Справа №430/604/21
Провадження №3/430/256/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року смт. Станиця Луганська

Суддя Станично-Луганського районного суду Луганської області Дьоміна О.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, матеріали якої надійшли із відділення поліції №1 Щастинського РВП ГУНП в Луганській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку смт. Комсомольський м. Свердловськ Луганської області, громадянку України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , тимчасово виконуючої обов`язки завідуючої КЗ «Дошкільний навчальний заклад освіти ясла садок №1 «Золота рибка», зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, згідно з яким вона 02.03.2021 року о 12 год. 00 хв. у приміщенні КЗ «Дошкільний навчальний заклад освіти ясла садок №1 «Золота рибка» за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Валуйське, вул. Миру, буд. 67, принижувала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та висловлювалася образними виразами. Крім того 09.03.2021 року о 12 год. 30 хв. на території КЗ «Дошкільний навчальний заклад освіти ясла садок №1 «Золота рибка», біля дитячого майданчику ОСОБА_1 вчинила фізичний вплив на малолітнього ОСОБА_2 , а саме: схопила його за капюшон та тягнула по землі за собою. Також 09.03.2021 року о 15:00 ОСОБА_1 залякувала та погрожувала малолітньому ОСОБА_2 у приміщенні КЗ «Дошкільний навчальний заклад освіти ясла садок №1 «Золота рибка», що могло заподіяти шкоду фізичному та психологічному здоров`ю.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала та пояснила, що дітей не ображала та не принижувала, в тому числі і ОСОБА_2 , вважає, що дитина її обмовила. 09.03.2021 року вона не хватала його за капюшон та не тягнула по землі за собою, навпаки, щоб він не впав, перехватила його за капюшон.

Допитані судом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 показали суду, що є батьками малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Їх син відвідує КЗ «Дошкільний навчальний заклад освіти ясла садок №1 «Золота рибка», класним керівником є ОСОБА_1 . Так, в березні 2021 року їм зателефонував ОСОБА_6 та повідомив, як ОСОБА_1 під час прогулянки схопила ОСОБА_7 за капюшон куртки та тягла по землі. Зазначене підтвердив батькам і малолітній син. ОСОБА_3 приходив до дошкільного навчального закладу та розмовляв з вихователькою, ОСОБА_1 , під час бесіди з ним підтвердила факт здійснення нею психологічного та фізичного тиску на дитину.

Допитана судом свідок ОСОБА_8 показала в суді, що працює вихователькою КЗ «Дошкільний навчальний заклад освіти ясла садок №1 «Золота рибка». Дійсно в березні 2021 року вона бачила, як ОСОБА_1 заносила на руках до приміщення садка ОСОБА_5 , який цьому дуже противився.

Допитана судом свідок ОСОБА_9 охарактеризувала ОСОБА_1 з позитивної сторони, але свідком подій, які їй інкримінуються не була.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку:

Статтею 7 КУАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Так, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998р. (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого і те, що виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа вчинила правопорушення, яке ставиться їй в провину; обов`язок доведення провини особи лежить на обвинуваченні, і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд. При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Так, згідно вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості необхідні для вирішення справи. Суть адміністративного правопорушення повинна відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актів, якими передбачено відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Стаття 280 КУпАП наголошує, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.173-4 КУпАП передбачена відповідальність за булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

При цьому, булінг може проявлятись у вигляді психологічного тиску (образи, приниження, погрози, ігнорування тощо) та фізичних знущань (удари, поштовхи, принизливий фізичний контакт, побиття та інше). Не рідко фізичний і психологічний тиск об`єднуються.

Психологічне цькування - насильство, пов`язане з дією на психіку, що наносить психологічну травму шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість. До цієї форми цькування можна віднести: -вербальне цькування, де знаряддям слугує голос (образливе ім`я, з яким постійно звертаються до жертви, обзивання, дражніння, зведення наклепів, поширення образливих чуток та ін.); - образливі жести або дії (наприклад, плювки в жертву або в її напрямку); - залякування (використання агресивної мови тіла й інтонації голосу для змушення дитини робити чи не робити щось), та інше.

У відповідності до ст.1 Закону України "Про освіту" типовими ознаками булінгу (цькування) є: систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності); дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

Зі змісту протоколу серії ВАБ №175370 від 25.03.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 , будучи вихователем ясла-садка «Золота рибка» тричі вчинила діяння, які полягають у психологічному та фізичному насильстві відносно малолітнього ОСОБА_2 , а саме:

- 02.03.2021 року о 12 год. 00 хв. у приміщенні КЗ «Дошкільний навчальний заклад освіти ясла садок №1 «Золота рибка» за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, с. Валуйське, вул. Миру, буд. 67, принижувала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та висловлювалася образними виразами;

- 09.03.2021 року о 12 год. 30 хв. на території КЗ «Дошкільний навчальний заклад освіти ясла садок №1 «Золота рибка», біля дитячого майданчику ОСОБА_1 вчинила фізичний вплив на малолітнього ОСОБА_2 , а саме: схопила його за капюшон та тягнула по землі за собою;

- 09.03.2021 року о 15:00 ОСОБА_1 залякувала та погрожувала малолітньому ОСОБА_2 у приміщенні КЗ «Дошкільний навчальний заклад освіти ясла садок №1 «Золота рибка», що могло заподіяти шкоду фізичному та психологічному здоров`ю.

Так дійсно відповідно до витягу з наказу за №46 від 31.08.2017 року ОСОБА_1 переведена з посади помічника вихователя вихователем з 01.09.2017 року КЗ «Дошкільний навчальний заклад освіти ясла-садок №1 Золота рибка».

Згідно довідки голови комісії з реорганізації КЗ «Дошкільний навчальний заклад освіти ясла-садок №1 «Золота рибка» від 23.03.2021 року за №1 ОСОБА_2 дійсно зарахований до вказаного закладу з 06.09.2018 року.

Зі змісту довідки директора школи за №49 від 13.04.2021 року у зв`язку з реорганізацією КЗ «Дошкільний навчальний заклад освіти ясла-садок «Золота рибка» загального типу Валуйскої сільської ради з 10.11.2020 року дійсно знаходиться на території КЗ «Валуйська загальноосвітня школа 1-3 ступенів №2 Станично-Луганського району Луганської області».

У якості процесуальних джерел доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 173-4 ч. 1 КУпАП, особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення до матеріалів справи, окрім самого протоколу про адміністративне правопорушення, долучено:

-пояснення батьків малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які під час розгляду справи в суді не підтвердили факту того, що ОСОБА_1 02.03.2021 року та 09.03.2021 року висловлювалася відносно їх сина образливими виразами, залякувала та погрожувала йому. Що стосується фізичного впливу на малолітнього ОСОБА_2 09.03.2021 року, батьки пояснили, що про це їм стало відомо від ОСОБА_6 ;

-пояснення ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , які зазначали, що 09.03.2021 року ОСОБА_1 схопила малолітнього ОСОБА_2 за капюшон зимової куртки та тягнула за собою.

В той же час судом двічі викликалися до суду ОСОБА_10 та ОСОБА_6 для допиту їх в якості свідків, а саме для підтвердження або спростування доводів, викладених ними в своїх поясненнях, наданих інспектору ювенальної превенції відділу превенції Щастинського РВП ГУНП в Луганській області 19.03.2021 року, але вони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду матеріалу до суду не прибули, причин неприбуття суду не повідомили, жодних заяв від них не надходило.

Таким чином, жодних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого їй правопорушення суду не надано, як і відсутні докази на спростування доводів ОСОБА_1 про те, що 02.03.2021 року її взагалі не було на роботі, оскільки вона знаходилася на амбулаторному лікування, що підтверджується копією листка непрацездатності, що ж стосується фізичного впливу на малолітнього ОСОБА_2 09.03.2021 року, то вона його не вчиняла, а намагалася на руках занести дитину до закладу, оскільки закінчилася прогулянка та дітей потрібно було годувати, крім того жодних залякувань та погроз відносно ОСОБА_7 в цей день не здійснювала.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18.07.2019 р. у справі №216/5226/16-а (2-а/216/33/17), притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №536/1703/17, адміністративне провадження № К/9901/3839/17 (ЄДРСРУ № 82707106).

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ звертає увагу, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Суд зазначає, що вказані докази у своїй сукупності не доводять поза розумним сумнівом факт наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В даному випадку суд приходить до висновку, що в діях відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 1, 9, 40-1, 204-3 ч. 1, 245, 251, 252, 247, 280 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-4 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Суддя О.П. Дьоміна