Номер провадження 3/754/385/21
Справа №754/292/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 лютого 2021 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду м. Києва Клочко І.В. розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві відносно:

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

прож.: АДРЕСА_1

за ч. 2 ст.187 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 05 листопада 2020 року приблизно о 22-35 год. за адресою АДРЕСА_1 громадянин ОСОБА_1 під час перевірки був відсутній за місцем мешкання, чим порушив правила адміністративного нагляду, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст.187 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 , не з`явився.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 §1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою. Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці , зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Каракуця проти України" Європейський суд прийшов до висновку про те, що права скаржників на справедливий розгляд справи не були порушені у зв`язку з тим, що вони не проявляли належної зацікавленості у результатах розгляду їх справи протягом тривалого строку, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду їх скарги, незважаючи на те, що суд не повідомив їх про винесене рішення, що й унеможливило їх звернення зі скаргою у встановлені законом строки. Неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків.

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

ОСОБА_1 достеменно знав про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд його судом, що підтверджується підписом останнього в протоколі про адміністративне правопорушення. Однак, незважаючи на викладене, в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв та клопотань не надавав, до суду за інформацією щодо стану розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності не звертався.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП, доведена повністю зібраними по справі доказами.

Враховуючи обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, суд вважає доцільним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладання адміністративного стягнення, підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 283, 284, 285, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП, та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн 00 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з моменту винесення.

Суддя