Справа № 308/2013/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
25.05.2021 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подала адвокатка Стецяк Т.І. в інтересах ОСОБА_1
в с т а н о в и в :
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 лютого 2021 року
ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець та громадянин Алжиру, не працюючий,
визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 гривень судового збору.
Згідно з постановою, 15.02.2021 року о 14 год. 50 хв. ОСОБА_1 був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» у місцевості між лінією інженерних прикордонних споруд та державним кордоном на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в районі № 246 прикордонного знаку 500 м до державного кордону України, при спробі незаконного перетину державного кордону з України в Словацьку Республіку, поза межами пункту пропуску, у складі групи осіб, чим порушив вимоги, передбачені ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
В апеляційній скарзі адвокатка Стецяк Т.І. вказує на те, що постанова судді є незаконною. Стверджує, що розглянувши справу без участі ОСОБА_3 , суд фактично позбавив останнього можливості дати пояснення з приводу обставин справи та встановити особу правопорушника. Посилається на те, що взявши участь у судовому засіданні ОСОБА_1 міг би пояснити, що на територію України він в`їхав легально на підставі візи, мав мету перебування в Україні навчання на підготовчому відділенні Відкритого міжнародного університету «Україна» в м. Києві, за яке сплатив значні кошти за рік уперед, мав дозвіл чинну до 01.10.2021 посвідку на тимчасове перебування в Україні, мав місце проживання орендовану з друзями квартиру в м. Києві, за яку також оплатив орендну плату на пів року вперед. Разом з тим, зазначає, що ні ОСОБА_1 , ні перекладач не підписували заяви про розгляд справи без участі особи, яка притягується до відповідальності, що свідчить про те, що хтось із посадових осіб в/ч НОМЕР_1 підписав замість двох осіб таку заяву і здав її разом із протоколом до суду. При цьому, вказує і на те, що в Чопському прикордонному загоні відсутній перекладач з арабської мови. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисниці - адвокатки Стецяк Т.І., неявка яких, з огляду на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги й те, що ОСОБА_1 та його захисниця адвокатка Стецяк Т.І., належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчить подане стороною захисту клопотання про розгляд апеляційної скарги без їх участі. Причину своєї неявки сторона захисту у клопотанні не вказала.
З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 не брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, а в матеріалах справи є відомості про те, що його належним чином повідомлено про час та місце її розгляду. При цьому, у матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 , відповідно до якої останній просив розглянути справу без його участі, та зазначив, що свою вину визнає.
Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, відповідно до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції були дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, за спробу незаконного перетинання державного кордону України, вчиненого групою осіб, особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
Так, протоколом про адміністративне правопорушення підтверджено, що о 14 год. 50 хв. ОСОБА_1 був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» у місцевості між лінією інженерних прикордонних споруд та державним кордоном на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в районі № 246 прикордонного знаку 500 м. до державного кордону України, при спробі незаконного перетину державного кордону з України в Словацьку Республіку, поза межами пункту пропуску, у складі групи осіб, чим порушив вимоги, передбачені ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. З указаного протоколу також убачається, що такий складено у присутності перекладача Товарів Есмаіл Абу Тораб, і що ОСОБА_1 своїми підписами підтвердив, що права та обов`язки йому роз`яснено, зі змістом протоколу ознайомлений на зрозумілій йому мові, примірник протоколу отримав, доповнень та зауважень не має. У письмових поясненнях ОСОБА_1 , які містяться у протоколі про адміністративні правопорушення, останній зазначає, що з метою кращого життя хотів потрапити до країн ЄС (а. с. 3).
Викладені в протоколі обставини підтверджуються і протоколом про адміністративне затримання ОСОБА_1 від 15.02.2021 (а. с. 4), протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 15.02.2021 (а. с. 5), рапортом начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ст. лейтенанта ОСОБА_4 від 15.02.2021 (а. с. 6).
Доводи апеляційної скарги про те, що наявну в матеріалах справи заяву від 17.02.2021 ОСОБА_1 про розгляд справи без участі та визнання останнім вини ані ОСОБА_1 , ані перекладач не підписували, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження. Як убачається зі змісту вказаної заяви та наявних у матеріалах справи протоколів, такі складені в присутності перекладача Товарів Есмаіл Абу Тораб, підписані цим перекладачем та самим ОСОБА_1 , чим підтверджено факти доведення до відома ОСОБА_1 змісту вказаних документів на зрозумілій для нього мові. У заяві зазначено, що ОСОБА_1 визнає свою вину та просить розглянути справу без його участі (а. с. 9).
Доводи апеляційної скарги про те, що «хтось із посадових осіб військової частини НОМЕР_1 підписав замість двох осіб заяву про розгляд справи без участі ОСОБА_1 і здав її разом з протоколом до суду» також не знайшли свого підтвердження. Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, що хтось із посадових осіб військової частини, у даному випадку начальник відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ст. лейтенант ОСОБА_5 , - був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що начальник відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ст. лейтенант ОСОБА_5 при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення і доводи апелянта про те, що з метою ідентифікації підписів ОСОБА_1 та перекладача, а також задля подальшого ініціювання досудового розслідування за фактами підробки підписів, адвокаткою Стецяк Т.І. 19.02.21 було надіслано до Закарпатського відділення ЛНДІСЕ відповідну заяву із замовленням експертного дослідження. У матеріалах справи відсутні дані про хід та результат розгляду цієї заяви.
Водночас, апеляційним судом не встановлено й будь-яких фактів про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, які призвели до визнання ним вини та підписання протоколу про адміністративне правопорушення, заяви та інших документів, які містяться у матеріалах справи.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 , фактично позбавивши останнього дати пояснення щодо обставин цієї справи: а саме про те, що на територію України ОСОБА_1 в`їхав легально, на підставі візи; перебуває в Україні у зв`язку з навчанням на підготовчому курсі відділення Відкритого міжнародного університету «Україна» в м. Києві, яке вже оплатив; має місце проживання орендовану з друзями квартиру в м. Києві, - апеляційний суд, із огляду на наведене вище, відхиляє як такі, що не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення і не дають підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції.
Разом з тим, апеляційний суд вважає, що працівниками прикордонної служби, а відтак судом першої інстанції не було допущено порушення права ОСОБА_1 на захист, у зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги в цій частині також відхиляються.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним правопорушення.
Отже, апеляційний суд доходить висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, а адміністративне стягнення, яке накладено на ОСОБА_1 у межах санкції ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, і є мінімальним, відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення, і в свою чергу є необхідним і достатнім для виправлення і виховання ОСОБА_1 у дусі точного та неухильного додержання законів та запобігання новим правопорушенням.
На інші доводи які б давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Ухвалюючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що жодних доказів, які б спростовували чи впливали на висновки суду першої інстанції апелянтом не надано, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлено; що адвокатка Стецяк Т.І., не з`явившись на розгляд справи, позбавила себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подала адвокатка Стецяк Т.І. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 лютого 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан