Номер провадження: 33/813/169/21
Номер справи місцевого суду: 509/4244/20
Головуючий у першій інстанції Кочко В.К.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Копіци О.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.11.2020, відносно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Судом 1-ої інстанції встановлені наступні обставини: 26.08.2020 р. о 19:40 год., ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ГАЗ», д/н НОМЕР_1 , допустив наїзд на тимчасовий паркан, після чого з місця події зник, при цьому завдано збитки власнику будинку 20 по вул. Паркова, чим порушив п.2.10 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.122-4 КУпАП.

Окрім того, 26.08.2020 р. о 19:40 год., ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «ГАЗ», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного огляду відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що не погоджується з судовим рішенням з таких підстав:

- судом 1-ої інстанції розглядались два різних матеріали відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, при цьому судом рішення про їх об`єднання та розгляд в одному провадженні не приймалось, однак суд двічі ухвалив аналогічні постанови про притягнення його до відповідальності за вчинення вказаних правопорушень, чим порушив його права;

- поза увагою суду залишилось те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №443571 від 26.08.2020, складений стосовно ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КУпАП не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а також вимогам «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» та «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 №11033, так як у ньому зазначені відомості про свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , але в матеріалах справи містяться пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які у протоколі не зазначені. Більш того, у протоколі відсутній підпис ОСОБА_1 , а також його пояснення або відмітка про його відмову від підпису та отримання протоколу;

- судом не надана оцінка його поясненням про те, що на час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №443571 від 26.08.2020 він знаходився за адресою свого мешкання, коли без його дозволу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 незаконно проникли на територію його домоволодіння та із застосуванням насильства виштовхали його на прибудинкову територію та викликали співробітників поліції, звинувачуючи його в керуванні автомобілем, який знаходився на території будинку, у стані алкогольного сп`яніння. Таким чином, вони не можуть бути залучені у якості свідків, так як їх показання не можуть бути об`єктивними.

Посилаючись на наведені доводи, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і закрити провадження у справі у зв`язку з недоведеністю його вини.

В судове засідання апеляційного суду, призначене на 05.02.2021, ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки апеляційному суду не повідомив. Разом з тим, ОСОБА_1 повідомлявся про призначення судового засідання засобами електронного зв`язку, а також телефонограмою, про що свідчать довідкові листи, наявні в матеріалах справи.

Апеляційний суд зазначає, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

З огляду на вищевикладене, ігнорування особою, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 виклику до суду, апеляційний суд доходить висновку про розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами.

Апеляційний суд вважає, що дії ОСОБА_1 по не з`явленню до суду, свідчать про зловживання наданими йому процесуальними правами та на штучне затягування розгляду справи.

Більш того, відповідно до ч. 4 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

З огляду на вищевикладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на підставі доводів, викладених в ній, а також доказів, які містяться в матеріалах справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, повторно дослідивши докази по справі, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частково погоджуючись з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 , апеляційним судом встановлені наступні обставини справи.

Так, аналізуючи матеріали справи, висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд мотивує наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №443571 від 26.08.2020;

- схемою місця ДТП від 26.08.2020;

- поясненнями свідків, доданими до протоколу.

Апеляційний суд вважає, що обставини вчинення правопорушення, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення ДПР 18 №443571 від 26.08.2020 повністю співвідносяться з даними письмових пояснень двох свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_4 доданих до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Твердження апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 на час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №443571 від 26.08.2020 він знаходився за адресою свого мешкання, коли без його дозволу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 незаконно проникли на територію його домоволодіння та із застосуванням насильства виштовхали його на прибудинкову територію та викликали співробітників поліції, звинувачуючи його в керуванні автомобілем, який знаходився на території будинку, у стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд оцінює критично, оскільки окрім його пояснень про це, жодними належними та допустимими доказами це не підтверджується.

Окрім того, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується матеріалами справи, а саме поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , згідно з якими ОСОБА_1 26.08.2020 допустив наїзд на паркан біля будинку №20 по вул. Паркова в смт Великодолинське, після чого вийшов з автомобілю, при ходьбі хитався та падав, потім поїхав до свого будинку на розбитому автомобілі, який йому друзі допомогли затягнути до подвір`я.

Зі змісту зазначених доказів очевидно випливає, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння і відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку.

При цьому, будь-яких зауважень щодо змісту протоколу ОСОБА_1 не було надано (а.с.3).

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що судом не надано оцінки тому, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №443571 від 26.08.2020 зазначені відомості про свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , але в матеріалах справи містяться пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які у протоколі не зазначені та відсутній підпис ОСОБА_1 , а також його пояснення або відмітка про його відмову від підпису та отримання протоколу, апеляційний суд вважає слушними, однак ОСОБА_1 до органів поліції із жодними скаргами щодо неналежного оформлення матеріалів не звертався. При цьому, апеляційний суд враховує, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №443571 від 26.08.2020 складався в присутності свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які засвідчили правильність відомостей, зазначених в ньому, а також відмову ОСОБА_1 від його отримання.

Відповідно до приписів п. 2.5 Правил дорожнього руху, в редакції Постанови КМ № 161 від 22.03.2017 р., водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, дії ОСОБА_1 кваліфіковані як відмова від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим його доводи щодо неправильності встановлення обставин справи, не впливають на суть кваліфікації дій, так як відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, настає за відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Об`єктивно оцінивши докази у справі, апеляційний суд дійшов висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Перевіривши доводи апелянта ОСОБА_1 в частині відсутності доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вони є надуманими і безпідставними, оскільки об`єктивно спростовуються наведеними вище доказами, не довіряти яким, підстав немає.

Окрім того, під час апеляційного перегляду, до апеляційного суду жодних клопотань про виклик та допит свідків або працівників поліції не надходило та ОСОБА_1 не з`явився до апеляційного суду для надання пояснень на підтвердження свої позиції.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції обґрунтовано застосував стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами, адже воно, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

Щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП, апеляційним судом встановлено наступне.

Так, згідно матеріалів справи №509/4244/20, вони надійшли до суду 1-ої інстанції для розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №443571 від 26.08.2020, складеного стосовно ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КУпАП.

Також, до Овідіопольського райсуду Одеської області надійшли для розгляду матеріали справи №509/4246/20, вони надійшли до суду 1-ої інстанції для розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №443572 від 26.08.2020, складеного стосовно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП. При цьому, судом 1-ої інстанції рішення про об`єднання в одне провадження для спільного розгляду вказаних справ, не приймалось.

Таким чином, рішення за результатами розгляду справи на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №443572 від 26.08.2020, складеного стосовно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП повинно прийматись окремо в межах іншого провадження, тому із мотивувальної частини постанови необхідно виключити посилання на встановлення обставин справи за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Разом з тим, в ході апеляційного розгляду було встановлено, що при накладання стягнення на ОСОБА_1 , суд 1-ої інстанції посилався на положення ч. 2 ст. 36 КУпАП, які в даному випадку не повинні застосовуватись.

У відповідності до п.п. 2, 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: скасувати постанову та прийняти нову, а також змінити постанову.

Отже, апеляційний суд вважає, що постанова суду 1-ої інстанції стосовно ОСОБА_1 підлягає скасуванню та закриттю провадження за вчинення правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП, що не погіршує його становища.

Керуючись ст.ст. 7, 252, 266, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Овідіопольського райсуду Одеської області від 23.11.2020 в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП скасувати та провадження в цій частині закрити.

Виключити з мотивувальної частини наступний абзац: «26.08.2020 р. о 19:40 год., ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ГАЗ», д/н НОМЕР_1 , допустив наїзд на тимчасовий паркан, після чого з місця події зник, при цьому завдано збитки власнику будинку 20 по вул. Паркова, чим порушив п.2.10 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.122-4 КУпАП».

Постанову Овідіопольського райсуду Одеської області від 23.11.2020 в частині накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 10200 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік залишити без змін.

В решті постанову суду 1-ої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца