Справа № 461/8443/20 Головуючий у 1 інстанції: Фролова Л.Д.
Провадження № 33/811/47/21 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., з участю захисника Гачака І.О., представника Галицької митниці Держмитслужби Дунаса М.О.,, розглянувши у м.Львові апеляційну скаргу захисника Гачака І.О. на постанову Галицького районного суду м.Львова від 15 грудня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.6 ст.470 МК України

встановив:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.470 МК України, та накладено стягнення у виді конфіскації транспортного засобу марки «BMW» VIN НОМЕР_1 р.н. НОМЕР_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 гривень.

Згідно з постановою суду, 12 вересня 2020 року, близько 02 год. 00 хв. в зону митного контролю митного поста «Рава-Руська» Галицької митниці, в`їхав транспортний засіб марки «Mercedes» р.н. НОМЕР_3 , у якому прямував ОСОБА_1 ..

В ході митного контролю вказаної особи, а також внесення даних про неї в АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України виявилось, що ОСОБА_1 , 18 червня 2018 року, через пункт пропуску через державний кордон України у зоні діяльності Волинської митниці ДФС, було ввезено на митну територію України транспортний засіб марки «BMW» VIN НОМЕР_1 р.н. НОМЕР_2 (країна реєстрації - Литва), без письмового декларування та сплати митних платежів, які підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів, на строк, передбачений нормами ст.95 МК України для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Одночасно було встановлено відсутність в АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України інформації про вивезення з митної території України вказаного автомобіля, станом на 12 вересня 2020 року.

Отже, пропуск 18 червня 2018 року, ввезеного ОСОБА_1 на митну територію України, транспортного засобу марки «BMW» VIN НОМЕР_1 р.н. НОМЕР_4 , здійснено у порядку, передбаченому нормами ч.1 ст.381 МК України - в митному режимі «транзит», на строк-, передбачений нормами ст. 95 МК України для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Захисник Гачак І.О. подав апеляційну скаргу на зазначену постанову суду, в якій просить, оскаржувану постанову суду скасувати та провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

На підтримку своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою та винесеною з порушенням вимог законодавства, без повного та об`єктивного розгляду справи, оскільки протокол про порушення митних правил складено не уповноваженою особою ОСОБА_2 судом не перевірено його посадової інструкції і така на вимогу суду митним органом надана не була. Також апелянт зазначає, що судом не були викликані та допитані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та свідок ОСОБА_3 за вказаною адресою в протоколі не зареєстрований про, що свідчить лист Рава-Руської міської ради №1497/02-08 від 09.10.2020 року. Крім цього, захисник вказує, що ОСОБА_1 вже притягувався до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 МК України за порушення строку вивезення автомобіля, тому митному органу про вчинене правопорушення було відомо ще 24.07.2018 року і станом на цю дану була відсутня ч.6 ст.470 МК України, за якою ОСОБА_1 притягується до відповідальності. Також апелянт зазначає, що в протоколі про порушення митних правил відсутні дані про те у який строк ОСОБА_1 повинен вивезти автомобіль, тобто відсутнє письмове зобов`язання про вивезення автомобіля

Заслухавши пояснення захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, представника митного органу, який заперечив апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи №461/8443/20 та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Суд прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.470 МК України, що стверджується матеріалами справи, зокрема протоколом про порушення митних правил №1807/20900/20 від 12.09.2020 року (а.с.1-4), поясненнями ОСОБА_1 від 12.09.2020 року (а.с.5), даними з бази даних обліку транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення (а.с.8-10), інформацією про порушення митних правил (а.с.18).

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що на переконання суду, правопорушення, передбачене ч.6 ст.470 МК України, є триваючим. Триваючими адміністративними проступками є проступки, пов`язані з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов`язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності.

Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

За наведених обставин, факт неповернення ОСОБА_1 транспортного засобу станом на момент набрання чинності законом, що передбачає адміністративну відповідальність, а також на момент складання протоколу про порушення митних правил, та те, що такий не виведений з митного режиму «тимчасове ввезення», свідчить про вчинення ОСОБА_1 вказаного порушення. Таким чином, з моменту набрання чинності частиною 6 ст. 470 МК України, та до моменту складення щодо ОСОБА_1 протоколу про вчинення митного правопорушення, останній перебував у стані безперервного продовження бездіяльності, яка полягала у порушенні строку тимчасового ввезення транспортного засобу.

Отже, суд апеляційної інстанції повністю погоджується із мотивами суду першої інстанції, які покладені в основу визнання ОСОБА_1 винним за ч.6 ст.470 МК України.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

На спростування апеляційних доводів про те, що ОСОБА_1 митницею у листопаді 2018 року вже притягувався до відповідальності за ч.3 ст.470 МК України і його не можна повторно притягати до відповідальності, то слід сказати, що сплата у 2018 році ОСОБА_1 штрафу не звільняє останнього від обов`язку дотримуватись митного законодавства та: або письмово задекларувати ввезений автомобіль і сплатити митні платежі, або вивезти автомобіль з митної території України, - а тому ОСОБА_1 продовжував вчиняти триваюче правопорушення митних правил, за що місцевим судом правомірно притягнутий до відповідальності.

Таким чином, постанова місцевого суду є законна і обґрунтована, підстав для її скасування чи зміни з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника Гачака І.О., апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст.294 КУпАП, ст.467 МК України -

постановив:

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 15 грудня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.6 ст.470 МК України залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Гачака І.О. без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Березюк О.Г.