П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.06.2021 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Сарай А.І., за участю представника Закарпатської митниці Держмитслужби Зубенка І.І., розглянувши справу про порушення митних правил, що надійшла з Закарпатської митниці Держмитслужби, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Борислав Львівської області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), місце тимчасової реєстрації в Україні: АДРЕСА_2 , непрацюючого, закордонний паспорт НОМЕР_1 від 25.07.2013 року, орган, що видав: ЗІТА2, РНОКПП НОМЕР_2 , за ч. 6 ст. 481 Митного кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

21.10.2020 року, о 21 год. 40 хв., в зону митного контролю на ділянку «Виїзд» (ЗМК пасажирська) митного поста «Тиса» Закарпатської митниці Держмитслужби заїхав мікроавтобус марки «Citroen», моделі «Jumper», номер кузова НОМЕР_3 , державний реєстраційний номерний знак України НОМЕР_4 , де в якості пасажира слідував громадянин України ОСОБА_1 , який подорожував з України в Італію у приватних справах.

Формою проходження митного контролю ОСОБА_1 обрав порядок проходження митного контролю по каналу «червоний коридор». До митного контролю ОСОБА_1 було подано закордонний паспорт НОМЕР_1 від 25.07.2013 року.

Під час здійснення митних формальностей було проведено аналітично-перевірочні заходи з використанням баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України, внаслідок чого встановлено, що 20.04.2019 року через пункт пропуску «Кучурган Первомайськ» митного поста «Кучурган» Одеської митниці ДФС ОСОБА_1 в режимі «тимчасового ввезення» було ввезено легковий автомобіль марки «Volvo», модель «V70», кузов № НОМЕР_5 , реєстраційний номерний знак Італії НОМЕР_6 , та станом на 21.10.2020 року транспортний засіб не вивезено за межі митної території України.

Станом на 21.10.2020 року вказаний транспортний засіб за межі митної території України вивезеним не значиться та продовжує перебувати на території України з перевищенням строку тимчасового ввезення.

У своєму письмовому поясненні ОСОБА_1 підтвердив факт ввезення зазначеного автомобіля. У митний орган із письмовою заявою щодо продовження терміну тимчасового ввезення транспортного засобу ОСОБА_1 не звертався. Також у поясненні ОСОБА_1 зазначив, що до завершення терміну тимчасового ввезення транспортного засобу звертався у телефонному режимі до Чорноморської митниці Держмитслужби з проханням щодо надання роз`яснень про порядок вивезення автомобіля з митної території України в умовах карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Згідно з його письмовими поясненнями, під час телефонної розмови працівники митниці не надали відповідних роз`яснень та не поінформували про необхідність письмового звернення у митні органи щодо продовження терміну ввезення транспортного засобу. Крім того, повідомив, що грошових коштів для забезпечення сплати штрафу на момент перетину кордону при собі не має.

Згідно з інформацією, отриманою з мережі Інтернет (сайт « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), вартість аналогічного/подібного до зазначеного автомобіля становить 2500 євро, що згідно з курсом НБУ станом на 21.10.2020 року складає 83761 грн.

Таким чином, ОСОБА_1 перевищив строк тимчасового ввезення на митну територію України, а саме: легкового автомобіля марки «Volvo», модель «V70», кузов № НОМЕР_5 , реєстраційний номерний знак Італії НОМЕР_6 , більше ніж на тридцять діб.

Представник Закарпатської митниці Держмитслужби у судовому засіданні вважає, що ОСОБА_1 винний у вчиненні адміністративного правопорушення, його вина підтверджується зібраними у справі доказами, і тому його необхідно притягнути до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 481 МК України та застосувати до нього стягнення відповідно до санкції вказаної статті.

Судове засідання у справі призначалося неодноразово, зокрема на 25.02, 05.04, 16.04 та 15.06.2021 року. ОСОБА_1 у дане судове засідання, призначене на 15.06.2021 року о 10.00 год., не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання судової повістки пр. виклик рекомендованим поштовим відправленням (номер штрихкодового ідентифікатора: 526), що вручено 24.05.2021 року, при причини неявки не повідомлено. Крім того, постановами судді від 05.04 та 07.05.2021 року постановлено проводити розгляд справи про порушення митних правил за ч. 6 ст. 481 МК України щодо ОСОБА_1 , який відбудеться 16.04.2021 року о 10 год. 40 хв. та 15.06.2021 року об 11 год. 30 хв. відповідно в режимі відеоконференції, доручено Заводському районному суду м. Миколаєва забезпечити проведення вказаних судових засідань, в режимі відеоконференції за участю ОСОБА_1 , а копію постанови скеровано до Заводського районного суду м. Миколаєва для виконання та ОСОБА_1 для відома. Однак судове засідання в режимі відеконференції не відбулося у зв`язку з неможливістю з`єднання із Заводським районним судом м. Миколаєва.

