ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/864/21 Справа № 932/4942/20 Суддя у 1-й інстанції - Карягіна Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2020 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює у ПП ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого статтею 44-3 КУпАП,

за участю:

захисника Гейка В.І.

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі дві тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень.

Згідно з постановою суду першої інстанції, 24.04.2020 року близько 10-30 год. ОСОБА_1 , будучи посадовою особою ларьку «Гарячий лаваш», знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , не припинив роботу ларьку та здійснював продаж лавашу, чим порушив вимоги п.п. 8 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року зі змінами. Тим самим ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити йому строки на оскарження постанови, посилаючись на поважність причин її пропуску, скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що вищезазначена постанова була прийнята без його участі та належного повідомлення, чим порушено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, а копія постанови йому не направлялась поштовим відправленням, що позбавило його можливості скористатися правом своєчасного оскарження в порядку ст. 289 КУпАП. Про існування згаданої постанови він дізнався випадково від працівників Криничанського ВДВС.

Крім того зазначає, що суд першої інстанції порушив його право на доступ до правосуддя, гарантоване Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки за відсутності відомостей щодо належного його повідомлення, розглянув справу у його відсутність.

Разом з цим, вказує на те, що судом не враховано, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, оскільки, відповідно до постанови КМУ №211 від 11.03.2020 року, в редакції, яка діяла на час складання протоколу про адміністративне правопорушення, було заборонено здійснення господарської діяльності, пов`язаної з прийманням відвідувачів та інших закладів розважальної діяльності, крім торгівлі продуктами харчування. Оскільки він не є суб`єктом господарювання, він не може вважатись належним суб`єктом цієї заборони. Крім того, він працював у тимчасовій споруді торговельного призначення, яка не передбачає приймання відвідувачів та здійснював продаж продуктів харчування, що не було заборонено вказаною постановою.

Також зазначає, що у справі відсутні будь-які належні докази, відповідно до ст. 251 КУпАП, які б підтверджували обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки у справі міститься лише 1 фотографія, на якій зображений він, що не підтверджує факту здійснення господарської діяльності та приймання відвідувачів.

Вважає, що стосовно нього була здійснена провокація на вчинення адміністративного правопорушення, оскільки заявник, якого встановлено матеріалами справи, на той час був посадовою особою КП Муніципальна варта ДМР та мав намір збільшити статистичний показник щодо виявлення порушень правил карантину.

Позиції учасників апеляційного процесу.

В судовому засіданні захисник Гейко В.І. підтримав подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу та просив її задовольнити, постанову суду скасувати і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

ОСОБА_1 до апеляційного суду не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце апеляційного перегляду належним чином, надав заяву про розгляд апеляційної скарги у його відсутність.

Мотиви апеляційного суду.

Щодо строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником... Апеляційна скарга, подана після її закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Вирішуючи питання про поновлення строку апеляційного оскарження, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 не був присутній в судовому засіданні в суді першої інстанції в якому проголошувалось рішення суду, копію якого його захисник отримав тільки 05 травня 2021 року, у зв`язку з чим апеляційний суд доходить висновку про необхідність поновлення ОСОБА_1 строку апеляційного оскарження.

Щодо доводів апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції та її скасування.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги захисника, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону з огляду на наступне.

Так, апеляційний суд погоджується з доводами захисника в тій частині, що судом першої інстанції було порушено права ОСОБА_1 , передбачені ст. 268 КУпАП та обмежено право на доступ до правосуддя, оскільки матеріали справи не містять належного повідомлення останнього про дату, час та місце судового засідання судом першої інстанції. В той же час, апеляційний суд зазначає, що порушене право було відновлено шляхом поновлення строків на апеляційне оскарження постанови суду, а тому зазначена обставина не може бути підставою для скасування судового рішення.

В той же час, приймаючи рішення про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, суд поклав в основу свого рішення зібрані у справі письмові докази, зокрема протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №434256 від 24.04.2020 року, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та фотографії.

З такими висновками суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, оскільки зазначені вище письмові докази, у своїй сукупності не доводять винуватості ОСОБА_1 у порушенні вимог п.п. 8 п. 2 Постанови КМУ №211 від 11 березня 2020 року, за що передбачена відповідальність за ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Диспозиція ч. 1 ст.44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Диспозиція даної статті є бланкетною, тобто лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 44-3 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння, у даному випадку до Постанови КМУ №211 від 11 березня 2020 року.

Так, відповідно до п.п. 8 п. 2 Постанови КМУ №211 від 11 березня 2020 року Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 із змінами, внесеним Постановою КМУ №291 від 22.04.2020 року, яка була чинною на час складання протоколу, заборонено до 11 травня 2020 р. роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім: торгівлі продуктами харчування, пальним, деталями та приладдям для транспортних засобів та сільськогосподарської техніки, засобами гігієни, лікарськими засобами та медичними виробами, технічними та іншими засобами реабілітації, ветеринарними препаратами, кормами, пестицидами та агрохімікатами, насінням і садивним матеріалом, добовим молодняком свійської птиці, засобами зв`язку та телекомунікацій, в тому числі мобільними телефонами, смартфонами, планшетами, ноутбуками та іншими товарами, що відтворюють та передають інформацію, за умови забезпечення персоналу (зокрема захист обличчя та очей) та відвідувачів засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, у тому числі виготовленими самостійно, перебування в приміщенні не більше одного відвідувача на 10 кв. метрів торговельної площі, а також дотримання інших санітарних та протиепідемічних заходів.

Таким чином, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, яке ставиться в провину ОСОБА_1 , у даному випадку не містить об`єктивних та суб`єктивних ознак, що залишилось поза увагою суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, у даному випадку безпосереднім суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП може бути виключно суб`єкт господарювання, тобто фізична особа-підприємець або юридична особа, яка прийняла рішення про здійснення господарської діяльності в період дії карантинних обмежень. В той же час, справа про адміністративне правопорушення не містить належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_1 зареєстрований як юридична особа або фізична особа-підприємець та здійснював свою господарську діяльність 24.04.2020 року за адресою: АДРЕСА_2 . Відтак, ОСОБА_1 не може вважатись належним суб`єктом відповідальності за порушенням вимог ст. 44-3 КУпАП у даному випадку, що означає відсутність у його діях складу вищевказаного адміністративного правопорушення.

Більше того, як видно з постанови КМУ №211 від 11.03.2020 року, в редакції Постанови КМУ №291 від 22.04.2020 року, яка була чинною на час складання протоколу, для суб`єктів господарювання було заборонено роботу закладів (харчування, розважальних, фітнес-центрів, культури та ін.), які передбачають приймання відвідувачів. У даному випадку, матеріалами справи встановлено, що торговельний павільйон, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та у якому було виявлено ОСОБА_1 не передбачає приймання відвідувачів, а торгівля здійснюється через спеціально обладнане для цього віконце. Крім того, вищевказаною постановою було дозволено здійснення продажу продуктів харчування за умови дотримання протиепідемічних заходів. З рапорту працівників поліції та пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 видно, що 24.04.2020 року ОСОБА_1 здійснив продаж готової кулінарної продукції, а саме самси, яка безумовно є продуктом харчування.

Відтак, апеляційний суд погоджується з доводами захисника Кур`язова Р.К., що судом було залишено поза увагою той факт, що продаж продуктів харчування, який здійснив ОСОБА_1 не було заборонено, що виключає у його діях наявність об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Разом з цим, апеляційний суд не може погодитись з доводами захисника Кур`язова Р.К. в тій частині, що оскільки свідок ОСОБА_3 є працівником КП Муніципальної варти ДМР, ним було вчинено провокацію на вчинення адміністративного правопорушення, оскільки зазначена обставина не підтверджена жодними доказами.

Відтак, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а, відповідно, провадження у справі має бути закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП скасувати.

Постановити нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Піскун