Номер провадження: 33/813/569/21
Головуючий у першій інстанції Сегеда О.М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2021 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,

секретаря Чепрас А.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2020 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього штраф у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

У постанові зазначено, що 26.10.2020 о 10 годині 10 хвилин в Одеській області, с. Дачне, траса Київ-Одеса (+450 +500 км.) водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Кіа Optima», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку в присутності двох свідків із застосуванням приладу Drager «Alcotest 7510», результат тесту показав 0,37% проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, тобто здійснив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати, визнати його не винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, провадження у справі закрити у зв`язку з закінченням на момент розгляду строку, передбаченого ч.2 ст. 38 КУпАП.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що апелянт не був сповіщений належним чином про місце і час розгляду справи, копії постанови суду своєчасно не отримав. При винесені оскаржуваної постанови неповно досліджені обставини справи, не було з`ясовано, що він не згоден з протоколом та не визнавав свою провину, а акт огляду підписав по причині того, що був введений в оману працівниками поліції. В оскаржуваній постанові відсутні посилання на його пояснення, як особи, що притягається до відповідальності, оскільки не був повідомлений про розгляд справи, посилань на пояснення потерпілих, свідків. Суд не прийняв до уваги, що апелянт не погодився з результатами тесту на стан алкогольного сп`яніння, але йому не було запропоновано пройти огляд в закладі охорони здоров`я.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення представника скаржника, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР №000731 від 26.10.2020, який складено відносно ОСОБА_1 про те, що останній порушив п.2.9а ПДР України, а саме 26.10.2020 о 10 год. 10 хв. в Одеській області, с. Дачне, траса Київ-Одеса (+450 +500 км.) керував транспортним засобом «Кіа Optima», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу DRAGER ALCOTEST 7510 у присутності двох свідків. Результат огляду становить 0,37%. Свідками в протоколі зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Протокол підписаний особою, яка його склала, двома свідками та безпосередньо ОСОБА_1 , який в графі "Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності" зазначив "Не погоджуюсь з протоколом". Конкретних зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 в протоколі не вказав.

До протоколу додано роздруківку результату тесту, який пройшов ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, що показав 0,37 % проміле алкоголю.

Вказана роздруківка містить підпис ОСОБА_1 , що свідчить про ознайомлення останнього з результатом проходження тесту.

Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_2 огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 відбувся за допомогою технічного засобу Драгер і результат тесту був позитивний - 0,37% проміле.

Згідно з поясненнями свідка ОСОБА_3 огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 відбувся за допомогою технічного засобу Драгер і результат тесту був позитивний 0,37% проміле.

Вищенаведені обставини підтверджуються відеозаписом події, зафіксованої на диску, що знаходиться у матеріалах справи.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Доводи апелянта про те, що він не був згоден з результатом проходження огляду на стан сп`яніння, однак працівниками поліції не було запропоновано йому пройти огляд в медичному закладі, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на те, що письмове зазначення ОСОБА_1 в протоколі про його незгоду з ним не доводить того, що особа в такий спосіб виразила непогодження саме з результатом проходження огляду на стан сп`яніння, так як протокол містить й іншу інформацію щодо події, яку особа могла заперечувати.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Однак доказів того, що ОСОБА_1 будь-яким чином заперечував результат тесту, який пройшов за допомогою приладу Drager «Alcotest 7510», матеріали справи не містять, викладене також підтверджується відеозаписом подій під час його підписання.

Незгода ОСОБА_1 з протоколом в цілому свідчить про намагання останнього у такий спосіб уникнути відповідальності.

Посилання апелянта про неповідомлення його про розгляд справи спростовується матеріалами справи так як з протоколу про адміністративне правопорушення, який містить підпис апелянта, вбачається, що датою судового засідання зазначено 25.11.2020 (Малиновський районний суд м. Одеси/Біляївський районний суд Одеської області). Саме у визначений у протоколі день відбувся розгляд даної справи Малиновським районним судом м. Одеси.

Отже, твердження апелянта про те, що він цікавився станом справи у Біляївському районному суді, однак йому повідомлялося про відсутність справи відносно нього, не свідчить про неналежне повідомлення його про розгляд справи так як останній не був позбавлений можливості дізнатися до якого з двох зазначених у протоколі судів надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Крім того вказане не є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови суду, оскільки права апелянта повністю були поновлені під час апеляційного розгляду.

Також безпідставними є доводи апелянта в частині того, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі ст. 38 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 правопорушення вчинено 26.10.2020. Постановою суду від 25.11.2020 ОСОБА_1 визнано винним за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення в строк, передбачений ст. 38 КУпАП.

Твердження скаржника про відсутність в оскаржуваній постанові посилань на пояснення свідків не є підставою для їх скасування, так як такі містяться в матеріалах справи, апелянтом не спростовані та доводять, що за результатом проходження ОСОБА_1 тесту на стан алкогольного сп`яніння, результат показав 0,37 % проміле алкоголю.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду, в апеляційній скарзі не наведено.

Отже, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що місцевий суд вірно оцінив наявні в даній справі докази відповідно до вимог ст. 251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху, а також що його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам "Кобець проти України" від 14 лютого 2008 року, "Берктай проти Туреччини" від 08 лютого 2001 року, "Лавенте проти Латвії" від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Отже, підстав для скасування постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду Є.С. Сєвєрова