Житомирський апеляційний суд
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2021 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Бережна С.В., за участю захисника Шмата Р.П. в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Корольовського районного суду м.Житомира від 1 березня 2021 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не

працюючого, зареєстрованого за адресою в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , -

встановила:

Постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 01 березня 2021 року ОСОБА_1 винним у вчиненні у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 гривні.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 23.12.2020 року о 02 год 30 хв у м. Житомирі, вул. Київське шосе, 23 водій керував транспортним засобом Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився, в присутності двох свідків.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

На прийняте судом рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі ст. 247 КУпАП України за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Посилається на те, що постанова суду є незаконною, оскільки прийнята з істотними порушеннями вимог діючого КУпАП та неповнотою дослідження доказів. Вказує, що під час розгляду справи в суді першої інстанції мали місце неправильність та неповнота дослідження доказів і встановлення обставин; а також відбулося неправильне застосуванням норм права, що призвело до постановления необгрунтованої та незаконної постанови. Стверджує, що поза увагою суду та без належної правової оцінки залишився той факт, що дії працівників поліції, які складали відносно нього протокол, не відповідали встановленим законом вимогам. Зазначає, що на момент складення Протоколу про адміністративне правопорушення він був відсутній. Крім того, з оглянутого відеозапису події, здійсненого бодікамерою поліцейського, вбачається, що поліцейські не зупиняли транспортний засіб, а підійшли до водія ОСОБА_1 , коли той перебував на пасажирському сидінні. ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. З постанови суду вбачається, що під час проходження огляду, крім свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 був присутній адвокат Шмат Р.П., однак дане твердження суду першої інстанції є хибним та помилковим, оскільки під час процедури проходження огляду на стан сп`яніння адвокат Шмат Р.П. був відсутній, свідків не бачив, а свідки відповідно не бачили ОСОБА_4 .

В судовому засіданні захисник Шмат Р.П. підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 та просив її задовольнити. Також просив апеляційний розгляд проводити за відсутності ОСОБА_1 , який належним чином повідомлений про такий розгляд і приймати участь в ньому не бажає.

Заслухавши доповідь судді, пояснення його захисника, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, переглянувши відеозапис з бодікамри полцейського, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протокоів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, вирішуючи дану справу, суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги зазначених вище норм та положень ст.ст.245, 252 КУПАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом та прийшов до помолкового висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Так з постанови суду слідує, що висновок суду про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтується та підтверджується:

- протоколом підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 016125 від 23.12.2020 року;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 23.12.2020 року, відповідно до яких останні були запрошені працівниками поліції 23.12.2020р. м. Житомир, вул. Київське шосе, 23 в якості свідків для того, щоб засвідчити як водієві ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 , було запропоновано в їх присутності пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» або пройти такий огляд у найближчому медичному закладі, на що ОСОБА_1 своїми діями відмовився, а саме зачинився в машині та відмовлявся виходити і не реагував ні на що;

- рапортом інспектора взводу № 1 роти № 3 БУПП в Житомирській області ДПП сержанта поліції М. Жирного, згідно якого під час несення служби в складі екіпажу 102 23.12.2020 р. близько 02 год 30 хв у м. Житомирі, вул. Київське шосе, 23, за порушення п.п. 19.1 ПДР України (рух автомобіля в темну пору доби без увімкненого ближнього світла фар), було зупинено транспортний засіб Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 . Особу водія ОСОБА_1 встановлено дозволом на зброю №4409 від 15.09.2017р. Під час спілкування з водієм, в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, виражене тремтіння пальців рук. В подальшому, водієві було повідомлено про те, що у встановленому законом порядку будуть запрошені свідки для проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння. Водій, після почутого, закрився в автомобілі. В присутності двох свідків водій своїми діями відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» та пройти огляд у найближчому медичному закладі. Відносно ОСОБА_1 було винесено постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП та складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

- відеозаписом з наргрудої камери, безпосереднього оглянутого та дослідженого в судовому засіданні 12.02.2021 року.

Однак, зазначені докази , на думку апеляційного суду не доводять наявності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Так згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України N 1452/735 від 09.11.2015 року Інструкцією "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції*" (далі - Інструкція). Інструкцією передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до пунктів 3, 4, 5 Розділу II Інструкції, поліцейськими при огляді на стан сп`яніння використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

При цьому у відповідності до ч.ч. 2,3 ст. 266 КУпАП в редакції на час правопорушення та судового розгляду справи огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Аналогічні положення містяться і в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявленння стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 N 016125 від 23.12.2020 року вбачачється що, «23.12.2020р. о 02:30 год. в м. Житомирі, Київське шосе, 23 водій ОСОБА_1 керував ТЗ Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 ».

Аналогічна інформація міститься в Рапорті поліцейського (дата складання рапорту відсутня) «23.12.2020р. о 02:30 год. в м. Житомирі, Київське шосе, 23 було зупинено ТЗ Ford Transit д.н.з. НОМЕР_2 за порушення п.п. 19.1. ПДР України, а саме в темну пору доби рухався без увімкненого ближнього світла фар».

Однак, з нагрудної камерами (відеореестратора) поліцейського, зафіксовано час попереднього спілкування поліцейського із ОСОБА_1 о 02:22 годині (відео № ).

Із вказаного відео не вбачається, шо ОСОБА_1 23.12.2020р. о 02:30 год. (о 02:22 годині) керував ТЗ Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 , тобто факт керування ОСОБА_1 автомобілем на відео відсутній. Встановити точний час, коли саме поліцейські підійшли до ОСОБА_1 , не представляється за можливе.

Перебування біля чи в транспортному засобі само по собі, навіть з ознаками алкогольного сп`яніння чи в стані алкогольного сп`яніння, не створює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Об`єктивними доказами у встановленому законом порядку може бути отримання показань від свідків або відеозапис події, оскільки головним завданням відеозапису є саме фіксування фактів та доказів, які засвідчують факт правопорушення, а саме: факткерування транспортним засобом особою, яка перебуває з ознаками або в стані алкогольного сп`яніння.

З письмових пояснень свідків слідує, що ОСОБА_1 в їх присутності було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння на місці зупинки, однак водій відмовився та зачинився в автомобілі.

Тобто, з пояснень свідків слідує, що водій зачинився в автомобілі під час їхньої присутності. Проте, з нагрудної камерами (відеореєстратора) поліцейського не видно як водій сідає в кабіну автомобіля, а також не видно водія в автомобілі.

Тобто, як вбачається з матеріалів справи, в них немає однозначних доказів на спростування позиції ОСОБА_1 щодо некерування ним автомобілем, ОСОБА_1 із самого початку притримувався версії про те, що не керував автомобілем, а чекав у ньому на допомогу, крім того з відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 був за кермом автомобіля і що його взагалі зупиняли працівники поліції під час руху. Посилання працівника поліції в рапорті на наявність запису зупинки ОСОБА_1 відеореєстратором поліцейського автомобіля підтвердження в ході судового розгялду справи не знайшли, до протоколу про адміністративне правопорушення такого запису не додано, а пояснення, надані поліцейським в рапорті, не можуть бути допустимим доказом обставин, про які в ньому йдеться з огляду на заінтересованість працівника поліції в результатах розгляду справи. Зазначена позиція неодноразово висловлювалася також і Верховним Судом в межах інших судових проваджень.

Отже матеріали справи не спростовують письмові пояснення ОСОБА_1 , про те, що він не був за кермом вказаного автомобіля та не керував ним у стані алкогольного сп`яніння та не зупинявся працівниками поліції, а навпаки вони під`їхали до припаркованого раніше автомобіля.

Крім того, даних про те, що пропозиція проходження огляду здійснювалася саме на місці зупинки транспортного засобу за участю двох свідків, а не на місці стоянки транспортного засобу, як на то вказує ОСОБА_1 , в матеріалах справи теж немає, в тому числі пояснення ОСОБА_1 не спростовані відеозваписом. При цьому свідки , які були запрошені значно пізніше при оформленні даного правопорушення не не були свідками такої запинки автомобіля ОСОБА_1 працівниками поліції, і їх твердження в письмових поясненнях про керування ОСОБА_1 автомобілем є твердженнями зі слів працівників поліції.

Крім того, апеляційний суд також звертає увагу на те, що з відезапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що свідки особисто з ОСОБА_1 не спілкувалися, поруч з ними та працівниками поліції ОСОБА_1 при пропозиції проходження огляду на стан сп`яніння не перебував, про перебування ОСОБА_1 в закритому автомобілі та про відмову від такого огляду свідкам повідомили працівники полції, при цьому факт перебування його на той час в автомобілі відеозаписом однозначно не підтверджується, враховуючи крім того те, що зазначений відеозапис є фрагментарним та з 03.03. до 03.26 взагалі не здійснювався, і в подальшому на віозаписі ОСОБА_1 жодного разу не з`являється, твердження поліцейського про те, що він перебуває в салоні автомобіля, зачинився та ліг на сидіння також об`єктивно , в тому числі і відеозаписом не підтверджуються. Крім того перевірити безпосередньо зазначені вище письмові пояснення свідків ні суд першої інстанції, ні апеляціний суд не мали можливості, оскільки на неодноразові виклики зазначені свідкі в судові засідання не з`являлися.

Таким чином версія ОСОБА_1 про його відсутність на місці подій на час проведення зазначених дій за участю свідків матеріалами справи не спростовується, і доведеність обставин правопорушення, в тому числі і факт керування автомобілем, викликає обгрунтовані сумніви, що повинно бути враховано на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому свою присутність на місці події, зазначеної в протоколі, адвокат Шмат Р.П. заперечує, відеозаписом присутність саме даного адвоката не підтверджується.

На зазначені обставини суд першої інстанції належної уваги не звернув, версію особи, що притягається до адміністративної відповідальності належним чином не перевірив та прийшов до передчасного висновку про доведення обставин правопорушення та винуватості ОСОБА_1 .

При цьому слід зазначити, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не повинна доводи свою невинуватість, а навпаки її вину у вчиненні правопорушення повинен довести орган, який виявляє правопорушення та складає відносно неї протокол, як то передбачено ст. 251 ч.2 КупАП, і суд, розглядачи матеріали адміністративної справи на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, повинен прийти до висновку про винність особи поза розумним сумнівом.

З огляду на викладене в даному випадку, надані до протоколу докази поза розумним сумнівом не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за обставин, зазначених в протоколі, а тому усі сумніви повинні бути віднесені на його користь у відповідності до положень ст.7 КупАП та ст. 62 Конституції України.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду справи, у зв`язку з чим постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у відповідності до положень п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 285, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Корольовського районного суду Житомирської області від 1 березня 2021 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: