Справа 362/2779/21
Провадження 3/362/1198/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.06.2021 року м. Васильків

Суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Сухарева О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Васильків, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , продавця-консультанта магазину «Все від 10 грн.»,

В С Т А Н О В И В:

31.05.2021 з Обухівського районного управління поліції до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшла справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП відносно ОСОБА_1 щодо порушення нею вимог п.п. 4 п. 3-5 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, до суду надіслала клопотання про розгляд справи за її відсутності та пояснення по суті справи, в яких просила провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, оскільки на момент складання протоколу приймання відвідувачів магазином не здійснювалося, окрім неї та працівників поліції в приміщенні більше нікого не було, вона всього лиш викладала на полицю товар, а саме: побутову хімію, здійснення торгівлі якою не заборонено. Крім того, вона не є суб`єктом господарювання та не здійснює господарську діяльність, не зареєстрована відповідно до закону як підприємець, а також не є посадовою особою такого суб`єкта господарювання, не наділена повноваженнями щодо врегулювання питань роботи магазину, тобто не є суб`єктом даного адміністративного правопорушення. Також особою, яка склала протокол не було з`ясовано, яка група товарів наявна в магазині і чи розповсюджується взагалі на даний заклад торгівлі Постанова КМУ № 1236.

Оскільки присутність ОСОБА_1 при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення не є обов`язковим, відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП, враховуючи її клопотання про розгляд справи без її участі, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних в справі матеріалів.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, матеріали справи, письмові пояснення ОСОБА_1 , суд приходить до наступного висновку.

За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається з положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою провадження в справі про адміністративне правопорушення є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення передбачає чотири елементи: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт і суб`єктивну сторону, при відсутності хоча б одного з яких не можна говорити про наявність складу адміністративного правопорушення.

Об`єкт адміністративного правопорушення це сукупність суспільних відносин, що охороняються адміністративним правом, а також регулюються нормами трудового, цивільного, земельного, фінансового права, за порушення яких накладаються адміністративні стягнення.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені законом.

Суб`єктами адміністративних правопорушень виступають громадяни чи посадові особи, які досягли відповідного віку чи мають спеціально визначений законом статус.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника.

За приписами ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 507067 від 22.03.2021, складеного щодо ОСОБА_1 , встановлено, що 22.03.2021 близько 14 год. 40 хв. за адресою: АДРЕСА_3 громадянка ОСОБА_1 , будучи продавцем-консультантом магазину «Все від 10 грн.», діяльність якого здійснюється на продаж промислових товарів, не припинила роботу даного закладу, чим порушила п.п. 4 п. 3-5 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236. (а.с. 2).

Частиною 1 статті 44-3 КУпАП передбачена відповідальність фізичних та посадових осіб за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Оскільки диспозиція ч. 1 ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, тобто такою, де закріплюється лише загальні ознаки правила поведінки, для встановлення ознак, яких бракує, слід звертатись до положень іншого нормативного акта іншої галузі права; бланкетна диспозиція містить правила поведінки в найзагальнішій формі, відсилаючи суб`єкта реалізації до інших правових норм.

Згідно пп. 4 п. 3-5 постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 (в редакції від 06.03.2021), на території регіонів, на яких установлений червоний рівень епідемічної небезпеки, додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, забороняється приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері торговельного і побутового обслуговування населення, крім приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які торгують товарами на торговельних площах, не менше 60 відсотків яких призначено для торгівлі продуктами харчування, пальним, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами гігієни та побутовою хімією, засобами зв`язку, друкованими засобами масової інформації, ветеринарними препаратами, кормами, насінням і садивним матеріалом, засобами захисту рослин, без обмеження доступу відвідувачів до інших товарів, представлених в асортименті зазначених суб`єктів господарювання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 ГК України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Дослідивши матеріали справи, письмові пояснення ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що в суді не встановлено достатніх доказів, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, у тому числі власником, керівником чи іншою відповідальною особою магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що до її обов`язків входило врегулювання питань роботи магазину.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що без встановлення, що ОСОБА_1 є суб`єктом даного адміністративного правопорушення, не можна говорити про наявність чи відсутність у матеріалах справи інших доказів, які б беззаперечно підтверджували порушення нею вимог пп. 4 п. 3-5 постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 (в редакції від 06.03.2021),а суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, тому притягувати до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не має достатніх підстав.

Таким чином, суд вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Сухарева О.В.