер» у присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Результат тестування 1,17 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.

Згідно з пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

За змістом частин другої та шостої статті 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння проводиться поліцейським в присутності двох свідків. Проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.п. 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до вимог пунктів 4, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.12.2008 №1103, передбачено, що огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків, якими не можуть бути особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

З матеріалів справи слідує, що перебування водія ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння зафіксовано поліцейським СРПП №2 Оратівського ВП Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області за участі свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у відповідності до положень КУпАП та "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та КУпАП.

Згідно з чеком приладу Драгер тест №2341 від 25.10.2020, ОСОБА_1 25.10.2020 о 02:34 год. перебував в стані алкогольного сп`яніння, результат - 1,17%.

З відеозапису, що міститься в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на місці зупинки транспортного засобу, в результаті якого встановлено, що останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Також із вказаного відеозапису вбачається, що з результатами огляду ОСОБА_1 погоджується та не бажає пройти огляд стан сп`яніння у медичному закладі.

Таким чином, вказані обставини щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння зафіксовані протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №215567 від 25.10.2020, чеком приладу Драгер тест №2341 від 25.10.2020, поясненнями свідків, що містяться в матеріалах справи, відеозаписом, наявним в матеріалах справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги захисника Маліцького М.В.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів у справі не вбачається.

Аргументи апеляційної скарги про те, що технічний пристрій за допомогою якого проводився огляд на стан сп`яніння знаходився у несправному стані, а також про те, що термін сертифікації даного приладу закінчився, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно із Інструкцією з експлуатації спеціального технічного засобу «Drаgеr Аlсоtеst 6820» передбачено градуювання та сервісне обслуговування приладу не менше одного разу на 12 місяців.

Тобто, технічні засоби, що використовуються органами національної поліції для проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння, проходять технічне обслуговування з інтервалом в 1 рік.

З роздрукованого результату приладу Drager Alcotest 6810, за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд, вбачається, що останнє калібрування приладу проводилось 18 лютого 2020 року, а ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння 25 жовтня 2020 року, відтак підстави для визнання його результатів недійними відсутні.

Щодо викладених в апеляційній скарзі тверджень про обставини повторного огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, то вказані твердження взагалі є безпідставними, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази проведення такого огляду, при цьому із відеозапису, що міститься в матеріалах справи, змісту направлення на огляд (а.с. 5) та пояснень свідків, вбачається що ОСОБА_1 не просив про повторний огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Тобто, матеріалами справи достовірно підтверджено, що ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння проходив на місці зупинки та погодився з його результатами.

Вказані обставини спростовують доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Колегія суддів вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що зокрема було визнано останнім у поясненнях, наведених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Щодо доводів апеляційної скарги про безпідставність зупинки працівниками поліції транспортного засобу, то вказані доводи є необгрунтованими і висновки суду не спростовують.

Відносно посилань на порушення судом першої інстанції прав ОСОБА_1 , які виразились у тому, що розгляд справи проведено у його відсутність, то дані посилання є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 неодноразово повідомлявся про розгляд справи і жодних належних доказів на підтвердження того, що він не мав можливості прибути в судове засідання матеріали справи не містять, а долучена до матеріалів справи адвокатом Маліцьким М.В. довідка, згідно з якою ОСОБА_1 звертався до «Оратівського центру первинної медико - санітарної допомоги» 29.12.2020, судом до уваги не приймається, оскільки із вказаної довідки не вбачається, що останній об`єктивно не міг бути присутнім у судовому засіданні у зв`язку із встановленим діагнозом і до того ж суду першої інстанції не надавались будь-які докази щодо стану здоров`я ОСОБА_1 ..

При цьому, матеріали справи не містять також жодних доказів на підтвердження того, що в судове засідання не міг з`явитися і захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Таким чином, наявні у матеріалах справи докази, які проаналізовані в оскаржуваній постанові, повністю підтверджують правильність висновків суду першої інстанції про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. 1,2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за частиною першою статті 130 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження скаржника про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.

Відповідно до статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Суд першої інстанції з дотриманням вимог статті 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення та відомості про особу ОСОБА_1 прийшов до висновку, що достатнім для виправлення ОСОБА_1 та запобігання вчинення нових правопорушень буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції частини першої статті 130 КУпАП, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної статтею 23 КУпАП.

Отже, адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції частини першої статті 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Поновити адвокату Маліцькому Миколі Володимировичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Оратівського районного суду Вінницької області від 29 грудня 2020 року.

Апеляційну скаргу адвоката Маліцького Миколи Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Оратівського районного суду Вінницької області від 29 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду: В. В. Оніщук