Крім того, згідно з наявною у матеріалах справи заявою ОСОБА_1 від 21.10.2020 року, адресованою голові Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, його повідомлено про те, що розгляд справи про порушення митних правил, запровадженої відносно нього, відбудеться 25.11.2020 року о 10.00 год. в приміщенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області. У даній заяві ОСОБА_1 просить розглянути справу у його відсутності (а.с. 12).

26.11.2020 року від ОСОБА_1 на адресу суду надійшли письмові пояснення у справі, згідно з якими просить закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу правопорушення. Зауважив, що дійсно, автомобіль марки «Volvo», реєстраційний номерний знак Італії НОМЕР_6 , ввозився на територію України, усвідомлюючи необхідність його вивезення з України до спливу одного року з моменту ввезення, він розраховував вивезти його у кінці березня - початку квітня 2020 року. Однак, починаючи з березня, на території Європи почався спалах коронавірусної інфекції, що потягло за собою введення карантинних заходів, в тому числі обмеження в перетині кордонів. Рішенням РНБО від 13.03.2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» вирішено з 17 березня закрити на два тижні пункти пропуску через державний кордон України. В свою чергу, рішенням Єврокомісії від 17.03.2020 року запроваджено заборону в`їзду у країни Євросоюзу громадянам третіх країн (в тому числі України), строком на 30 днів. Республіка Молдова, через територію якої він раніше ввіз належний йому автомобіль, також оголосила заборону в`їзду іноземцям з 17.03.2020 року. Наведена інформація є загальновідомою, і крім того підтверджується інформацією з веб-сайтів новинних видань. Оголошення суворого карантину та заборони перетину кордонів стало несподіванкою для нього. Саме через настання цих обставин він не зміг вчасно, до спливу строку, вивезти автомобіль з території України. На той час (у березні 2020 року) у суспільстві почалися досить панічні настрої через страх померти від невідомої серйозної епідемії. Від знайомих з ОСОБА_2 він чув жахливі новини про велику кількість смертей від коронавірусу у цій країні. Через це, що він побоювався у той момент пересуватися по країні, перетинати кордон, так як переживав, що захворіє, буде поміщений на тривалу ізоляцію тощо. Урядами усіх країн Європи, в том числі і України було вкрай рекомендовано утриматися від будь-яких поїздок на той момент. Вказує, що він не зміг виконати вимог щодо вивезення автомобіля за кордон, так як дозволений законодавством термін ввезення автомобіля спливав у березні-квітні 2020 року, у період введення найбільш жорстких обмежень в зв`язку з епідемією як в Україні, так і в суміжних країнах. Тому, вважає, що він порушив даний термін через обставини непереборної сили, через що його слід звільнити від відповідальності на підставі ч. 1 ст. 460 МК України. Просить звернути увагу, що до спливу терміну тимчасового ввезення автомобіля він телефонував до Чорнорморської митниці Держмитслужби з проханням роз`яснити порядок вивезення автомобіля в період дії карантину, можливість продовження такого терміну. Однак жодної адекватної відповіді не отримав. Склалося враження, що службовці даної організації самі не розуміли, що робити в даній ситуації, щоб уникнути штрафу. Зважаючи на стрімке поширення епідемії він розраховував, що урядом буде прийняте певне розпорядження, яке продовжить строк тимчасового ввезення транспортних засобів на період карантину. Жодного умислу на порушення митного законодавства він не мав, а навпаки докладав зусиль для отримання інформація щодо того, в який спосіб йому діяти, щоб дотриматися норм законодавства.

Відповідно до ст. 526 МК України вважаю за можливе провести розгляд даної справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та не з`явилася в судове засідання.

При цьому враховую, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, у яких зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Крім того, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відтак, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши представника Закарпатської митниці Держмитслужби, дослідивши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування на митну територію України більше ніж на тридцять діб.

Статтею 68 Конституції України регламентовано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Статтею 458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

22.08.2019 року набрали чинності зміни до ст. 481 МК України згідно із Законами України від 08.11.2018 року № 2612-VІІІ «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» та від 16.05.2019 року № 2725-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Згідно з диспозицією ч. 6 ст. 481 МК України адміністративна відповідальність настає за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.

Тимчасове ввезення це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання (ст. 103 МК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 255 МК України митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Частиною 1 ст. 380 МК України передбачено, що тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Відповідно до ч. 2 ст. 380 МК України транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від проведення заходів офіційного контролю, а також від подання документів та/або відомостей, що підтверджують дотримання встановлених заборон та/або обмежень щодо переміщення транспортних засобів особистого користування через митний кордон України. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом Х цього Кодексу.

Громадяни-резиденти, які перебувають на тимчасовому консульському обліку в консульській установі України за кордоном, мають право тимчасово ввозити на митну територію України під письмове зобов`язання про зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, один транспортний засіб особистого користування, що класифікується за товарною позицією 8703 (крім товарної під позиції 8703 10) згідно з УКТ ЗЕД, та причіп до нього, що класифікується за товарною під позицією 8716 10 згідно з УКТ ЗЕД (за умови ввезення разом із транспортним засобом), на строк, що не перевищує 60 днів протягом одного календарного року (який може бути як безперервним, так і з перервами), без сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Зазначені транспортні засоби можуть бути тимчасово ввезені на митну територію України за умови подання митному органу документів, що підтверджують право власності громадянина на такі транспортні засоби та їх реєстрацію на території відповідної країни. Строки, передбачені абзацами першим, другим, третім та п`ятим цієї частини, можуть бути продовжені митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів (ч. 4 ст. 380 МК України).

Згідно з ч. 5 ст. 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Транспортні засоби особистого користування, що класифікуються за товарною позицією 8903 згідно з УКТ ЗЕД, можуть використовуватися громадянами, які ввезли їх в Україну, а також громадянами-резидентами та громадянами-нерезидентами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення, за умови використання транспортного засобу від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

За приписами ч. 6 ст. 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Документів, підтверджуючих аварію, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб матеріали справи не містять. В письмових поясненнях ОСОБА_1 не підтвердив того факту, що він з приводу порушення строку доставлення автомобіля звертався в митний орган. Тобто, обставин, передбачених ч. 1 ст. 460 МК України, з настанням яких діяння, передбачене статтею 481 цього Кодексу, не тягне за собою адміністративної відповідальності під час судового розгляду не встановлено.

У відповідності до ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно зі ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

У відповідності до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП суддя зобов`язаний повно та всебічно з`ясувати усі обставини справи, зокрема, чи мало місце адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного її вирішення при цьому, встановити істину по справі необхідно з аналізу наявних доказів, які відповідно чинного законодавства, представляють собою будь які фактичні дані, які підтверджують або спростовують ті чи інші обставини і мають суттєве значення для правильного вирішення справи по суті.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, стверджується зібраними у справі доказами: протоколом про порушення митних правил № 1677/30500/20 від 21.10.2020 року (а.с. 1-5); даними диспетчера ЗМК та пасажирського пункту пропуску (а.с. 6); обліком транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення (а.с. 7); письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 21.10.2020 року (а.с. 8); доповідною запискою державного інспектора відділу № 2 митного поста «Тиса» Закарпатської митниці Держмитслужби Баран Р.І. від 21.10.2020 року (а.с. 13, 14).

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Згідно зі ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу порушника та ступінь його вини, у відповідності до вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП, вважаю, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 6 ст. 481 МК України, яка є альтернативною, у виді конфіскації транспортного засобу.

Заперечення і версію ОСОБА_1 , викладені у його письмових поясненнях, розцінюю як форму захисту та намаганням уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки такі спростовуються дослідженими у судовому засіданні вищенаведеними доказами, які узгоджуються між собою, і які вважаю достовірними та достатніми у даній справі.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; суддя, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, призначати експертизи, тощо.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 454 грн.

Керуючись ст. ст. 33, 283, 284 КУпАП, ст. ст. 481 ч. 6, 527-529 МК України,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 Митного кодексу України, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді конфіскації транспортного засобу легкового автомобіля марки «Volvo», модель «V70», кузов № НОМЕР_5 , реєстраційний номерний знак Італії НОМЕР_6 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судового збору.

Постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області А.І. Сарай