Дата документу Справа № 337/1335/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №337/1335/21 Головуючий в 1 інст. Кучерук І.Г.
Провадження №33/807/390/21 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 червня 2021 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , представника ОСОБА_1 адвоката Хорунжий Я.В., представника ОСОБА_2 адвоката Стадніченка С.В., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, 04.03.2021 року о 07-57 годин ОСОБА_1 по пр. І. Преображенського ЛЕП №66 у м. Запоріжжя, керуючи автомобілем ВАЗ 21093, держномер НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався бокового інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Mitsubishi Outlander, номерний знак НОМЕР_2 , водій ОСОБА_2 , який рухався у сусідній смузі в попутному напрямку, після чого ОСОБА_1 залишив місце пригоди. В наслідок ДТП автомобілі пошкоджені, травмованих немає.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що судове рішення винесено з грубим порушенням та підлягає скасуванню у зв`язку з наступним. Вказує, що суд не надав оцінку головному доказу у справі, а саме відео з автомобіля водія ОСОБА_2 , не дослідив причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР з боку ОСОБА_2 та подією ДТП. При цьому, суд погодився з тим, що не складення протоколу щодо ОСОБА_2 є помилковим, проте визнав винним водія ОСОБА_1 . Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на тому, що вина ОСОБА_1 полягає в тому, що він не подивився в бік проїзної частини, з якої не могло бути руху та відбулось зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 , який порушив правила дорожнього руху. Суд першої інстанції також не надав взагалі ніякої оцінки відео з реєстратора водія ОСОБА_2 , яке свідчить про перетин ним суцільної лінії смуг руху та створення вкрай небезпечної аварійної обстановки, яка і призвела до події ДТП. Вважає, що саме в діях водія ОСОБА_2 є порушення правил дорожнього руху, які і призвели до ДТП, він порушив вимоги розмітки 1.18 та знаку 5.16 ПДР України. Ліва смуга руху, в якій рухався прямо перед поворотом ОСОБА_2 дорожньої розмітки дозволяла рух тільки прямо, це також дублювалось і стрілками розмітки, п`ять стрілок вказують рух «лише прямо», однак водій ОСОБА_2 проігнорував ці вимоги, чим створив аварійну ситуацію, яка призвела до дорожньо-транспортної пригоди. Також звертаю увагу суду, що швидкість водія ОСОБА_2 значно перевищувала дозволену швидкість. Просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП України у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України.

Враховуючи обізнаність ОСОБА_2 про час та дату судового засідання в суді апеляційної інстанції, а також присутність його представника, який зазначив про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_2 , вважаю за можливе розглянути справу за його відсутністю, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думки учасників судового розгляду ОСОБА_1 та його представника адвоката Хорунжий Я.В., які підтримали апеляційну скаргу, представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Стадніченка С.В., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши під час апеляційного розгляду матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Висновок судді про вчинення саме ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким районний суд дав належну оцінку.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення за обставин, які зазначені у протоколі про адміністративні правопорушення серії ДПР18 № 360035 від 04.03.2021 року та серії ДПР18 № 292216 від 04.03.2021 року та визнані судом доведеними підтверджуються: схемою місця ДТП, поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які містяться в матеріалах справи, а також наданими в судовому засіданні, фотознімками з місця ДТП та відеозаписом правопорушення.

Також в ході судового розгляду в суді першої інстанції ОСОБА_2 повністю заперечив пояснення водія ОСОБА_1 та пояснив, що перед поворотом на пр. Преображенського перестроївся в праву смугу, здійснив поворот праворуч та в його авто вдарив автомобіль ОСОБА_1 , після чого він зупинився та викликав поліцію.

З відеозапису вбачається, що водій ОСОБА_1 перед перестроюванням у ліву смугу не вибрав безпечної швидкості руху та не дотримався бокового інтервалу, тим самим скоїв зіткнення з автомобілем ОСОБА_2 .

Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.

Апеляційний суд критично оцінює доводи ОСОБА_1 про те, що в його діях відсутні порушення ПДР України, оскільки вони абсолютно не відповідають дослідженому відеозапису та матеріалам справи.

Відповідаючи на доводи про наявність порушення ПДР у діях водія ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції звертається до практики ЄСПЛ, яка зазначає, що справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальною, мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції (справа «Лучанінова проти України» рішення від 09.06.2011 року, заява № 16347/02).

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Таким чином, посилання ОСОБА_1 на недотримання саме ОСОБА_2 вимог ПДР України, що призвели до ДТП є неприйнятними і не є предметом розгляду у цій справі, оскільки в даному випадку суд вирішує питання лише стосовно дій ОСОБА_1 .

З огляду на протокол, схему місця ДТП, характер механічних пошкоджень автомобілів та відеозапис, які в своїй сукупності дають можливість чітко відтворити обставини пригоди, суд вважає доводи апеляційної скарги про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, безпідставними, оскільки вони повністю спростовуються вищенаведеними матеріалами справи та поясненнями ОСОБА_2 .

Отже, суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП, повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі обставини справи в їх сукупності, дослідив наявні у адміністративних матеріалах докази, дав оцінку кожному доказу із наведенням відповідних мотивів та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченихст.ст. 124 КУпАП, 122-4 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду даної справи про адміністративне правопорушення у межах апеляційної скарги не встановлено таких порушень, що унеможливили би прийняття законного та обґрунтованого рішення. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

При накладенні адміністративного стягнення суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП.

За таких обставин постанову судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 23 квітня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник