Справа № 692/203/21
Провадження № 3/692/133/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року смт. Драбів

Суддя Драбівського районного суду Черкаської області Левченко Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли від ВПД №1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, інструктора по водінню ДРСТК ТСОУ, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 065460 від 09.03.2021р., гр. ОСОБА_1 09.03.2021р. о 08 год. 40 хв. в смт. Драбів по вул. Гагаріна, 112, керував автомобілем ВАЗ 21099, д.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук). Від огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєному правопорушенні не визнав, проти викладених обставин заперечив. Вказав, що є інструктором з водіння. 09.03.2021р. він їхав на роботу. По дорозі підвозив знайомих осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . В смт. Драбів по вул. Гагаріна був зупинений працівниками поліції в зв`язку з пошкодженням заднього ліхтаря автомобіля. Поліцейські почали перевіряти його документи та звинуватили в керуванні транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, так як він мав почервонінням обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння він не відмовлявся, будь-яких документів не підписував. Алкогольні напої не вживає за станом здоров`я, чим і пояснюється почервоніння його обличчя. В подальшому ОСОБА_1 від керування відсторонено не було, посвідчення водія не вилучалось. Клопотав про виклик свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Захисник ОСОБА_1 адвокат Брус С.М. підтримав наведену правову позицію, надавши заперечення на протокол про адміністративне правопорушення усно та письмово (вх. №1271/21-Вх від 07.04.2021р.), у яких зазначив, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення факти не відповідають дійсності, оскільки о 08:40 год. 09.03.2021р. працівники поліції незаконно зупинили ОСОБА_1 , не представившись та не пояснивши причини зупинки почали вимагати надання документів щодо автомобіля, яким керував ОСОБА_1 та посвідчення водія, після чого, не запропонувавши пройти огляд на стан сп`яніння, звинуватили його у перебуванні в стані алкогольного сп`яніння, проігнорувавши пояснення останнього про наявність захворювання та невживання алкогольних напоїв. У подальшому працівниками поліції було порушено порядок огляду водія на стан алкогольного сп`яніння. Окрім того, працівниками поліції було порушено вимоги п. 2 розділу 9 наказу МВС України №1452/725 від 09.11.2015р. щодо забезпечення достовірності огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, відповідно до якого поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу не пізніше, ніж протягом 2 годин з моменту виявлення підстав для його проведення. В протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 065459 вказано недостовірні відомості, оскільки ОСОБА_1 не керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння та не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння. Таким чином протокол неможливо вважати допустимим доказом. Окрім того вказаний протокол не містить підпису ОСОБА_1 , але має відмітку про його відмову від підпису. В той же час пояснення свідків про відмову ОСОБА_1 від підпису до матеріалів не додано. На підставі викладеного зазначає про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП та просив закрити справу за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в його діях. Клопотання про виклик свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтримав.

Суддя, вивчивши матеріали справи, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, пояснення свідків, приходить до наступного висновку.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівниками поліції за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Як вбачається із диспозиції частини 1 ст. 130 КУпАП покарання наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підтвердження вини ОСОБА_1 до матеріалів справи додані протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 065460 від 09.03.2021р., пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , рапорт поліцейського СРПП ВПД№1 Золотоніського РВП сержанта поліції Богославця К.Б. Нам запит суду надано матеріали відеозапису камери нагрудного відео реєстратора.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.ст. 251, 252, 280 КупАП наявність адміністративного правопорушення і винність у його вчинені особи та інші обставини, що мають істотне значення для правильності вирішення справи про адміністративні правопорушення, підлягають доказуванню передбаченими законом способами, оцінка відповідних доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та законі. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

У КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановлюється в конкретній справі. У вищевказаних процесуальних документах, зокрема, необхідно викласти всі обставини вчинення правопорушення, встановлені на підставі сукупності досліджених доказів, і обґрунтувати наявність складу правопорушення та його кваліфікацію.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Таким чином законодавством передбачено, що огляд на стан сп`яніння водіїв транспортних засобів проводиться не в будь-якому випадку, а лише за наявності підстав вважати, що водії перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 3 даної Інструкції передбачено ознаки сп`яніння, зокрема алкогольного сп`яніння, до яких належать: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

У протоколі серії ОБ № 065460 від 09.03.2021р. зазначено наявність ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. З протоколу та доданих матеріалів не вбачається спосіб та час виявлення працівниками поліції наявності ознак сп`яніння у водія ОСОБА_1 . Про наявність ознак алкогольного сп`яніння (без їх зазначення) вказано в поясненнях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 іншими доказами вказані ознаки не підтверджуються.

Згідно сформованої в протоколі серії ОБ № 065460 від 09.03.2021р. фабули вчинення адміністративного правопорушення, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 притягується за керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Даний факт не знайшов підтвердження під час розгляду матеріалів судом, у матеріалах справи відсутні будь-які належні докази, які б вказували на керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмову водія від проходження огляду щодо визначення алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч.ч. 2,3,4 ст. 266 КУпАП (в редакції, чинній на час складення протоколу про адміністративне правопорушення) огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів що знижують його увагу та швидкість реакції проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Пунктом № 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015р. № 1452/735 встановлено, що огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п. 7 розділу І вказаної вище Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

П. 6 розділу ІІ вказаної Інструкції передбачено, що огляд особи на стан сп`яніння проводиться поліцейським у присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу.

Таким чином, пропозиція поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки має здійснюватися у присутності 2 свідків, які у разі відмови особи від його проходження, будуть свідками такої відмови.

Відповідно наявних у матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 09.03.2021вбачається, що вони були запрошені 09.03.2021р. близько 08:40 год. в смт. Драбів по вул. Гагаріна, 112 в якості свідків під час того, як водієві ОСОБА_1 , який керував автомобілем ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 , запропонували пройти огляд на місці зупинки автомобіля за допомогою приладу «Драгер». Від чого водій ОСОБА_1 відмовився, а також відмовився пройти огляд на стан сп`яніння в лікувальному закладі. Мав очевидні ознаки алкогольного сп`яніння та сам повідомив, що вживав спиртні напої 08.03.2021р. протягом дня.

Оскільки дані покази ОСОБА_1 були заперечені в повному обсязі з зазначенням про відсутність вказаних осіб на місці події, то свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були викликані в судове засідання. На неодноразовий виклик суду ОСОБА_5 не відреагувала, в судове засідання не з`явилась, про дату та час була повідомлена належним чином, заяв та клопотань не надсилала, іншим чином свої пояснення не підтвердила.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що він був запрошений в якості свідка під час пропозиції особі, яка перебувала поряд з автомобілем, пройти огляд за допомогою приладу. Момент зупинки автомобіля він не бачив. Оскільки поспішав у лікарню, то підписав незаповнений бланк протоколу. Пояснення у нього не відбиралися, підпис, що мається в поясненнях, які долучені до матеріалів справи - йому не належить.

У той же час, в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що 09.03.2021р. близько 08:40 хв. перебував в автомобілі ВАЗ 21099 під керуванням ОСОБА_1 , в той час, коли його зупинили поліцейські в смт. Драбів біля «Поляни». Під час спілкування ОСОБА_1 та працівники поліції перебували на вулиці, він залишався в автомобілі. Чув пропозицію працівників поліції ОСОБА_1 щодо проходження огляду на стан сп?яніння та не чув, щоб той від даного огляду відмовлявся. Його не запрошували бути свідком, тому він пішов у своїх справах. На місці зупинки автомобіля інших осіб він не бачив. Під час перебування в автомобілі ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 не помітив.

З огляду на чинне законодавство цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. Натомість, на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах.

Таким чином обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Дослідивши наданий працівниками поліції запис з камери нагрудного реєстратора, долучений як доказ скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП 06.03.2021р., суд приходить до висновку про відсутність ознак правопорушення, що інкриміноване ОСОБА_1 , оскільки з вказаного запису не вбачається відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння. Згідно вказаного запису ОСОБА_1 виявив бажання пройти вказаний огляд в присутності свого директора, а працівник поліції не вивив бажання його чекати, зазначивши також про неможливість свідків очікувати проведення процедури. При цьому з вказаного відео присутність будь-яких свідків під час пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння не вбачається.

Також суд зазначає, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки не узгоджується з іншими доказами по справі, що відповідає висновкам ВС в складі колегії КАС, викладеним в постанові від 20.02.2020, справа №524/5741/16-а.

При цьому додані пояснення свідків оцінюються судом критично, оскільки відібрані формально та не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду й суперечать іншим матеріалам справи. Навпаки, факт відібрання у нього пояснень заперечений свідком ОСОБА_4 .

Відповідно ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Таким чином суд приходить до висновку, що працівники поліції допустилися помилки при фіксації правопорушення, оскільки ними не було відсторонено від керування транспортним засобом ОСОБА_1 до підтвердження або спростування підстав вважати що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, не дотримано вимог Інструкції та ст. 266 КУпАП щодо проведення огляду на стан сп`яніння та не зафіксовано факт відмови від такого огляду належним чином.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з вимогами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Таким чином, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення.

Оскільки додані до матеріалів справи докази викликають сумніви у своїй достовірності, тому до уваги взяті судом бути не можуть, а сам порядок огляду особи на стан алкогольного сп`яніння (станом на час складення протоколу про адміністративне правопорушення) не дотриманий, висновок працівників поліції про наявність підстав для проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 базується на припущеннях та не підтверджений іншими належними та допустимими доказами, прохання ОСОБА_1 дочекатись керівництво працівниками поліції трактовано як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_1 від керування транспортним засобом відсторонений не був, що є грубим порушенням ст. 266 КУпАП, то суддя приходить до переконання, що достатніх, допустимих та безсумнівних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП при обставинах, зазначених у протоколі, яким визначаються межі даного судового розгляду, суду не надано, його винуватість у вчиненні вказаного правопорушення поза розумним сумнівом не доведена, тому суддя вважає, що склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в його діях відсутній, а провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись вищевикладеним та п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана скарга до Черкаського апеляційного суду через Драбівський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Л.О. Левченко