ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2247/21
Провадження № 3/210/1016/21
П О С Т А Н О В А

іменем України

"03" червня 2021 р.

Суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Чайкіна О.В., розглянувши матеріал, який надійшов з Полку патрульної поліції в місті Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , працює водієм ТОВ «Севертранс»,

за ст. 44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

В провадження судді надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №200468, ОСОБА_1 о 22 квітня 2021 року о 04-55 годин в м. Кривий Ріг Металургійному районі, просп. Металургів, 2А, водій ОСОБА_1 у пасажирському автомобілі MERCEDES-BENZ SPRINTER 413 н.з. НОМЕР_1 , здійснював перевезення пасажирів на міському автобусному маршруті №210, понад встановлену кількість передбаченого характеристикою місць, а саме 19 при дозволеному 16, з яких 3 стоять. чим порушив підпункт 8 пункту 3, постанови КМУ від 09.12.2020 року за №1236.

ОСОБА_1 в судове засідання з`явився, надав пояснення, в яких зазначив що він не є суб`єктом тих дій, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначив, що протокол складений безпідставно та незаконно.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку особи, відносно якої складений протокол, суд приходить до наступного висновку.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його чиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Згідно до ст. 7 КУПАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до вимог ч.1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.280 КУпАП).

Диспозиція ч. 1 ст.44-3 КУпАП передбачає відповідальність за дії, які полягають у порушенні правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Дана норма є бланкетною, а тому, у разі порушення правил карантину людей у протоколі про адміністративне правопорушення обов`язково повинно бути зазначено конкретну норму, яка встановлює заборону, яку порушила особа.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст.44-3 КпАП України, є суспільні відносини у сфері охорони праці та здоров`я населення; об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності), спрямованих на порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами; суб`єктивна сторона правопорушення полягає у наявності вини у формі прямого чи не прямого умислу; суб`єктом правопорушення є будь-яка фізична особа, якій виповнилося 16 років та яка, зокрема, порушує правила карантину.

Зокрема пп. 10 п. 2 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року встановлено, що на період дії карантину забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньо обласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу і визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб. Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, пасажирами під час перевезення, у тому числі виготовлених самостійно.

Із аналізу вказаних нормативно-правових актів, встановлено, що у зв`язку з введенням в Україні карантину з метою запобігання поширенню коронавірусу СОVID-19 було прийнято обмеження, у тому числі, у здійсненні регулярних пасажирських перевезень на міських маршрутах автомобільними транспортними засобами, які здійснюють суб`єкти господарювання керівники відділів, управлінь, комунальних підприємств, установ, організацій усіх форм власності.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про автомобільний транспорт» Автомобільний перевізник - є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послуги перевезення пасажирів.

Крім того Постановою КМ України «Про правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту» 176 від 18.02.1997р. встановлені виключне коло обов`язків водія транспортного засобу серед яких відсутній обов`язок контролювати під час руху транспортного засобу поведінку пасажирів та обов`язковість заняття пасажирами своїх місць.

Таким чином, склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.44-3 КУпАП з урахуванням бланкетної норми, визначає спеціального суб`єкта адміністративного правопорушення - суб`єкта господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послуги перевезення пасажирів.

В протоколі про адміністративне правопорушення та матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні відомості, що водій ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність по перевезенню пасажирів та зареєстрований відповідно до закону як фізична особа-підприємець.

Крім того до протоколу не надається будь-яких доказів (пояснення свідків, відеозапис тощо) які б доводили обставини зазначені в протоколі.

До матеріалів справи не надоно письмових доказів, які б підтверджували кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу і визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб, що унеможливлює перевірити достаменність даних, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофеєва проти Росії» , рішення від 30 травня 2013 року (заява № 36673/04) у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Таким чином, оскільки обставини, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення неможливо підтвердити будь-якими іншими належними та допустимими доказами, доходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу даного правопорушення.

Провадження у справі необхідно закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. ст.247, 256, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя: О. В. Чайкіна