ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/5228/20 Суддя суду 1 інстанції: Шевченко С.В.
Провадження № 33/818/284/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2021 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Савенко М.Є., розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 захисника Пушкарьова І.О. на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.07.2020, -

ВСТАНОВИВ :

Цією постановою

ОСОБА_1 , 1982 року народження,

- визнана винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у сумі 2 465 грн. Як зазначено в постанові суду першої інстанції, 10.07.2020 року о 8 годині, начальник контрольно-перепускного пункту роти охорони прапорщик ОСОБА_1 , в умовах особливого періоду, перебував у добовому наряді черговим контрольно-перепускного пункту -1 військового містечка № НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 (за адресою: АДРЕСА_1 ) в порушення вимог абзацу ІV статті 304 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, не забезпечив здійснення належного огляду транспортного засобу, зокрема автомобіля МАЗ (в/н НОМЕР_3 ) військової частини НОМЕР_4 , при виїзді з адміністративно господарчої території військового містечка № НОМЕР_1 з метою виявлення майна, яке могло вивозитися з території частини без дозвільних та супроводжуючих документів, не перевірив відповідність вантажу (майна) накладним і правильності оформлення документів на його перевезення, тобто недбало поставився до військової служби.

Не погодившись з постановою районного суду захисник ОСОБА_1 захисник Пушкарьов І.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову районного суду та ухвалити нову, якою повернути справу до суду першої інстанції для вирішення по суті.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що постанова підлягає скасуванню з підстав судом не з`ясовано всіх обставин по справі та не надано їм належної оцінки.

Разом з тим захисник ОСОБА_1 захисник Пушкарьов І.О. просить поновити строк апеляційного оскарження постанови, оскільки він вчасно подав апеляційну скаргу, яка була повернута йому.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

ОСОБА_1 та його захисник належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги до апеляційного суду не з`явився, що в силу вимог ст. 294 КУпАП не є перепоною для апеляційного розгляду.

Вивчивши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані не в повному обсязі.

Згідно приписів ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище ім`я по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу. При складанні протоколу особі , яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

А тому, предмет судового розгляду обмежений даними, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення №3 від 21.07.2021, 10.07.2020 року о 8 годині, начальник контрольно-перепускного пункту роти охорони прапорщик ОСОБА_1 , в умовах особливого періоду, перебував у добовому наряді черговим контрольно-перепускного пункту -1 військового містечка № НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 (за адресою: АДРЕСА_1 ) в порушення вимог абзацу ІV статті 304 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, не забезпечив здійснення належного огляду транспортного засобу, зокрема автомобіля МАЗ (в/н НОМЕР_3 ) військової частини НОМЕР_4 , при виїзді з адміністративно господарчої території військового містечка № НОМЕР_1 з метою виявлення майна, яке могло вивозитися з території частини без дозвільних та супроводжуючих документів, не перевірив відповідність вантажу (майна) накладним і правильності оформлення документів на його перевезення, тобто недбало поставився до військової служби.

Частиною 2 ст. 172-15 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду.

Диспозиція зазначеної норми статті є бланкетною і встановлення ознак вказаного адміністративного правопорушення потребує звернення до інших нормативно-правових актів, які врегульовують проходження військової служби, та які були порушені військовослужбовцем.

Окрім того, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП полягає у суспільно небезпечній бездіяльності у вигляді недбалого ставлення до служби із суспільно небезпечними наслідками у вигляді істотної шкоди і причинним зв`язком між вказаними бездіяльністю і її наслідками.

Недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Так, суб`єктивна сторона вчинення адміністративних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП характеризується умисною формою вини, тобто прямим умислом.

Проте, зазначені вимоги закону відповідною особою, яка складала протоколи, та судом першої інстанції належним чином не виконані.

Викладення обставин діяння в протоколі не відображає всіх ознак правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП: в ньому не вказано, у чому конкретно полягало недбале ставлення до військової служби, яка форма його вини щодо таких дій чи бездіяльності.

Тобто, ні протокол про адміністративне правопорушення, ні інші матеріали справи, ні висновки суду першої інстанції викладені в постанові не містять відомостей, що розкривали б суть недбалого ставлення ОСОБА_1 до військової служби

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом, а тому має оцінюватись у сукупності з усіма наявними матеріалами справи.

ОСОБА_1 у своїх поясненнях зазначив, що він дав розпорядження своєму помічнику солдату ОСОБА_2 оглянути автомобіль, а сам займався пропуском відвідувачів. Через хвилин 5 солдат ОСОБА_2 доповів, що автомобіль перевірений, проблем немає, і ОСОБА_1 випустив машину відкривши ворота, про що було зроблено доповідь черговому військового містечка №108 майору ОСОБА_3 . Прапорщик ОСОБА_1 зазначив, що солдат ОСОБА_2 не доповідав про наявність будь-якого майна в кузові машини.

Крім того, солдат ОСОБА_2 пояснив, що під час перевірки кузова автомобіля він виявив, що кузов машини завантажений покришками, камерами від коліс автомобіля та використаними запасними частинами, іншим металобрухтом. Про наявність вказаного майна в кузові черговому КПП-1 не доповів, вважаючи, що він знав про майно, яке вивозиться.

Відповідно до наведених норм права та позиції ЄСПЛ, викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року, в якій зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, як кожен окремо так і в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, не встановив всі фактичні обставини справи та дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Більш того, згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Враховуючи викладене, постанова судді суду першої інстанції підлягає безумовному скасуванню.

Обставини, що виключають провадження по справі про адміністративне правопорушення визначені статтею 247 КУпАП. Відповідно до п.7 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Дана норма є імперативною і не передбачає обов`язку суду визначати питання винності чи невинності особи оскільки по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Отже, наявність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

У зв`язку з закриттям по даній справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП питання щодо доведеності вини осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності не вирішується, з урахуванням положень рішення ЄСПЛ у справі «Грабчук проти України» від 26.09.2006 року, у якому зазначено, що у разу закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується

З урахуванням того, що на даний час закінчився визначений ст. 38 КУпАП строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, апеляційний суд після скасування постанови суду першої інстанції також позбавлений процесуальної можливості досліджувати нові докази та вирішувати питання про винуватість ОСОБА_1 , а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику ОСОБА_1 захиснику Пушкарьову І.О процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 захисника Пушкарьова І.О. задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.07.2020 щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП скасувати, а провадження закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку зі збігом строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду М.Є. Савенко