Справа № 752/6956/20 Головуючий в суді І інстанції - Валігура Д.М.
Провадження № 33/824/612/2021 Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ст.44-3 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., із участю захисника Бобовича М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Несвіта В.Б. на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 07 травня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 07 травня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок.

Як вбачається з постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 19.03.2020 року приблизно о 15 год. 43 хв. в м. Києві по вул. Антоновича, 48, здійснювала продаж кавових напоїв у кіоску без засобів індивідуального захисту (рукавичок, захисної маски), чим порушила ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб». Тобто, ОСОБА_1 своїми діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним рішенням захисником ОСОБА_1 - адвокатом Несвітом В.Б. подано апеляційну скаргу, у якій він просить скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 07 травня 2020 року та закрити провадження у справі.

Свої вимоги мотивує тим, що оскаржуване судове рішення постановлено судом без наявності доказів, інформації та правових підстав. Оскаржувана постанова не містить жодного посилання на докази та їх оцінку. Суд першої інстанції не надав оцінки тій обставині, що протокол про адміністративне правопорушення було складено 02 квітня 2020 року, хоча дата вчинення правопорушення зазначено 19 березня 2020 року, що є порушенням вимог ст.254 КУпАП. Крім того, в протоколі не зазначені свідки правопорушення.

ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явилась, про дату час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином, клопотань про відкладення судового засідання не подала, однак забезпечила участь свого захисника Бобовича М.М.

Із огляду на зазначене, апеляційний суд враховує вимоги ч.ч.4, 6 ст.294 КУпАП щодо строків апеляційного перегляду та необов`язкової присутності при розгляді справи належним чином повідомленої особи, яка подала апеляційну скаргу, вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, доводи адвоката Бобовича М.М. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положеннями ч.2 ст.7 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції вищевказаних вимог закону не дотримався та дійшов необґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Диспозицією ст. 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Тобто для встановлення наявності в діях особи складу зазначеного адміністративного правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення, так само як і в постанові судді, повинні бути зазначені конкретні норми Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» або інших актів законодавства, які визначають правила щодо карантину людей або санітарно-гігієнічні чи санітарно-протиепідемічні правила і норми, які були порушені цією особою.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР №181267 від 02 квітня 2020 року, ОСОБА_1 19.03.2020 року приблизно о 15 год. 43 хв. в м. Києві по вул. Антоновича, 48, здійснювала продаж кавових напоїв у кіоску без засобів індивідуального захисту (рукавичок, захисної маски), чим порушила ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» (а.с.1).

Однак приймаючи рішення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, суд першої інстанції не звернув увагу на те, ст.29 вищевказаного Закону регулює питання встановлення та відміни карантину, однак не містить будь-яких норм, які б встановлювали обмеження або заборони на період дії карантину.

Таким чином, суд першої інстанції, незважаючи на те, що обвинувачення особи є неконкретним, а отже позбавляє можливості особу ефективно захищатися від нього, а протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, визнав ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП та наклав на неї стягнення.

Отже, оскільки протокол про адміністративне правопорушення фактично не містить суті вчиненого адміністративного правопорушення викладеної у відповідності до диспозиції ст.44-3 КУпАП, а тому не є доказом в розумінні ст.251 КУпАП.

До матеріалів справи додано рапорт ст. лейтенанта поліції Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві Маркітана О., в якому зазначено, що ним 02 квітня 2020 року приблизно о 15 год. 43 хв. в м. Києві по вул. Антоновича, 48 була виявлена ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прож.: АДРЕСА_1 , яка порушила правила щодо карантину людей, а саме здійснювала продаж кавових напоїв у кіоску без засобів індивідуального захисту (рукавичок, захисної маски), чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП. За даним фактом відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ГР №181267 від 02 квітня 2020 рокую

Проте, дані зазначені у вказаному рапорті суперечать обставинам зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення, в якому дата вчинення правопорушення зазначена - 19 березня 2020 року.

Також, до матеріалів справи додано фото на якому зображена ОСОБА_1 , яка начебто здійснює продаж кави, а також двоє інших людей. Однак з вказаного фото неможливо встановити, де та коли воно було зроблено, а також за яких обставин. Будь-які свідки, які б могли підтвердити обставини, за якими складено протокол про адміністративне правопорушення, в матеріалах справи не зазначені.

Враховуючи вказані обставини, слід зробити висновок, що суддя районного суду формально обґрунтував своє рішення матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення та іншими зібраними матеріалами, але будь-якої оцінки наявним в матеріалах справи документам не надав, фактичні обставини справи не з`ясував, а отже не виконав вимоги КУпАП та прийшов до передчасного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Аналіз вказаних обставин дозволяє дійти висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містять у собі належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, а тому постанова суду першої інстанції не може бути визнана законною і обґрунтованою.

З огляду на це, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи апелянта про те, що суд першої інстанції, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не у повній мірі врахував усі обставини справи, що призвело до прийняття невмотивованого рішення, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 07 травня 2020 року - скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Керуючись ст.ст.283, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Несвіта Василя Борисовича, задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 07 травня 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.О. Габрієль