Справа № 751/552/21 Головуючий у 1 інстанції Деркач О.Г.
Провадження № 33/4823/231/21
Категорія - ч. 6 ст. 481 МК України
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2021 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

за участю:

представника Північної митниці Держмитслужби - Коваленка О.М.,

захисника-адвоката - Петруні Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу представника Північної митниці Держмитслужби Ворушила М.В. на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 березня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Білорусь, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

звільнено від адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 481 Митного Кодексу України (далі - МК України) у зв`язку з малозначністю правопорушення, на підставі ст. 22 КУпАП, та закрито провадження по справі.

Повернуто ОСОБА_1 автомобіль марки ««TOYOTA LAND CRUISER 200» д.р.з. НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , що зберігався на складі Північної митниці Держмитслужби.

Як встановив суд першої інстанції, 26 січня 2021 року Північна митниця Держмитслужби звернулася до суду з поданням про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 за ч.6 ст. 481 МК України.

Згідно протоколу про порушення митних правил вбачається, що 19 грудня 2020 року 19 год. 43 хв. в зону митного контролю ВМО №1 митного поста «Нові Яриловичі» Північної митниці Держмитслужби у напрямку «виїзд з митної території України» по смузі руху «зелений коридор» заїхав автомобіль марки «TOYOTA LAND CRUISER 200», д.р.з. НОМЕР_1 , під керуванням громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ).

Здійсненою перевіркою по Центральній базі даних ЄАІС Держмитслужби та АСМО «Інспектор» встановлено, що 20.04.2019 року гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) В ЗОНІ діяльності Північної митниці Держмитслужби ввіз на митну територію України автомобіль марки «TOYOTA LAND CRUISER 200». д.р.з. НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 y митному режимі тимчасового ввезення строком до 1 року та станом на 19.12.2020 року зазначений автомобіль не вивезено за межі митної території України.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 380 МК України, тимчасове ввезення громадянами - нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

Транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від проведення заходів офіційного контролю, а також від подання документів та/або відомостей, що підтверджують дотримання встановлених заборон та/або обмежень щодо переміщення транспортних засобів особистого користування через митний кордон України. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування. передбачених розділом X цього Кодексу.

У відповідності до ч. 6 ст. 380 МК України, тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Відповідно ч. 7 ст. 380 МК України, у разі втрати чи повного зіпсування тимчасово ввезених транспортних засобів особистого користування внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється за умови надання органам доходів і зборів власниками таких транспортних засобів достатніх доказів їх втрати чи зіпсування. Дозволяється поміщення таких транспортних засобів у митний режим знищення або руйнування.

В своїх письмових поясненнях від 19 грудня 2020 року гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) повідомив, що дійсно 20 квітня 2019 року ввіз даний транспортний засіб особистого користування на митну територію України. Вказав, що не вивіз зазначений транспортний засіб за межі митної території України в строк, передбачений ст. 380 МК України, у зв`язку з його поломкою та за своїм станом здоров`я.

Відповідно до ч. 1 ст. 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених ч. 3 ст. 469, ст. 470, ч.3 ст. 478, ст. 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

По даному факту складено протокол про ПМП №0953/10200/20 за ознаками ч.6 ст. 481 Митного кодексу України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представником Північної митниці Держмитслужби подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про його скасування та прийняття нової постанови, якою притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 481 МК України та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 170 000 грн.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад порушення митних правил, передбачених ч. 6 ст. 481МК України, за що він зобов`язаний нести відповідальність, передбачену чинним законодавством, та вважає, що в даному випадку застосування судом першої інстанції до ОСОБА_1 ст. 22 КУпАП є безпідставним. Вказує, що судом було формально вказано про відсутність в діях ОСОБА_1 умислу на порушення митних правил, на підставі чого необґрунтовано визнано порушення малозначним. Стверджує, що при розгляді справи в суді першої інстанції не об`єктивно розглянуто та прийнято до уваги обставин, що ніяких документів, підтверджуючих факту поломки автомобіля марки «TOYOTA LAND CRUISER 200», д.р.з. НОМЕР_1 його власником надано не було, як і не було надано документів на підтвердження хвороби та лікування останнього. Вважає, що при застосуванні ст. 22 КУпАП суд не переконався, що таке рішення буде відповідати усім завданням КУпАП та сприятиме вихованню в дусі дотримання закону. При цьому суд, зазначаючи про відсутність завдання значної шкоди суспільно-небезпечних наслідків, не прийняв до уваги той факт, що відповідальність за інкримінованою частиною статті тягне за собою відповідальність у розмірі 170 000 грн. або конфіскацію транспортних засобів, що стали предметом порушення митних правил, і відповідно до встановлених прожиткових мінімумів доходів громадян, позбавляють можливості вважати досліджуване правопорушення малозначним.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника Північної митниці Коваленка О.М., який підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі, з`ясувавши позицію захисника-адвоката Петруні Р.А., діючого в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга, не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до ст. 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного його вирішення.

На переконання апеляційного суду, при розгляді справи відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції дані вимоги законодавства дотримано в повному обсязі. Висновок суду про наявність у його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин справи.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції в частині доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, яке ґрунтується на зібраних й перевірених судом доказах, а саме на:

- даних протоколу про порушення митних правил від 24 серпня 2020 року № 0953/10200/20 (а.с. 3);

- письмових поясненнях власника автомобіля ОСОБА_1 про те, що 20 квітня 2019 року на територію України він в`їхав на автомобілі «TOYOTA LAND CRUISER 200», д.р.з. НОМЕР_1 , та не зміг вчасно його вивезти з країни в зв`язку виникненням технічних несправностей, а йому необхідно було терміново повертатися в Республіку Білорусь по роботі, де він захворів, та довготривалий строк перебував на лікуванні. До митниці з приводу продовження строку ввезення автомобіля на територію України не звертався (а.с. 6);

-даних витягу Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску від 20 квітня 2019 року, відповідно до якого ОСОБА_1 здійснив в`їзд на територію України на автомобілі «TOYOTA LAND CRUISER 200», д.р.з. НОМЕР_1 через канал «зелений коридор», але виїзд здійснено не було, тому 19 грудня 2020 року вказаний транспортний засіб переведено до каналу «червоний коридор» (а.с. 29);

-відомостях з витягів ЄАІС та АСМО «Інспектор» на момент складання протоколу (а.с. 27, 28, 30);

-відомостях відповіді начальника Управління патрульної поліції в Чернігівській області Думича А. на запит в.о. начальника Північної митниці Держмитслужби від 19 січня 2021 року про те, що в період часу з 20 квітня 2019 року по 19 січння 2021 року відносно водіїв автомобіля марки «TOYOTA LAND CRUISER 200», д.р.з. НОМЕР_1 адміністративні матеріали у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не складалися, а також, не було зафіксовано фактів ДТП за участі цього транспортного засобу (а.с. 19).

Вищенаведені висновки суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності та в апеляційній скарзі представника Північної митниці Держмитслужби не оспорюються.

Відповідно до вимог ст.487 МК України, провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

У відповідності до ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги, які зводяться до оскарження встановленої процедури проходження громадянами митного контролю та вимог митного законодавства України, яке регулює вказані правовідносини.

Щодо доводів апелянта про безпідставне звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення порушення митних правил, передбаченого ч.6 ст. 481 МК України, на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю правопорушення, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими виходячи з наступного.

Так, вирішуючи питання про відповідальність ОСОБА_1 за ч.6 ст.481 МК України, суд, у відповідності до ст.ст. 23, 33КУпАП, керувався тим, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини при вирішенні питання про стягнення у кожному конкретному випадку необхідно враховувати співрозмірність шкоди, завданої державним та суспільним інтересам, і шкоди, завданої особі. Суд повинен проаналізувати, чи дотримано органами влади розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищати право особи на мирне володіння своїм майном, тобто, чи не стали вжиті заходи особистим та надмірним тягарем для заявника.

Крім того, суд звертає увагу, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним.

Згідно з п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03 червня 2005 року № 8 суддя вправі вирішувати питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП. При цьому необхідно врахувати не лише вартість, а й кількість предметів правопорушення, а також мету, мотив і спосіб його вчинення.

Одним із принципів реалізації гуманістичних проявів у правовому регулюванні суспільних відносин в Україні є можливість звільнення правопорушника від юридичної відповідальності на підставі визнання уповноваженими посадовими особами вчиненого ним протиправного діяння малозначним для суспільства.

Так, у відповідності ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Оскільки у цій статті не міститься визначення та перелік малозначних правопорушень, це питання має вирішуватися у кожному конкретному випадку індивідуально, виходячи з того, що малозначні правопорушення - це такі дії, які не спричинили, або не могли спричинити шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

На переконання суду апеляційної інстанції, при призначенні ОСОБА_1 покарання, суд першої інстанції врахував фактичні обставини справи, зокрема те, що діяння, вчинене останнім, хоча містило в собі усі юридичні ознаки, що характеризують правопорушення, передбачене ч.6 ст.481 КУпАП, але внаслідок всіх конкретних обставин воно не відповідало тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення.

Місцевим судом взято до уваги характер вчиненого правопорушення, те, що особа порушник раніше не притягувався до відповідальності за порушення митних правил, здійснив значний особистий вклад в культурний розвиток на підтримку державності України, клопотання продюсера ОСОБА_3 , гуртів «ІНФОРМАЦІЯ_3» та « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОСОБА_5 , та шляхом співставлення виду та розміру передбаченого санкцією частини статті покарання, спираючись на принцип розумності призначення покарання, цілком обґрунтовано звільнив ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 481 МК України на підставі ст. 22 КУпАП, та обмежився усним зауваженням.

Апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що сукупність вищенаведених обставин стали підставою для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення порушення митних правил, передбаченого ч.6 ст. 481 МК України, на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю правопорушення.

Щодо доводів апеляційної скарги з приводу неможливості звільнення від адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку з малозначністю правопорушення, оскільки останнім не було надано підтверджуючих документів щодо поломки автомобіля, а також даних про перебування правопорушника на лікуванні, вони, на думку суду апеляційної інстанції є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки, відповідно до досліджених матеріалів справи в них міститься копія виписки

з медичних документів виданої гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , №205 від 01 березня 2021 року, з якої вбачається, що з 20 листопада 2020 року по 03 грудня 2020 року останній перебував на самоізоляції пов`язаній з захворюванням на COVID-19.

Крім того, стороною захисту, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції було звернуто увагу суду на події, які мали місце в Республіці Білорусь в 2020 році, що в свою чергу, на переконання апеляційного суду, також могли утруднювати в`їзд громадян Республіки Білорусь на територію України, що свідчить про існування вагомих обставин, які не дозволяли безперешкодно здійснити в`їзд на територію України ОСОБА_1 та вчасно забрати свій транспортний засіб.

На думку апеляційного суду, відсутність в матеріалах справи довідки про несправність автомобіля та неможливість з цих причин вивезти його у визначений законодавством строк за межі території України, є такою, що не має вирішального значення для вирішення питання про призначення виду стягнення за порушення митних правил, оскільки може враховуватись лише при вирішенні питання про доведеність, чи не доведеність вини особи у вчиненні інкримінованого правопорушення.

В даному випадку, вина ОСОБА_1 є доведеною дослідженими доказами по справі, крім того, сам порушник її не заперечував, при цьому вказавши, що такі дії, були лише наслідком життєвих обставин.

Твердження викладене в апеляційній скарзі з приводу того, що вчиненим ОСОБА_1 правопорушенням завдано значної шкоди державним інтересам, не відповідає дійсності, оскільки як під час розгляду в суді першої інстанції, так і під час перегляду справи в апеляційному суду було встановлено, що він заїхав на територію України на власному автомобілі з метою власного користування лише ним.

Застосування до ОСОБА_1 такого заходу, як усне зауваження, на переконання суду апеляційної інстанції є достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети - виховного впливу та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

За таких обставин, на думку суду апеляційної інстанції, рішення місцевого є законним та цілком обґрунтованим, а звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності відповідає вимогам ст.22 КУпАП.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови судді не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Північної митниці Держмитслужби Ворушила М.В. - залишити без задоволення, а постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 березня 2021 року, якою ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 6 ст. 481 МК України, у зв`язку з малозначністю правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач