Провадження № 33/4820/174/21
Справа № 676/5345/20 Головуючий в 1-й інстанції Черепахін В. О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Федорова Н. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2021 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою останнього на постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 листопада 2020 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 420 грн. 40 коп. судового збору.

За постановою суду, 03 жовтня 2020 року о 18 год. 36 хв., ОСОБА_1 , по вул. Смотрицька, 1, в м. Кам`янець-Подільському, Хмельницької області, керував транспортним засобом - автомобілем «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей та в порушення вимог п. 2.5 ПДР України, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 листопада 2020 року скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП, а матеріали справи направити в порядку ст. 253 КУпАП до Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області для прийняття рішення в порядку чинного законодавства.

Вважає, що провадження у справі необхідно закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки, в його діях вбачаються ознаки кримінального проступку, передбаченого ст. 2861 КК України, а не адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначає, що було порушено його право на захист, оскільки суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності, що позбавило можливості скористатись правовою допомогою, ознайомитись з матеріалами справи, надати свої пояснення з приводу обставин події.

Разом з тим, вказує, що судом першої інстанції безпідставно не було вирішено його клопотання про передачу матеріалів справи про адміністративне правопорушення до Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури.

Окрім того, ОСОБА_1 просив поновити пропущений строк на оскарження вказаної постанови, оскільки такий пропущений з поважних причин. Про вказану постанову дізнався лише 09 лютого 2021 року.

Вивчивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, оскільки такий пропущений з поважних причин. Зокрема, як вбачається з постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 не був присутній під час проголошення постанови 20 листопада 2020 року. Про дану постанову ОСОБА_1 довідався лише 09 лютого 2021 року, що підтверджується його підписом на останній сторінці справи, а тому він не мав можливості вчасно її оскаржити протягом 10 днів з дня її винесення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи суддею першої інстанції виконанні в повній мірі.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Хоча ОСОБА_1 винним себе не визнає, його винуватість у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом.

Зокрема, даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 487229 від 03 жовтня 2020 року, згідно яких 03 жовтня 2020 року о 18 год. 36 хв. в м. Кам`янець-Подільський по вул. Смотрицька, 1, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ21099 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей. Від проходження огляду на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу «Alcotest Drager 6810» та в найближчому лікувальному закладі відмовився в присутності двох свідків. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810», в присутності двох свідків, у зв`язку із виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нестійка хода (а.с. 2);

- даними письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких вбачається, що 03.10.2020 року близько 18 год. 40 хв. працівниками поліції було запропоновано водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що останній відмовився. Від проходження огляду в найближчому медичному закладі ОСОБА_1 також відмовився. Неодноразові запитання працівників поліції про проходження огляду на стан сп`яніння водій ОСОБА_1 ігнорував та відмовлявся від його проходження (а.с. 3, 4).

Вказані обставини підтверджуються також даними відеозаписів означеної події, які зафіксовані на відеокамери працівниками поліції (а.с. 5).

Суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, доводи апелянта про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими, на увагу не заслуговують і спростовуються вищезазначеними доказами.

Посилання ОСОБА_1 на те, що провадження у справі необхідно закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки, в його діях вбачаються ознаки кримінального проступку, передбаченого ст. 2861 КК України, апеляційний суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Так, стаття 8 КУпАП передбачає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно з пунктом 6 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

В цьому пункті йдеться про випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність. Натомість у результаті внесення змін до статті 130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, була не скасована, а навпаки посилена.

Крім того, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень "№ 720-IX від 17 червня 2020 року, передбачено низку змін, якими, зокрема, виключено ст. 2861 КК України "Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" та повернуто колишню редакцію ст. 130 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність.

Отже, дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно.

Посилання ж апелянта на невирішення судом першої інстанції його клопотання про передачу матеріалів справи до Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки суд, визнавши винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, фактично відмовив у його задоволенні.

Твердження апелянта про те, що судом порушено його право на захист, оскільки справа розглянута за його відсутності, апеляційний суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Частиною 3 статті 268 КУпАП передбачений виключний перелік статтей при розгляді справ за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ за ст. 130 КУпАП до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за даною статтею у судовому засіданні не є обов`язковою.

Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява № 50966/99 від 14.10.2003).

Як вбачається з матеріалів справи, 17 листопада 2020 року ОСОБА_1 подавав до суду першої інстанції клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. Того ж дня, йому було надано можливість ознайомитись з такими, що підтверджується його підписом на вказаному клопотанні та з якого також вбачається, що з матеріалами справи він ознайомився в повному обсязі.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, 17 листопада 2020 року ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд його справи про адміністративне правопорушення 20 листопада 2020 року о 13 год. 00 хв. в Кам`янець-Подільському міськрайонному суді Хмельницької області, що підтверджується даними розписки (а.с. 14).

Однак, будучи належним чином повідомленим про розгляд його справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду не з`явився, причини неприбуття до суду, не повідомив.

З урахуванням факту своєчасного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, принципу судочинства, зазначеного у практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також строків накладення адміністративного стягнення, та на виконання вимог ст. 277 КУпАП, суд обґрунтовано здійснив судовий розгляд справи за його відсутності.

Отже, право на захист ОСОБА_1 порушено не було.

Що стосується посилання ОСОБА_1 про те, що транспортним засобом він не керував, то вказане, апеляційний суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Так, як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису, працівники поліції, рухаючись позаду автомобіля ВАЗ21099 д.н.з. НОМЕР_1 , подали йому сигнал проблисковими маячками про зупинку. За кермом зазначеного автомобіля перебував ОСОБА_1 , який після зупинки транспортного засобу, намагався пересісти з водійського сидіння на сусіднє переднє пасажирське сидіння.

Вказані обставини чітко зафіксовані на відеокамери працівників поліції та спростовують пояснення ОСОБА_1 про те, що транспортним засобом керував не він, а інша особа. Такі пояснення ОСОБА_1 , розцінюються апеляційним судом як спосіб уникнення відповідальності за скоєне.

Натомість, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю підтверджується сукупністю належних та допустимих у справі доказів, яким як судом першої інстанції, так і апеляційним судом була надана належна правова оцінка.

Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.

З врахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що постанова Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 листопада 2020 року є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 листопада 2020 року.

Постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 листопада 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Федорова Н.О.