10.06.2021 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/334/21
Провадження № 3/533/118/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року селище Козельщина

Суддя Козельщинського районного суду Полтавської області Козир В.П., за участю секретаря судового засідання Кругловецького Ю.В., особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №2 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кременчук, Полтавська область, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , має групу інвалідності ІІІ групи, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , працює охоронником, до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП протягом року не притягувався,

за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 064987 від 22 березня 2021 року у цей деньо 06 годині 30 хвилини громадянин ОСОБА_1 по вулиці Горького в селищі Нова Галещина, Кременчуцький (Козельщинський) район, Полтавська область, керував автомобілем марки Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за згодою водія в присутності двох свідків за допомогою газоаналізатора «Драгер», чим порушив вимоги підпункту «а» п. 2.9. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Громадянин ОСОБА_1 вину свою не визнав. У судовому засіданні пояснив, що дійсно напередодні, коли було складено протокол про адміністративне правопорушення, у свій вихідний день вживав алкоголь. Оскільки йому потрібно було їхати зранку на роботу, він попросив свого пасинка ОСОБА_2 підвезти його на роботу у с. Білани Кременчуцького району. За кермом увесь час був його пасинок, а він перебував на пасажирському сидінні. Після переїзду їх зупинили працівники поліції за те, що водій та він не були пристебнуті пасками безпеки. Оскільки саме він був фактичним володільцем транспортного засобу (на підставі довіреності) він погодився, щоб постанову у справі про адміністративне правопорушення за непристебнуті ремені безпеки склали саме відносно нього, а не пасинка, але потім працівники поліції стали пропонувати йому пройти тест на стан алкогольного сп`яніння на газоаналізаторі, на його усне зауваження, що не він же керував автівкою, жодним чином не зреагували.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, у тому числі відеозапис фіксації правопорушення, що наданий разом з протоколом про адміністративне правопорушення, заслухавши в судовому засіданні пояснення громадянина ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , суддя дійшла таких висновків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 1-2 ст. 7 КУпАП).

Підпунктом «а» п. 2.9. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення, а саме: за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Громадянин ОСОБА_1 , не заперечуючи результат огляду на стан алкогольного сп`яніння, заперечував факт керування транспортним засобом у день та час, коли було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно нього.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні дали покази, згідно яких вони обидва були свідками того, як гр. ОСОБА_1 проходив тест на газоаналізаторі, але як він керував транспортним засобом вони не бачили. Крім того, свідок ОСОБА_3 підтвердив, що коли заїжджав на автозаправну станцію, бачив як звідти виїжджав автомобіль, який в подальшому був зупинений працівниками поліції, та за кермом автомобіля був не ОСОБА_1 , а інший незнайомий йому чоловік.

У письмових поясненнях зі слів свідків зазначено, що ОСОБА_1 пройшов тест на стан алкогольного сп`яніння та результат такого тесту показав 0,49 проміле.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні повідомив, що дійсно 22.03.2021 ОСОБА_1 , який є його вітчимом, попросив його відвезти до місця роботи, оскільки він напередодні вживав алкоголь та переймався, що від нього може бути запах алкоголю. По дорозі вони заїхали на автозаправну станцію, а потім їх зупинили працівниками поліції. За кермом у той день та час був саме він, ОСОБА_2 , але вітчим наказав йому бути у автомобілі, а сам пішов з`ясовувати у зв`язку з чим їх зупинили. Працівники поліції сказали, що - за непристебнуті ремені поліції, й ОСОБА_1 погодився, щоб штраф виписали саме на нього. Коли свідок вийшов з автомобіля на ОСОБА_1 стали виписувати протокол за водіння у нетверезому стані, на що ОСОБА_2 зауважив, що саме він був за кермом, а не ОСОБА_1 , але це не знайшло свого відображення у протоколі. Увесь час допоки працівники поліції складали протокол про адміністративне правопорушення він перебував поряд та все бачив та чув.

Відеозаписом, наданим на підтвердження винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення та дослідженого у судовому засіданні, не підтверджується факт керування автомобілем, процес його руху та зупинки, що виключає можливість зробити беззаперечний висновок про наявність вини у діях особи, відносно якої складено протокол, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У зв`язку з викладеним слід зазначити, що відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись, на що звертав свою увагу Пленум Верховного Суду України в п. 27 Постанови від 23.12.2005 N 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті".

Зважаючи на відсутність достатніх доказів на підтвердження того, що громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом, він не може вважатися водієм у розумінні закону.

Склад адміністративного правопорушення передбачає наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак. Відсутність хоча б однієї ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому. Оскільки, ОСОБА_1 заперечує факт керування транспортним засобом, а з відеозапису, долученого до матеріалів справи, неможливо встановити , що особа яка притягується до адміністративної відповідальності, дійсно керувала автомобілем, таким чином унеможливлюється притягнення останнього до відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є достатнім доказом вчинення адміністративного правопорушення за відсутності інших належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження вини особи.

Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та результат тестування на алкоголь до протоколу суддя не бере до уваги, оскільки наведені докази підтверджують перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, але не доводять факт керування особою транспортним засобом, що є обов`язковою та необхідною умовою для притягнення особи до відповідальності у порядку, встановленому законом.

Відмітку у графі протоколу «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» про згоду з протоколом суд також не бере до уваги, оскільки сам по собі факт визнання вини особою у вчиненні порушення ПДР під час складення протоколу на місці вчинення не є беззаперечним доказом наявності такої вини.

При цьому, суд застосовує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 537/2088/17, згідно якої сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. З`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке особі поставлено за провину, буде неповним і поверховим, якщо не дослідити його в усіх тих аспектах, про які зазначено вище.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, вважаю, що в діях особи відсутні об`єктивні ознаки за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Письмові пояснення свідків суддя не бере до уваги, оскільки у них не містяться відомості про те, що зазначені свідки бачили як ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Наведені факти свідчать про недостатність доказів у справі, які б підтверджували існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно обставин вчинення особою діяння, що ставиться їй у провину.

Як уже зазначалось вище, згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

З урахуванням наведених обставин слід дійти висновку, що матеріали адміністративної справи не містять належних та достатніх доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Ураховуючи вищевикладене слід зазначити, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, викладене вище надає обґрунтовані підстави дійти висновку про недоведеність матеріалами справи складу і події інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України, ч. 1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, статями 251-252, 256, 276, 279, 283-284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вилучене посвідчення водія повернути ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Козельщинський районний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови складено 10.06.2021.

Суддя В.П. Козир