Справа № 462/1019/21 Головуючий у 1 інстанції: Іванюк І.Д.
Провадження № 33/811/739/21 Доповідач: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Віняра Юрія Степановича на постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 22 квітня 2021 року,

з участю правопорушника ОСОБА_1 ,

захисника правопорушника адвоката Віняра Ю.С.

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції, чинній на час вчинення адміністративного правопорушення), і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 12 лютого 2021 року о 02 год. 30 хв. на перехресті вулиць Любінська Виговського у м. Львові, керував автомобілем «Daewoo Lanos» н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, за результатами тесту виявлено 1,86 проміле алкоголю. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Drager Alcotest 6820 № ARНK 0049» у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001.

В апеляційній скарзі захисник правопорушника ОСОБА_1 адвокат Віняр Ю.С покликається на те, що висновки суду першої інстанції є поверхневими, зроблені передчасно та без належного дослідження, опису та оцінки доказів, які б могли підтвердити їх, а тому оскаржувана постанова суду повинна бути скасована. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 керував автомобілем Део Ланос, сам факт того, що автомобіль належить йому на праві власності не може бути підтвердженням факту керування автомобілем його власником. Звертає увагу на те, що жодний із працівників поліції, які прибули на місце події не були очевидцями того, як сталася дорожньо-транспортна пригода, оскільки вони приїхали вже після того, як автомобіль заїхав у кучугуру снігу, що утворилася на узбіччі дороги, крім того, вони не складали протоколу за ст. 124 КУпАП, а лише за ст. 130 КУпАП. Також апелянт вважає, що суд першої інстанції в порушення вимог закону не викликав та не допитав свідків. Крім того, вважає, що працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння.

Просить скасувати дану постанову, прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та виступ його захисника адвоката Віняра Ю.С., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такий висновок суду підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 106182 від 12 лютого 2021 року, де викладена фабула вчиненого правопорушення, роздруківкою з приладу «Драгер», згідно якого встановлено у ОСОБА_1 наявний вміст алкоголю 1,86 проміле; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; відеозаписом нагрудної камери патрульного поліцейського та іншими наявними в матеріалах справи доказами, яким суддя районного суду дала належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обгрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.9а Правил дорожнього руху України, яким водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Що стосується доводів апелянта щодо порушення проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , то такі суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Порядок огляду водія на стан сп`яніння, встановлений ст. 266 КУпАП, розкритий в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1452/735 від 09.11.2015.

Згідно з п.2 розділу І зазначеної інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

А тому, на переконання апеляційного суду, з наданих суду матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції дотримано вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Щодо тверджень адвоката Віняра Ю.С. про нездійснення суддею першої інстанції допиту свідків, то такі апеляційний суд не вбачає підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки виклик у судове засідання та допит свідків є правом, а не обов`язком суду. Поряд з тим, у матеріалах справи є достатні дані щодо обставин адміністративного правопорушення, яке мало місце 12 лютого 2021 року, які між собою взаємоузгоджуються, є чіткими, несуперечливими, відтак сумнівів не викликають та не потребують додаткового виклику вказаних осіб у судове засідання для дачі пояснень.

Крім того, апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги в частині недоведення факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , оскільки такі спростовуються зібраними та дослідженими по справі вищепереліченими доказами, як в суді першої, так і апеляційної інстанцій, а невизнання ним своєї вини у скоєному, суд розцінює як спосіб уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення, та відхиляє їх.

Покликання апелянта в апеляційній скарзі про те, що постанова суду винесена із значними порушеннями норм закону та не в повній мірі відповідає вимогам закону, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясувала усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

На підставі викладеного апеляційний суд приходить до переконання, що рішення судді по даній справі про адміністративне правопорушення є законним та обгрунтованим, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Віняра Ю.С. залишити без задоволення, а постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 22 квітня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції, чинній на час вчинення адміністративного правопорушення), і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.