Справа № 135/182/21
Провадження № 33/801/456/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Корнієнко О. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ладижинського міського суду Вінницької області від 13 квітня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , солдат ВЧ А1619 водій-механік,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 13 квітня 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто з нього судовий збір в розмірі 454 грн на користь держави.

Відповідно до обставин, встановлених судовим рішенням, 08.02.2021 біля 01 год. 01 хв. в м. Ладижин по вул. П. Кравчика водій ОСОБА_1 керував автомобілем «CITROEN C5», н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в приміщенні КП «Ладижинська міська лікарня».

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. «а» п. 2.9 Правил, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Не погодившись з постановою Ладижинського міського суду Вінницької області від 13 квітня 2021 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що оскаржувана постанова ухвалена з істотним порушенням його прав, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із спливом строків, передбачених ст. 38 КУпАП в редакції станом на 08.02.2021.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він своє вини у інкримінованому адміністративному правопорушенні не визнає, оскільки зібрані працівником поліції матеріали не свідчать про наявність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначає, що за змістом протоколу у справі про адміністративне правопорушення, він вчинив вказане правопорушення 08.02.2021 о 01 год. 1 хв., при цьому огляд на стан сп`яніння проводився в КП «Ладижиська міська лікарня» о 01 год. 29 хв., проте відеозапис, що долучено до матеріалів справи, зокрема про проведення огляду на стан сп`яніння у вказаному медичному закладі свідчить про те, що такий огляд проводився біля 03 год. 08.02.2021.

На думку скаржника, вказані обставини, такі як роздруківка приладу «Драгер», направлення на проведення огляду та висновок щодо проведення огляду по часу їх складання відрізняються від відеозапису, що долучений до матеріалів справи. Вважає, що всі ці розбіжності могли бути з`ясовані за допомогою його допиту в судовому засіданні, однак судом першої інстанції проігнороване його право на участь в судовому засіданні під час розгляду справи.

Вказує, що всі порушення, які були допущені працівником поліції Жупановим С. А. мали бути перевірені судом за його участі, оскільки заяви про розгляд справи без його участі він не подавав. Тому вважає, що Ладижинським міським судом при розгляді складеного відносно нього протоколу не перевірено та не надано належної оцінки розбіжностям, що стосуються часу складення письмових документів за результатами огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, та відеоматеріалу, який містить інший час, внаслідок чого допущено порушення його прав. Крім того, суд першої інстанції безпідставно розглянув справу щодо нього без наявності будь-яких доказів щодо належного сповіщення про час та місце розгляду справи, що, на думку скаржника, призвело до ухвалення незаконної постанови.

Звертає увагу, що з часу події, тобто з 08.02.2021 та до часу подачі ним апеляційної скарги минуло більше трьох місяців, а отже згідно з ст. 38 та п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в редакції станом на 08.02.2021, минуло більше трьох місяців, тому в зв`язку з істотним порушенням його прав на участь у судовому засіданні, вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю у зв`язку із спливом строків давності.

Щодо строків оскарження, то зазначає, що оскаржувану постанову він отримав 06.05.2021, раніше про результати розгляду справи йому нічого не було відомо, тому вважає, що десятиденний строк на апеляційне оскарження пропущений ним з поважних причин та підлягає поновленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП в разі заявлення клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, останнє вирішується суддею апеляційного суду. При цьому слід взяти до уваги обставини, які об`єктивно вплинули чи могли вплинути на можливість оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи в суді першої інстанції, в матеріалах справи знаходиться розписка про вручення йому копії постанови суду першої інстанції 05.05.2021 (а.с.29), апеляційну скаргу подано ним через суд першої інстанції 12.05.2021 (а.с.30-33).

Зазначені обставин вважаю поважними та такими, що дають право на поновлення строку на подання апеляційної скарги на рішення судді суду першої інстанції.

В судову засіданні ОСОБА_1 не з`явився, своєчасно повідомлений про час і місце розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи за відсутності цієї особи.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи апеляції, приходжу до висновку, що апеляція не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КпАП України).

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП забороняється керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КпАП України, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

За правилами частин 1 і 6 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Отже, процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.

Так, відповідно до п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п. 9 наказу МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Як вбачається з матеріалів справи, обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 161895 від 08.02.2021, з якого судом встановлена дата, час і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Відповідно до цифрових показників спеціального технічного засобу для визначення вмісту алкоголю у видихуваному повітрі "Drager Alcotest" 6810 після проведення зазначеного тесту показники алкоголю в крові ОСОБА_1 були 1.81 проміле, тобто перевищували дозволений рівень 0,2 проміле.

Висновок № 17 від 08.02.2021 складений на відповідному номерному бланку, засвідчений підписом лікаря, який проводив огляд з прикладанням його печатки та печатки медичної установи, а тому суд не вбачає законних підстав ставити під сумнів висновки медичного обстеження, який свідчить, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем під впливом алкогольного сп`яніння, що заборонено Правилами дорожнього руху. Доводів на спростування його правильності ОСОБА_1 суду не надав.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що спливли строки притягнення його до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 38 КУпАП, оскільки постановою ладижинського міського суду Вінницької області від 13.04.2021 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у встановлені статтею строки, і підстави для скасування такого рішення відсутні.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Таким чином, застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є правом поліції, а також, апеляційний суд оцінює докази вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення у співвідношенні з іншими доказами, які є належними, допустимими та достатніми для висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, факт неточного настроювання часу на бодікамері не може бути підставою для неприйняття протоколу, та інших досліджених доказів, як належних доказів вчинення правопорушення, що відповідає положенням ст. 251 КУпАП, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що адміністративну справу суддя Ладижинського міського суду Вінницької області розглянув без ОСОБА_1 , апеляційний суд зазначає наступне.

За практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Справа надійшла до суду першої інстанції 23.02.2021, неодноразово призначалася до розгляду: 05.03.2021, 29.03.2021, 05.04.2021, 13.04.2021.

В судове засідання суду першої інстанції 13.04.2021, коли було ухвалене рішення, ОСОБА_1 , будучи належно повідомленим про час та місце розгляду справи, також не з`явився.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що Лажининський міський суд створив всі умови для того, щоб ОСОБА_1 був почутий судом. Надав можливість захисту надати всі необхідні, на їх думку, докази щодо його невинуватості та дослідив їх з метою всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин адміністративної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Проте розгляд справи про адміністративне правопорушення обмежений процесуальними строками, статтею 38 КУпАП визначені строки накладення адміністративного стягнення. При цьому апеляційний суд враховує, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що саме на призначені судом дати ОСОБА_1 не міг бути присутній в судовому засіданні з поважних причин. Витяг з наказу № 27 від 27.01.2021 про зарахування солдата ОСОБА_1 до особового складу А1619, що наданий суду першої інстанції, не є таким доказом.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник (зацікавлена особа) зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не знайшов підтвердження доводів апелянта щодо порушення його процесуальних прав при розгляді справи судом першої інстанції, а порушення вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості апелянта у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, відсутні.

За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, а відтак постанову Ладижинського міського суду Вінницької області від 13 квітня 2021 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Ладижинського міського суду Вінницької області від 13 квітня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ладижинського міського суду Вінницької області від 13 квітня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко