ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/796/21 Справа № 183/1408/21 Суддя у 1-й інстанції - Гузоватий О. І. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2021 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,

за участю -

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

адвоката Токарєва В.В.

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2021 року, визнано винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та призначено стягнення у вигляді попередження. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 454 гривень.

Судом встановлено, що 04.03.2021 року о 10.00 годині за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено факт систематичного невиконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків щодо виховання та розвитку дитини, що полягало у відсутності нормальних умов спілкування, відсутності морального виховання та забезпечення належних умов проживання малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просила постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того, разом з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування клопотання, апелянт зазначила, що суд першої інстанції розглянув адміністративну справу у її відсутність, про час та місце розгляду справи її не повідомлено, копію постанови суду отримала лише 20.04.2021 року.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначила, що свою провину не визнає.

З приводу обставин справи пояснила, що 04 березня 2021 року близько 10.00 години за місцем її проживання прийшли три жінки та чоловік у формі поліцейського. Дитина в цей час перебувала у школі. Одна з жінок, оглянула кімнату дитини, де побачила: шкільне приладдя, комп`ютер та все інше необхідне для навчання, розвитку та відпочинку дитини, заглянула до холодильника на кухні, де побачила приготовану їжу, продукти, консервацію, на столі, печиво, цукерки, фрукти, тощо. Не задавши жодного питання мені щодо моєї дитини, ці особи заявили що направляються до школи, де навчається дитина, навіть не спитавши дозволу на це та не попрохавши бути присутньою при цьому візиті до школи. Після цього, близько 12.00 години, до апелянта за адресою проживання знову прийшов поліцейський, який склав зазначений вище протокол щодо ОСОБА_1 .

Апелянт вказує, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення поняті не були присутні. Апелянт відмовилась від підписання протоколу, з причини, що в нього було відображено відомості, які не відповідали дійсності. Копію протоколу не надано.

Зазначає, що обставини нібито вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв, систематичного побиття дитини, нібито невиконання обов`язків матері щодо виховання дитини, - є вигаданими особою ОСОБА_3 , яка є сусідкою по квартирі та з невідомих причин написала неправдиву заяву в органи місцевої влади.

Вказує, що суд першої інстанції розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 , чим позбавив її права на захист.

Судом не було враховано дані про особу ОСОБА_1 , яка є військовослужбовцем запасу, учасником бойових дій.

Під час апеляційного розгляду особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисник Токарєв В.В. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, дана справа розглянута у відсутність ОСОБА_1 , яка не була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи.

З урахуванням цього слід визнати, що ОСОБА_1 була позбавлена можливості реалізувати в суді, передбачені законом (ст.268 КУпАП) права, якими наділена особа, котра притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Однак вищезазначені вимоги закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції дотримані не були, зокрема суддя не з`ясував суть вчиненого правопорушення, обставини його вчинення, належним чином не дослідив і не перевірив наявні докази, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про існування події та наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами поданої апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 671439 від 04.03.2021 року, 04.03.2021 року о 10.00 годині за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено факт систематичного невиконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків щодо виховання та розвитку дитини, що полягало у відсутності нормальних умов спілкування, відсутності морального виховання та забезпечення належних умов проживання малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 1).

Так, диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Статтею 150 Сімейного Кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини:

1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

4. Батьки зобов`язані поважати дитину.

5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини.

7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Вказаний перелік обов`язків є вичерпним.

Проте і в протоколі про адміністративне правопорушення, і в постанові суду з посиланням на вказаний протокол, не зазначено яким саме чином ОСОБА_1 не виконувала свої батьківські обов`язки, при цьому не зазначено в чому саме проявилося таке неналежне їх виконання і чим конкретно це підтверджено.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Отже, диспозиція даної статті посилається на певне законодавство, яке передбачає виконання обов`язків. Тому, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції повинен був вказати, які саме обов`язки не були виконані ОСОБА_1 .

З аналізу змісту ч. 1 ст. 184 КУпАП вбачається, що ухилення від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції не мав достатньо допустимих доказів для встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, визначив її винуватість доведеною помилково, недостатньо врахувавши закріплений в Конституції України принцип презумпції невинуватості особи.

Крім того, під час апеляційного розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2 виховується в добропорядній сім`ї, мати приділяє належну увагу вихованню доньки, цікавляться шкільним та позашкільним життям дитини.

З пояснень ОСОБА_1 встановлено, що вона систематично проводить бесіди щодо поведінки доньки, цікавиться її успіхами у школі. Вдома та у школі англійської мови остання поводиться добре.

Судом апеляційної інстанції було досліджено наявні матеріали адміністративної справи, з яких вбачається, що відповідно до наданої характеристики на дитину, мати виконує свої обов`язки щодо навчання та виховання своєї доньки, цікавиться рівнем засвоєння знань дитини, підтримує зв`язок зі школою, слідкує за зовнішнім виглядом дитини. Крім того, класним керівником систематично проводиться домашній патронаж, у дитини є своя кімната, обладнане робоче місце, дитина забезпечена всім необхідним для нормального навчання та проживання.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує дані про особу ОСОБА_1 , яка є солдатом, учасником бойових дій в АТО.

Жодних даних, які б свідчили саме про ухилення або не виконання ОСОБА_1 , як мамою, обов`язків по вихованню дитини, матеріали справи не містять.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції не мав достатньо допустимих доказів для встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, визначив її винуватість доведеною помилково, недостатньо врахувавши закріплений в Конституції України принцип презумпції невинуватості особи.

На підставі викладеного постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2021 року, - задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2021 року.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2021 року - скасувати.

Постановити нову постанову, якою ОСОБА_1 , визнати невинуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко