Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/118/21 Головуючий у суді І-ї інстанції Бурко Р. В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Кабанова В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2021 року. Суддя судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду Кабанова В.В., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Пантелеєва О.М. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.02.2021, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки - НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу, що складає 10200 гривень,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.02.2021 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. Також стягнуто 454 грн. 00 коп. судового збору на користь держави.

Згідно постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 17.01.2021 року о 21 год. 07 хв., рухаючись в м. Кропивницькому по вул. Ю. Краснокутського, керував транспортним засобом «ВАЗ 2101», державний номер НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук), від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_1 адвокат Пантелеєв О.М. подав апеляційну скаргу якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 08.02.2021.

Скасувати постанову суду, прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Свої вимоги апелянт мотивує наступним.

Копія постанови про притягнення до відповідальності була видана тільки 17.02.2021.

Суд першої інстанції не звернув уваги, що працівник поліції не ознайомлював з правами та обов`язками передбаченими чинним законодавством, зупинка транспортного засобу відбулася без будь-якої причини.

Свідків викликано не було, вину не визнавав.

Від проходження на стан наркотичного сп`яніння за допомогою приладу Драгер не відмовлявся, відмовився їхати до медичного закладу, оскільки на це не було часу.

Свідків, які зазначені в протоколі не бачив, зазначає, що їх не було.

Суд першої інстанції визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП вийшов за межі протоколу, оскільки визнав винним за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та в його інтересах захисника - адвоката Пантелеєва О.М., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, зваживши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. З матеріалів адміністративної справи вбачається, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності копію постанови отримав 17.02.2021 .(а.с. 19)

Апеляційний суд вважає за можливе поновити строк на апеляційне оскарження, та надано можливість надати пояснення та дослідити матеріали провадження при перегляді справи в суді апеляційної інстанції.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно припису ст. 8 КпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

Разом з тим, за змістом п. 42 рішення Європейського суду з прав людини Бендерський проти України від 15.11.2007 року зазначається, що право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді заслухані, тобто належним чином вивчені.

Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду адміністративної справи щодо ОСОБА_2 належно не виконані, зважаючи на таке.

Так, за змістом ч. 1 ст. 130 КУпАП України, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є, зокрема, відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння (п. 2. 5 ПДР України).

Відповідно до вимог п. 2.5. ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проходження такого огляду регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735).

Як передбачено п. 12 Розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються

в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з

МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду,

проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про

адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду,

проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з

яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або

долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі

встановлення стану сп`яніння.

Згідно з вимогами, передбаченими п. 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (надалі - Інструкція від 07.11.2015 року № 1395), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Вивчивши матеріали провадження безпосередньо, апеляційним судом встановлено, що в матеріалах адміністративного провадження відсутнє підтвердження щодо порушення ПДР ОСОБА_1 , що стало причиною зупинки транспортного засобу.

На підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівниками поліції до суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 149647 від 17.01.2021, пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та відеозапис.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 149647 від 17.01.2021 вбачається, що ОСОБА_1 17.01.2021 року о 21 год. 07 хв., рухаючись в м. Кропивницькому по вул. Ю. Краснокутського, керував транспортним засобом «ВАЗ 2101», державний номер НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук), від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.(а.с. 1).

В судовому засідання ОСОБА_1 зазначив, що посвідчення водія не має, товариш надав автомобіль перегнати з одного місця на інше. Правила дорожнього руху не порушував, вважає, що зупинили безпідставно, не пояснили в чому порушення ПДР. Пройти огляд на стан сп`яніння на місці погодився, до закладу охорони здоров`я в присутності свідків відмовився.

Свідок ОСОБА_5 зазначив, що працівники поліції зупинивши ОСОБА_1 запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, від чого ОСОБА_1 не відмовився. Вказав, що працівники поліції змушували підписати протокол. До закладу охорони здоров`я пропонували проїхати, проте ОСОБА_1 відмовився.

З метою всебічного, повного та об`єктивного розгляду апеляційної скарги в судове засідання був викликаний командир взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП, лейтенант поліції Пастушенко Р.В., який складав протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР № 149647 від 17.01.2021 стосовно ОСОБА_1 , проте останній до суду не з`явився.

Для повного та всебічного з`ясування обставин справи у судовому засіданні суду апеляційної інстанції був переглянутий відеозапис з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що було зупинено транспортний засіб в якому була помітна працівником поліції технічна несправність. ОСОБА_1 зазначив, що водійського посвідчення не отримував. Алкогольні напої та наркотичні засоби не вживав. Погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. В подальшому при свідках відмовився їхати в заклад охорони здоров`я.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Вивчивши матеріали провадження безпосередньо, апеляційним судом встановлено, що в матеріалах адміністративного провадження відсутнє підтвердження щодо порушення ПДР ОСОБА_1 , що стало причиною зупинки транспортного засобу, яка саме технічна несправність була у автомобіля працівниками поліції повідомлено не було.

Виходячи із матеріалів адміністративного провадження вбачається, що працівники патрульної поліції не дотримались вимог ч.1 ст. 266 КУпАП.

Крім того, підстав підозрювати перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння відсутні, оскільки в протоколі було зазначено, що в ОСОБА_1 розширені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, в той час відповідно до відеозапису працівник поліції не встановлювалися такі ознаки, та будь-яких дій щодо їх встановлення працівник поліції не здійснював, тому в апеляційного суду є сумніви щодо того факту, яким чином можливо було виявити вказані ознаки.

Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції №1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

В матеріалах провадження відсутнє направлення на проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 на зазначені порушення допущені працівниками поліції не звернув уваги, а тому дійшов до помилкового висновку про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, наявне порушення процедури огляду, як того вимагає положення ст. 266 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України, зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Згідно ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі Кобець проти України (з урахуванням первісного визначення принципу поза розумним сумнівом у справі Авшар проти Туреччини) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Таким чином, при винесенні суддею місцевого суду оскаржуваної постанови порушені принципи всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин, не досліджено всіх фактичних обставин справи, що призвело до хибного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Таким чином, оскільки будь-яких належних, допустимих і достовірних доказів того, що працівниками поліції було виконано вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, при проведенні огляду ОСОБА_1 на встановлення факту перебування його в стані наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом, суду надано не було, доводи правопорушника, щодо недотримання працівниками поліції визначеної процедури проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, не спростовано, а тому слід вважати, що в такому випадку (через порушення процедури проведення огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння) відсутнє порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вийшов за межі протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки визнав винним ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, проте не зазначив в чому саме його визнано винним, оскільки диспозиція ст. 130 КУпАП містить декілька вимог, що є недопустимим, оскільки розгляд адміністративної справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочато підлягає закриттю, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає безумовному скасуванню в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження по справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 283, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити строк ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.02.2021.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.02.2021, стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду В.В. Кабанова