Єдиний унікальний номер 219/3134/21
Номер провадження 33/804/334/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року м. Бахмут

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Савкова С.В., за участю секретаря судового засідання Ільяшенка С.О., особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника Аракелян А.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 , за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та її захисника Аракелян А.М. на постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 червня 2021 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у м. Горлівка Донецької області, громадянку України, директора Горлівського інституту іноземних мов Державного вищого навчального закладу «Донбаський державний педагогічний університет», яка працює за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень 00 копійок,-

В С Т А Н О В И Л А:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді директора Горлівського інституту іноземних мов Державного вищого навчального закладу «Донбаський державний педагогічний університет» (), 23 лютого 2021 року, знаходячись за адресою: Донецька область, місто Бахмут, вулиця Василя Першина, 24, в приміщенні Горлівського інституту іноземних мов ДВНЗ «ДДПУ», в порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 20 та ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» листом за № 91/01 неправомірно відмовила в наданні інформації у відповідь на адвокатський запит адвоката Шокурова Дмитра Геннадійовича від 18 лютого 2021 за вих. № 18/02-2.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 та її захисник Аракелян А.М. подали апеляційні скарги, в яких висунули аналогічні вимоги, а саме: просили постанову суду першої інстанції стосовно ОСОБА_1 скасувати, провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

Мотивуючи свої апеляційні вимоги, апелянти послалися на таке.

1. Відповідь на запит адвокату Шокурову Д.Г. надано у строк, встановлений ст. 24 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

2. Адвокат Шакуров Д.Г. звернувся до неналежного адресату, визначеного ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», оскільки Горлівський інститут іноземних мов Державного вищого навчального закладу «Донбаський державний педагогічний університет» є відокремленим структурним підрозділом, який не має статусу юридичної особи.

3. Адвокатський запит Шокурова Д.Г. № 18/02-2 від 18 лютого 2021 року, повноваження адвоката, викладені в ордері серії АН № 1028049 не відповідали вимогам чинного законодавства, зокрема, в ордері адвоката чітко не зазначена підстава видачі ним ордеру договір про надання правової допомоги або доручення органу (установи), уповноваженої законом на надання безоплатної правової допомоги № б/н від 28 листопада 2020 року, не вказаний вид адвокатської діяльності, а зазначена в ордері адреса робочого місця адвоката Шокурова Д.Г., як м. Горлівка, відрізняється з даними його місцезнаходження в м. Запоріжжя, зазначеними в адвокатському запиті. Крім того, серія генерації ордеру адвоката Шокурова Д.Г. за окупованою територією м. Горлівка Донецької області не співпадає з фактичним робочим місцем адвоката в м. Запоріжжя.

4. Дії адвоката Шокурова Д.Г., на переконання апелянтів, є неналежними та вказують на низку порушень, вчинених адвокатом, з приводу чого за скаргою інституту КДКА Донецької області розпочато стосовно ОСОБА_2 дисциплінарне провадження.

5. В ордері посвідчення і свідоцтво адвоката ОСОБА_2 мають ідентичний номер та дату, що, на думку апелянтів, викликає сумнів у достовірності. Лист інституту щодо перевірки вказаного факту спрямовано до КДКА Донецької області.

6. Адвокатом порушено вимоги ст. 17 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», та не внесено зміни до Єдиного реєстру адвокатів України в триденний строк з дня зміни відомостей стосовно себе.

Вказані порушення адвоката, який звернувся з запитом, стали обґрунтованими та законними підставами для відмови в наданні запитуваної інформації, тому, на переконання апелянтів, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, на що не звернув уваги суд першої інстанції.

Також, в апеляційних скаргах зазначено, що оскаржувана постанова винесена з порушенням тримісячних строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, оскільки відповідь на запит адвокату Бєліцькою Є.М. підготовлено 23.02.2021 року та надіслано 24.02.2021 року.

На переконання апелянтів, суд необґрунтовано проігнорував клопотання ОСОБА_1 про закриття стосовно неї адміністративного провадження та притягнув останню до відповідальності.

На зазначені апеляційні скарги потерпілим ОСОБА_2 подані заперечення, в яких останній просить постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення. Свою позицію мотивувує тим, що доводи апеляційних скарг з приводу невідповідності адвокатського запиту вимогам чинного законодавства є необґрунтованими, як і, відповідно, підстави, що послугували для відмови у наданні запитуваної інформації.

Крім того, потерпілий надав копію рішення КДКА Донецької області від 10.06.2021 року про відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката Шокурова Д.Г.

Потерпілий належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надав до суду апеляційної інстанції заяву про розгляд справи без його участі.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її захисник Аракелян А.М. підтримали доводи своїх апеляційних скарг у повному обсязі, просили скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вказані норми права суд першої інстанції в більшій своїй частині виконав.

Так, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Як правильно встановив суд першої інстанції, порушення ОСОБА_1 п. 1 ч. 1 ст. 20 та ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і, як наслідок, вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДН № 0059 від 26.03.2021 року, письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , який суду пояснив, що, відмовляючи адвокатові у наданні інформації, ОСОБА_1 посилалася на невідповідність ордеру вимогам закону, проте, такі твердження є безпідставними, оскільки він цілком відповідає вимогам Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41 та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Крім того, припущення ОСОБА_1 про, начебто, невідповідність адвокатського запиту вимогам Закону України «Про захист персональних даних», викладені у її численних клопотаннях про закриття справи, не були зазначені нею в якості підстави для відмови в наданні інформації на запит адвоката від 18 лютого 2021 року, та одночасно такі припущення не відповідають фактичним обставинам справи і нормам матеріального права з огляду на те, що адвокатом запитувалась як відкрита інформація, яка не підпадає під регулювання законодавства про захист персональних даних, а саме: інформація про прізвище, ім`я, по батькові директора інституту; інформація щодо осіб, які підписали від імені директора та секретаря інституту довідку № 583 від 22 вересня 2020 року; інформація щодо отримання фізичною особою бюджетних коштів, а саме отримання студентом стипендії; інформація щодо видачі інститутом № 583 від 22 вересня 2020 року, так і інформації, яка була оприлюднена раніше самим інститутом, як розпорядником інформації на його офіційному сайті, а саме: щодо директорату інституту, щодо включення студентки інституту ОСОБА_3 до представників студентського наукового товариства факультету соціальної та мовної комунікації. Також ОСОБА_2 зауважив, що запитувана ним інформація була необхідна для здійснення ним захисту інтересів ОСОБА_4 при розгляді цивільної справи про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Крім того, потерпілий зазначив, що посилання ОСОБА_1 , як на підставу відмови у наданні інформації на запит адвоката, що Горлівський інститут іноземних мов не є юридичною особою та вона не мала повноважень щодо надання будь-якої інформації, є неспроможними, оскільки ОСОБА_1 у своїй відповіді від 23 лютого 2021 року взагалі не посилається на таку обставину, як на підставу для відмови у наданні інформації, крім того, Горлівський інститут іноземних мов, керівником якого є ОСОБА_1 , є філією Державного вищого навчального закладу «Донбаський державний педагогічний університет», при цьому довідка, з приводу якої запитувалась адвокатом інформація була видана саме філією та мала відбиток печатки філії Горлівського інституту іноземних мов, отже і адвокатський запит був скерований до керівника цієї філії, яка згідно з положенням та виданої на її ім`я довіреності, діє від імені та в інтересах юридичної особи ДВНЗ «Донбаський державний педагогічний університет», а не від імені філії (відокремленого підрозділу).

Згідно до протоколу серії ДН № 0059 від 26.03.2021 року, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді директора Горлівського інституту іноземних мов Державного вищого навчального закладу «Донбаський державний педагогічний університет» (), 23 лютого 2021 року, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , в приміщенні Горлівського інституту іноземних мов ДВНЗ «ДДПУ», в порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 20 та ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» листом за № 91/01 неправомірно відмовила в наданні інформації у відповідь на адвокатський запит адвоката Шокурова Дмитра Геннадійовича від 18 лютого 2021 за вих. № 18/02-2.

Судом апеляційної інстанції перевірено письмові докази, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, а саме: запит адвоката Шокурова Д.Г., з яким останній звернувся до директору Горлівського інституту іноземних мов ДВНЗ «ДДПУ», від 18.02.2021року №18/02, свідоцтво адвоката про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер на надання правничої (правової) допомоги, відповіді на зазначений запит директора Горлівського інституту іноземних мов ДВНЗ «ДДПУ» ОСОБА_1 , заяву адвоката ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 212 -3 КУпАП.

Крім того, проаналізовані заперечення потерпілого, які останній подав до суду апеляційної інстанції на апеляційні скарги ОСОБА_1 та її захисника Аракелян А.М., а також надано оцінку копії рішення КДКА Донецької області від 10 червня 2021 року, що направлено потерпілим на адресу суду апеляційної інстанції, згідно якого, дисциплінарною комісією відмовлено у порушені дисциплінарної справи стосовно адвоката Шокурова Д.Г. за відсутністю в його діях ознак дисциплінарного проступки.

Вказані докази у повному обсязі узгоджуються з поясненнями потерпілого та підтверджують факт наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

Обговорюючи доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 та її захисника Аракелян А.М. ( в тій послідовності, як вони викладені у цій постанові вище), апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.

1. Частиною 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

У разі якщо адвокатський запит стосується надання значного обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, строк розгляду адвокатського запиту може бути продовжено до двадцяти робочих днів з обґрунтуванням причин такого продовження, про що адвокату письмово повідомляється не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання адвокатського запиту.

У разі, якщо задоволення адвокатського запиту передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як десять сторінок, адвокат зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Розмір таких витрат не може перевищувати граничні норми витрат на копіювання та друк, встановлені Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 вбачається, що стосовно останньої складено протокол про адміністративне правопорушення у зв`язку з відмовою в наданні інформації на адвокатський запит, а не по причині несвоєчасного надання інформації. Аналізуючи відповідь ОСОБА_1 , що надана нею адвокатові на запит, достеменно вбачається, що ОСОБА_1 письмово відмовила потерпілому у наданні запитуваної інформації, чим порушила право адвоката на отримання необхідних даних для надання правової допомоги клієнту, що і стало підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

2. З відповіді ОСОБА_1 вбачається, що підставою для відмови адвокату у надані запитуваної інформації стало не те, що останній звернувся до невідповідної особи, а те, що, на переконання ОСОБА_1 , адвокат, на підтвердження своїх повноважень, додав до запиту ордер та свідоцтво, що не відповідають нормам діючого законодавства.

Крім того, апеляційний суд в даному випадку вважає слушними в цій частині доводи потерпілого, який пояснив, що звернувся із запитом саме до директора Горлівського інституту іноземних мов ДВНЗ «ДДПУ» у зв`язку з тим, що довідка, з приводу якої і був направлений запит, була видана і мала відбиток печатки філії Горлівського інституту іноземних мов.

Більш того, в матеріалах справи міститься довіреність, згідно якої Державним вищим навчальним закладом «Донбаський державний педагогічний університет», в особі ректора ОСОБА_5 , уповноважено директора відокремленого структурного підрозділу Горлівського інституту іноземних мов Державного вищого навчального закладу «Донбаський державний педагогічний університет» ОСОБА_1 діяти від імені ДВНЗ «ДДПУ» в частині представництва інтересів відокремленого структурного підрозділу - Горлівського інституту іноземних мов ДВНЗ «ДДПУ» в усіх органах державної влади, підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх форми власності та підпорядкування (а.с. 68). Слід звернути увагу, що вказана довіреність набула чинності 17 грудня 2020 року та видана терміном до 31 грудня 2021 року, тобто на момент звернення адвоката із запитом до директора Горлівського інституту іноземних мов, ОСОБА_1 була наділена повноваженнями надати відповідь на запит.

3. Згідно ч. 2 ст. 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адресою робочого місця адвоката є місцезнаходження обраної адвокатом організаційної форми адвокатської діяльності або адреса фактичного місця здійснення адвокатської діяльності, якщо вона є відмінною від місцезнаходження обраної адвокатом організаційної форми адвокатської діяльності. У разі наявності декількох адрес робочих місць адвоката до Єдиного реєстру адвокатів України вноситься лише одна адреса робочого місця адвоката.

У статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зазначено, що видами адвокатської діяльності є:

1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;

4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні;

5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;

6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;

7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань;

9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року №41 затверджено Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги.

Вказане Положення:

1. Встановлює єдині для всіх адвокатів України, адвокатських об`єднань/адвокатських бюро правила виготовлення, оформлення, зберігання, обліку ордерів.

2. Ордер на надання правової допомоги - письмовий документ, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги у випадках і порядку, встановлених Законом України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншими законами України.

3. В Україні встановлюється єдина, обов`язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, яку затверджує Рада адвокатів України

4. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

5. Ордер, встановленої форми, є обов`язковим для прийняття усіма органами, установами, організаціями на підтвердження правомочності адвоката на вчинення дій, передбачених статтею 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

6. Бланки ордерів, згідно затвердженої типової форми, генеруються у відповідному розділі «Особистого кабінету адвоката» на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України www.unba.org.ua слідуючи командам системи.

У пункті 12 Положення визначені реквізити, що повинні міститись в ордері.

Аналізуючи наведені норми права та зміст ордеру, що був долучений адвокатам до запиту, який скеровано до директора Горлівського інституту іноземних мов ДВНЗ «ДДПУ» , апеляційний суд вважає, що ордер у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства. Ані в Законі України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ані в Положенні про ордер на надання правничої (правової) допомоги, не міститься вимоги щодо чіткого зазначення/виділення підстави видачі ордера. Також суд не може погодитись з твердженням апелянтів, що у наданні запитуваної інформації адвокату було відмовлено у зв`язку з тим, що адреса, зазначена на ордері, відрізняється від тієї, за якою адвокат фактично здійснює свою професійну діяльність, оскільки мати декілька адрес робочих місць не забороняється. Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що фактично серія генерації ордеру здійснюється автоматично, тому сумніви ОСОБА_1 щодо повноважень адвоката в даному випадку слід визнати надуманими та непереконливими.

4. Щодо твердження апелянтів, що стосовно адвоката Шокурова Д.Г. розпочато дисциплінарне провадження, то, як зазначалось у цій постанові вище, потерпілий ОСОБА_2 направив до суду апеляційної інстанції копію рішення КДКА Донецької області від 10 червня 2021 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 дійсно направила скаргу до КДКА Донецької області щодо адвоката Шокурова Д.Г., однак дисциплінарною комісією відмовлено у відкритті дисциплінарного провадження стосовно адвоката Шокурова Д.Г.

5. Той факт, що в ордері вказано ідентичні номера та дати посвідчення адвоката та свідоцтва, не можуть бути в даному випадку поважною причиною та підставою для відмови надати адвокату запитувану інформацію, оскільки це не передбачено чинним законодавством.

6. Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат протягом трьох днів з дня зміни відомостей про себе, що внесені або підлягають внесенню до Єдиного реєстру адвокатів України, письмово повідомляє про такі зміни раду адвокатів регіону за адресою свого робочого місця, крім випадків, якщо ці зміни вносяться на підставі рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Згідно частин 5 та 6 вказаної статті Закону відомості, що підлягають внесенню до Єдиного реєстру адвокатів України, включаються до нього не пізніше дня, наступного за днем отримання Радою адвокатів регіону відповідної інформації, крім випадків, установлених цим Законом.

Порядок ведення Єдиного реєстру адвокатів України затверджується Радою адвокатів України.

Згідно пункту 2.1. Положення про Єдиний реєстр адвокатів України, затвердженого Вищою кваліфікаційною комісію адвокатури при Кабінеті Міністрів України від 10.03.2000 №1, відомості до ЄРАУ вносяться Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури на підставі повідомлень регіональних кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (далі - свідоцтва), зупинення дії свідоцтва на строк до одного року, анулювання свідоцтва, припинення адвокатської діяльності, які приймаються, відповідно, за результатами складання кваліфікаційних іспитів атестаційною палатою, розгляду справи про дисциплінарне правопорушення відносно адвоката дисциплінарною палатою, рішень кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури.

У пункті 4.6. Положення зазначено, що у випадку зміни відомостей, які вносяться до ЄРАУ, адвокат зобов`язаний протягом місяця повідомити регіональну КДКА про ці зміни.

Пунктом 4.7. визначено, що заява про внесення змін до ЄРАУ подається до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії, на території якої знаходиться робоче місце адвоката.

Аналізуючи наведені норми права, апеляційний суд дійшов висновку, що погодитись з твердженнями апелянтів, що підставою для відмови надати адвокату запитувану інформацію, є невнесення останнім в Єдиний реєстр адвокатів України змінених відомостей щодо себе, не можна визнати обґрунтованими, оскільки: по-перше, адвокати не наділені повноваженнями особисто вносити будь-які відомості в ЄРАУ, по-друге, чинним законодавством не встановлені такі наслідки, як позбавлення адвоката права отримати інформацію, що необхідна для виконання його професійної діяльності, у зв`язку із невнесенням до ЄРАУ оновлених відомостей стосовно адвоката.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апелянтів стосовно того, що ОСОБА_1 обґрунтовано відмовила адвокату у наданні запитуваної інформації, є неспроможними.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на той факт, що запитувана адвокатом інформація не містить інформації з обмеженим доступом, а є публічною, з огляду на таке.

Так, згідно запиту № 18/02-2 від 18 лютого 2021 року, останній просив надати інформацію про прізвище, ім`я, по батькові директора інституту; інформація щодо осіб, які підписали від імені директора та секретаря інституту довідку № 583 від 22 вересня 2020 року; інформація щодо отримання фізичною особою бюджетних коштів, а саме отримання студентом стипендії; інформація щодо видачі інститутом № 583 від 22 вересня 2020 року), а також інформацію, яка була оприлюднена раніше самим інститутом як розпорядником інформації на його офіційному сайті (щодо директорату інституту, щодо включення студентки інституту ОСОБА_3 до представників студентського наукового товариства факультету соціальної та мовної комунікації).

З вказаного запиту та доданих до нього документів достеменно вбачалось, що адвокат Шокуров Д.Г. звернувся із запитом у зв`язку з здійснення ним захисту інтересів ОСОБА_4 при розгляді цивільної справи про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Відповідно до положень ст. 24 Закону адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.

Відповідно до статей 20, 21 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року № 2657-ХІІ (із відповідними змінами та доповненнями) за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом, яка в свою чергу поділяється на: конфіденційну, таємну та службову. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI (із відповідними змінами та доповненнями), конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону, а саме: розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації», суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, та розпорядники інформації - суб`єкти, визначені ст. 13 цього Закону, якими зокрема визнаються не тільки суб`єкти владних повноважень, а й юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевого бюджетів.

Крім того, абз. 2 п. 11 ч. 1 ст. 15 зазначеного Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати інформацію про діяльність суб`єктів владних повноважень, а саме про: їхні місцезнаходження, поштову адресу, номери засобів зв`язку, адреси офіційного веб-сайту та електронної пошти; прізвище, ім`я та по батькові, службові номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти керівника органу та його заступників, а також керівників структурних та регіональних підрозділів, основні функції структурних та регіональних підрозділів, крім випадків, коли ці відомості належать до інформації з обмеженим доступом; розклад роботи та графік прийому громадян; вакансії, порядок та умови проходження конкурсу на заміщення вакантних посад; перелік та умови надання послуг, форми і зразки документів, необхідних для надання послуг, правила їх оформлення; перелік і службові номери засобів зв`язку підприємств, установ та організацій, що належать до сфери їх управління, та їх керівників, крім підприємств, установ та організацій, створених з метою конспірації, оперативно-розшукової або контррозвідувальної діяльності; порядок складання, подання запиту на інформацію, оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, їх дій чи бездіяльності; систему обліку, види інформації, якою володіє суб`єкт владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 цього Закону обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про захист персональних даних» від 01 червня 2010 року № 2297-VI персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної інформації про особу законом або відповідною особою. Не є конфіденційною інформацією персональні дані, що стосуються здійснення особою, яка займає посаду, пов`язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень.

Враховуючи викладені обставини справи та норми права, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що ОСОБА_1 без законних на те підстав відмовила адвокату Шокурову Д.Г. у наданні інформації на запит, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

Разом з тим, апеляційний суд вважає частково обґрунтованими доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 та її захисника Аракелян А.М. в частині вимоги закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з закінченням строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, що встановлені у ст. 38 КУпАП, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 склала відповідь, якою відмовила адвокату Шокурову Д.Г. у надані запитуваної інформації 23 лютого 2021 року, тобто вчинила адміністративне правопорушення саме 23 лютого 2021 року і з цього дня почався перебіг строку, протягом якого особу можна притягнути до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складено 26 березня 2021 року, до суду матеріали справи надійшли 31 березня 2021 року, оскаржувану постанову винесено судом першої інстанції 03 червня 2021 року.

Згідно пункту 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Статтею 38 КУпАП визначено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Слід звернути увагу, що норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить. Натомість, застосування п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе у разі встановлення наявності протиправної винної дії чи бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене та зважаючи на те, що для закриття провадження у справі у зв`язку зі спливом строків для накладення адміністративного стягнення необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення (винної дії чи бездіяльності), а також враховуючи, що повноваження суду на з`ясування обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні передбачені ст. 280 КУпАП, апеляційний суд вважає, що є достатні правові підстави для встановлення вини особи при закритті провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Слід зазначити, що в розумінні ЄСПЛ низка адміністративних правопорушень мають характер кримінальних, адже передбачають стягнення у вигляді адміністративного арешту та громадських робіт (обмеження свободи та особистої недоторканості в розумінні ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Необхідно врахувати, що складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, необхідність встановлення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення прирівнюється до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, вказаних в обвинувальному акті, серед яких є необхідність встановлення винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, наведене позиція узгоджується з тою, що висловив Вищий спеціалізований суд України у своєму листі №223-943/0/4-17 від 22.05.2017, де судам надано роз`яснення щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією.

Враховуючи викладені норми права та обставини справи, а саме, той факт, що строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності сплили саме при розгляді справи у суді першої інстанції, а не до початку такого розгляду, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції законно та обґрунтовано з`ясував всі обставини справи та встановив вину ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, однак належними чином не врахував, що на момент винесення постанови сплив трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення на особу, що встановлений ст. 38 КУпАП.

Вказані обставини свідчить про необхідність скасувати постанову суду першої інстанції в частині накладення адміністративного стягнення та стягнення судового збору, а апеляційні скарги ОСОБА_1 та її захисника Аракелян А.М. задовольнити частково.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що істотних порушень законодавства, що тягнуть беззаперечне скасування постанови суду першої інстанції у повному обсязі, не встановлено, тому постанову в частині встановлення вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, необхідно залишити без змін як законну та обґрунтовану.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та її захисника Аракелян А.М. задовольнити частково, постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 червня 2021 року, яка виправлена постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08 червня 2021 року, стосовно ОСОБА_1 скасувати в частині накладення адміністративного стягнення та стягнення судового збору, провадження у справі стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі пункту 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: