Справа № 594/725/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року

Суддя Борщівського районного суду Тернопільської області Зушман Г.І., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з Борщівського ВП №1 (м.Борщів) Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області на:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч.1 ст.173-2, ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 25 березня 2021 року о 09.00 год., за місцем проживання дружини ОСОБА_2 в с.Гермаківка вчинив домашнє насильство, а саме, умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в адресу ОСОБА_2 нецензурної лайки, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої.

Також ОСОБА_1 25 березня 2021 року о 09.00 год. в АДРЕСА_1 , будучи хворим на COVID-19, покинув місце самоізоляції - місце проживання, а саме піщов на вул.Лісова в с.Гермаківка, чим порушив вимоги пп. 3 п.3 постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09 грудня 2020 року.

Постановою Борщівського районного суду Тернопільської області від 08 червня 2021 року справу №594/727/21 про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП прийнято до сумісного розгляду із справою №594725/21 про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП, та об`єднано їх в одне провадження за №594/725/21.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав та пояснив, що на даний час проживає порізно з дружиною ОСОБА_2 14 березня 2021 року приїхав з Польщі і 15 березня 2021 року здав тест на COVID-19, результат якого виявився позитивним. Увесь цей час перебував у себе вдома, однак 25 березня 2021 прийшов до дружини ОСОБА_2 до господарства по вул.Лісова, оскільки дізнався, що вона йому зраджує і з цього приводу розізлився, дістав нервовий зрив. Розмова з дружиною переросла у суперечку.

Не зважаючи на невизнання вини, вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень повністю доведено зібраними по справі доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_2 під час розгляду справи пояснила, що не проживає спільно з ОСОБА_1 останніх півтора року. 14 березня 2021 року ОСОБА_1 приїхав з Польщі і їй відомо, що він здавав тест на COVID-19, результат якого виявився позитивним. 24 березня 2021 року біля 23 години ОСОБА_1 по телефону погрожував їй, нецензурно лаявся, а 25 березня 2021 біля 9 години він прийшов до неї в господарство, де вона проживає по АДРЕСА_1 , почав з нею сваритися, обзивати нецензурними словами та погрожував їй розповсюдити негативну інформацію про неї у соціальних мережах, при цьому голосно кричав до неї, а перед цим увечері помалював їй автомобіль краскою з балончика, внаслідок чого вона налякалася та викликала поліцію, оскільки її не було кому захистити.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП підтверджується також даними протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ №519810 від 01 квітня 2021 року, заявою ОСОБА_2 до відділення поліції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності від 26 березня 2021 року.

Частина 1 ст.173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

У відповідності до п.3) ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п.14 ч.1 ст.1 вищенаведеного Закону психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

За таких обставин вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності за цією статтею КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП підтверджується також даними протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ №519812 від 27 березня 2020 року, рапортом інспектора СРПП відділення поліції №1 (м.Борщів) Фенюка Ю.М. від 27 березня 2021 року, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , які вона повністю підтвердила під час розгляду справи.

Адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП є правопорушенням, що полягає у порушенні правил щодо карантину людей.

Диспозицією ч.1 ст.44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України"Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Зазначена норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб»№1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

У відповідності до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2» (в редакції чинній на час вчинення правопорушення) з 12 березня 2020 року до 24 квітня 2020 року на всій території України установлено карантин.

Відповідно до ст.41 «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року, особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Згідно пп.3 п.3 постанови Кабінету Міністрів України « Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09 грудня 2020 року № 1236, в редакції чинній на час вчинення правопорушення 25 березня 2021 року (далі - Постанова), з 24 лютого 2021 року на території України встановлюється жовтий рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється самовільно залишати місця самоізоляції, обсервації.

Згідно п.1 вище вказаної постанови на території України з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), установлено з 19 грудня 2020 року до 30 квітня 2021 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р. № 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р. № 641 Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029).

Згідно пп.2) п.7 постанови самоізоляції підлягають особи з підозрою на інфікування або з підтвердженим діагнозом захворювання на COVID-19 у легкій формі за умови, що особа не потребує госпіталізації.

Відповідно до п.10 постанови зобов`язання щодо самоізоляції припиняється автоматично після закінчення строку самоізоляції або з інших підстав, установлених цією постановою. Установлений строк самоізоляції може бути змінено відповідно до галузевих стандартів у сфері охорони здоров`я особами, визначеними абзацами четвертим - шостим пункту 8 цієї постанови.

Відповідно до абзаців четвертого - шостого пункту 8 цієї постанови лікуючим лікарем - про осіб, щодо яких є підозра на інфікування, або осіб, які хворіють на COVID-19 та не потребують госпіталізації, про перелік осіб, які мали контакт з пацієнтом із підтвердженим випадком COVID-19; працівниками закладів системи екстреної медичної допомоги - щодо передачі інформації про звернення осіб з підозрою на інфікування COVID-19; працівниками державних установ Міністерства охорони здоров`я епідеміологічного профілю - стосовно осіб, які мали контакт з пацієнтом із підтвердженим випадком COVID-19 та несуть ризик поширення хвороби.

Під час розгляду справи встановлено, що станом на 23 березня 2021 року, в день вчинення правопорушення, ОСОБА_1 хворів на COVID-19, що підтверджується долученим до матеріалів справи списком Борщівського міжрайонного відділу ДУ «Тернопільський обласний лабораторний центр МОЗУ» про захворілих на COVID-19 в Борщівському районі станом на 23 березня 2021 року, згідно якого у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с.Гермаківка, встановлено COVID-19 на підставі результатів тесту 051508 від 17 березня 2021 року з перебігом у легкій формі та призначено амбулаторне лікування.

Однак, на порушення своїх зобов`язань щодо самоізоляції, 25 березня 2021 року о 09.00 год., ОСОБА_1 будучи хворим на COVID-19, покинув місце самоізоляції, місце проживання, по АДРЕСА_1 і пішов на АДРЕСА_1 , що ним не заперечувалось під час розгляду справи в суді.

Аналізуючи досліджені під час розгляду справи докази вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності за цією статтею.

Згідно ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

При накладенні адміністративного стягнення слід врахувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами.

За таких обставин вважаю, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП, ч.1 ст.44-3 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.173-2 КУпАП у виді громадських рогбіт.

У відповідності до ст.40-1 КУпАП з ОСОБА_1 підлягає до стягнення судовий збір.

Керуючись ст.ст. 9, 33, 34, 35, 280, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2, ч.1 ст.44-3 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді 40 (сорока) годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 454 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу може бути подано до Тернопільського апеляційного суду через Борщівський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя