№ 755/4849/21
№ 3-зв/755/8/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2021 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В., розглянувши матеріали заяви прокурора відділу забезпечення діяльності у сфері запобігання і протидії корупції Офісу Генерального прокурора Сеник В. про відвід судді Бірси О.В., яка подана в межах розгляду справи про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва (головуючий суддя Бірса О.В.) перебуває справа про адміністративне правопорушення №755/4849/21 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 1727 КУпАП.

Прокурор відділу забезпечення діяльності у сфері запобігання і протидії корупції Офісу Генерального прокурора В. Сеник звернувся до суду із заявою про відвід судді Бірси О.В., мотивуючи її тим, що перед початком судового засідання 16.04.2021 року, у коридорі перед кабінетом судді Бірси О.В. захисником Одинець Л.П. власноручно у присутності прокурора написано клопотання про витребування з ДП «Укртрансхімаміак» протоколів засідання профспілкового комітету, на яких погоджено накази від 02.01.2020 №1-к-о «Про виплату премії за основні результати господарської діяльності у грудні 2019 року» та від 28.12.2019 №446-к-о «Про встановлення доплат та надбавок працівникам підприємства у І кварталі 2020 року». У судовому засіданні 16.04.2021 року суддею Бірсою О.В. задано запитання ОСОБА_1 щодо наявності протоколів засідань профспілкового комітету, на яких погоджувалися зазначені накази від 02.01.2020 №1-к-о та від 28.12.2019 №446-к-о. Після чого, адвокат заявила і передала власноручно написане клопотання про витребування саме цих протоколів засідання профспілкового комітету. Відповідно до пункту 4 рішення Ради суддів України від 08.06.2017 № 34, у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративні правопорушення відповідно до КУпАП, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства, суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства, може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією. Оскільки положення КУпАП не регулюють порядок відводу судді, виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії найбільш близької галузі права - кримінального процесуального права, та при вирішенні питання про відвід, керуватися вимогами статей 75, 80-83 КПК України. Написання адвокатом від руки у коридорі суду перед судовим засіданням клопотання про витребування протоколів засідань профспілкового комітету, на яких погоджувалися зазначені накази від 02.01.2020 №1-к-о та від 28.12.2019 №446-к-о, надання суддею Бірсою О.В. у судовому засіданні запитань особі, що притягується до адміністративної відповідальності, саме щодо цих протоколів, викликає сумнів у неупередженості судді Бірси О.В. при розгляді справи про адміністративні правопорушення № 755/4849/21-п, пов`язані з корупцією, відносно ОСОБА_1 за частинами першою та другою статті 1727 КУпАП.

У судове засідання прокурор відділу забезпечення діяльності у сфері запобігання і протидії корупції Офісу Генерального прокурора В. Сеник не з`явився, про причини неявки не повідомлено.

Особа, якій заявлено відвід - суддя Бірса О.В., у судове засідання не з`явилася, про розгляд заяви повідомлено, пояснень від неї не надходило.

Вивчивши матеріали поданої до суду заяви про відвід судді Бірси О.В., приходжу до наступного.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. 246 КУпАП, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Чинний КУпАП не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і, відповідно, не передбачає порядку розгляду заяви про відвід.

Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в національному законодавстві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і, зокрема, врегулювання права на відвід та порядку розгляду заяви про відвід у справах про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно зі ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22 грудня 1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», у спірних питаннях, або які не врегульовані національним законодавством, суди застосовують міжнародні договори, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 р. у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 р. «Ветштайн проти Швейцарії», тощо), важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Крім того, Рада суддів України пунктом 4 рішення № 34 від 08 червня 2017 року роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію, беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Такі обставини при розгляді заяви про відвід судді Бірси О.В. не встановлені, заявником не доведена наявність обставин, які б викликали сумніви в неупередженості судді та унеможливлювали ухвалення суддею об`єктивного рішення у справі, доводи викладені в заяві про відвід, не містять доказів, що вказують на необ`єктивність чи упередженість судді.

Враховуючи наведене, не знайшли підтвердження факти, викладені у заяві прокурора відділу забезпечення діяльності у сфері запобігання і протидії корупції Офісу Генерального прокурора Сеник В., а тому заява про відвід судді Бірси О.В. задоволенню не підлягає.

Зокрема, ч. 2 ст. 287 КУпАП передбачено право оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 8, 9 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 246 КУпАП, ст.17 ЗУ «Про міжнародні договори», суддя -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви прокурора відділу забезпечення діяльності у сфері запобігання і протидії корупції Офісу Генерального прокурора Сеник В. про відвід судді Бірси О.В., яка подана в межах розгляду справи про адміністративне правопорушення (№755/4849/21) - відмовити.

Копію постанови направити заявнику та направити для відома судді Дніпровського районного суду м. Києва Бірсі О.В.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя