Справа № 395/504/19
Провадження № 3-в/395/3/2021

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року м. Новомиргород

Суддя Новомиргородського районного суду Кіровоградської області Забуранний Р.А., при секретарі Таран С.М., розглянувши подання начальника Новомиргородського районного сектору філії Державної установи "Центр пробації" в Кіровоградській області Коваленко Є. О., про вирішення питання про давність виконання судового рішення - постанови Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 22 травня 2019 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, проживаючої в АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт,

ВСТАНОВИВ:

08.06.2021 року провідний інспектор Новомиргородського районного сектору філії Державної установи "Центр пробації" в Кіровоградській області Зарудній С. М. звернувся до суду з поданням про вирішення питання про давність виконання судового рішення - постанови Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 22 травня 2019 року, якою ОСОБА_2 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт

Своє подання мотивує тим, що з 06 червня 2019 року ОСОБА_2 перебуває на обліку у Новомиргородському районному секторі філії Державної установи "Центр пробації" в Кіровоградській області. На даний час виконати постанову Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 22 травня 2019 року немає можливості в зв`язку з тим, що орган місцевого самоврядування не може взяти ОСОБА_2 на роботу, оскільки в бюджеті не передбачено коштів на виконання суспільно-корисних робіт. Зазначає, що неодноразово до органу місцевого самоврядування були звернуті подання (заяви) щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови, однак у їх задоволенні було відмовлено. Просить вирішити питання про звільнення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт у зв`язку з закінченням строків давності виконання судового рішення.

В судове засідання представник органу пробації та ОСОБА_2 не з`явились.

Від представника органу пробації Заруднього С. М. надійшла заява з проханням розглядати подання без його участі. Подання підтримує.

Від ОСОБА_2 до суду надішла заява з проханням розглядати подання без її участі. Подання підтримує.

Дослідивши докази в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 22 травня 2019 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт.

05 червня 2019 року зазначена постанова була прийнята до виконання провідним інспектором Новомиргородського районного сектору філії Державної установи "Центр пробації" в Кіровоградській області Заруднім С. М.

05 червня 2019 року ОСОБА_2 було надіслано виклик до Новомиргородського районного сектору філії Державної установи "Центр пробації" в Кіровоградській області на 10 червня 2019 року.

ОСОБА_2 за викликом з`явилася 06 червня 2019 року в районний сектор, де була поставлена на облік, та їй були роз`яснені порядок і умови відбування адміністративне стягнення і наслідки, які наступають вразі ухилення від відбування стягнення.

06 червня 2019 року ОСОБА_2 отримав направлення до Новомиргородської міської ради для відпрацювання адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, та повинна була приступити до відбування стягнення не пізніше 07.06.2019 року.

Однак, 18.06.2019 року з Новомиргородської міської ради надійшла офіційна довідка №1296 від 10.06.2019 про те, що в бюджеті не передбачено коштів на виконання суспільно корисних робіт, тому ОСОБА_2 не можуть взяти на роботу.

В грудні 2018 року Новомиргородський районний сектор філії Державної установи «Центр пробації» офіційно звертався до Новомиргородської міської ради з питанням про передбачення коштів на виконання суспільно корисних робіт, однак з міської ради 14.01.2019 року надійшли наступні документи: копія витягу з протоколу засідання постійної комісії з питань бюджету, фінансів, цін, побутового та торгівельного обслуговування, господарської діяльності №6 від 13.12.2018 року, та копія витягу з протоколу 27 сесії 7 скликання Новомиргородської міської ради від 14.12.2018 року, в яких прийнято рішення: - не передбачати видатки у проекті міського бюджету на 2019 рік щодо організації оплачуваних суспільно-корисних робіт для осіб, які вчинили адміністративне правопорушення, пов`язане з ухиленням від сплати аліментів.

Крім цього у витягу з протоколу засідання постійної комісії, та у витягу з протоколу сесії Новомиргородської міської ради зазначено:- передбачення додаткових коштів з міського бюджету на 2019 рік стосовно осіб, які вчинили адміністративне правопорушення, пов`язане з ухиленням від сплати аліментів призведе до дисбалансу бюджету, поставить під загрозу фінансування захищених статей бюджету, та не виконання заходів передбачених раніше прийнятими довгостроковими міськими програмами.

02.12.2019 року з Новомиргородської міської ради надійшов запит №2929 щодо визначення обсягу коштів, які необхідно закласти до бюджету на 2020 рік для фінансування судових рішень. 10.12.2019 року Новомиргородським районним сектором пробації листом №31/14/1103 було надано обґрунтовану інформацію по передбаченню коштів при формуванні місцевого бюджету для оплати виконання суспільно корисних робіт.

Однак на 2020 рік Новомиргородська міська рада кошти не виділила, та надала довідку №1642 від 14.09.2020 року про те, що в бюджеті не передбачено коштів на виконання суспільно корисних робіт.

Згідно ч.1 ст.303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Відповідно до ст. 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі -Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Положення КУпАП не містить поняття строки давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення, тобто законодавцем залишено поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання таких постанов, створивши при цьому ситуацію безстрокового виконання такого рішення суду.

Натомість, дані строки, передбачені в КК України, а саме, ст. 80 регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд вважає за можливе до виниклих правовідносин застосувати аналогію закону, а саме норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Згідно ч. 1 цієї статті особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; 2) 3 роки у разі засудження до покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі за злочин невеликої тяжкості; 3) 5 років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за злочин середньої тяжкості, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше 5 років за тяжкий злочин; 4) 10 років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше 10 років за особливо тяжкий злочин; 5) 15 років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше 10 років за особливо тяжкий злочин.

Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання, і відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину (ч. 3, ч.4 ст.80 КК України).

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідно до принципу верховенства права давність виконання постанови судді про накладення стягнення у виді суспільно корисних робіт згідно норм КУпАП не може тривати довше, ніж давність виконання обвинувального вироку суду у кримінальному праві, у якому особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано - 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Отже, строк давності виконання постанови судді про накладення стягнення у виді суспільно корисних робіт не повинен перевищувати двох років.

Як встановлено судом, постанова суду про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_2 не виконана.

Виходячи із викладеного та неможливості виконання постанови про накладення адміністративного стягнення відповідно до ст.303 КУпАП, ОСОБА_2 , слід звільнити від адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення,суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт за ч. 1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення призначеного постановою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 22 травня 2019 року у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Суддя: Р. А. Забуранний