Справа № 569/8669/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2021 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рогозін С.В., з участю прокурора Рижого Ю.С., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, що надійшли від Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, за ч. 2 ст. 172-13 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про вчинення адміністративного правопорушення від 27 квітня 2021 року, згідно наказу Командувача Національної Гвардії України № 101 о/с від 13 липня 2018 року ОСОБА_1 призначено на посаду командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 1 від 23 серпня 2018 року підполковник ОСОБА_1 вважається таким, що приступив до виконання обов`язків командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно ст.ст. 59, 66, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, який затверджений Законом України № 548-ХIV від 24 березня 1999 року, командир військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_1 в мирний і воєнний час відповідає за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального та інших матеріальних засобів військової частини і законність їх витрачання. Командир військової частини є прямим для всього особового складу військової частини.
Командир військової частини зобов`язаний забезпечувати збереження озброєння, боєприпасів та інших матеріальних засобів військової частини, встановлювати розпорядок дня та вимагати підтримання внутрішнього порядку, керувати фінансовою діяльністю військової частини, розпоряджатися згідно із законодавством коштами, забезпечувати ощадливе витрачання коштів у суворій відповідності із затвердженим кошторисом, організувати бухгалтерський облік військового майна, вживати заходів до відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині.
Отже, підполковник ОСОБА_1 , обіймаючи посаду командира військової частини НОМЕР_1 наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарським повноваженнями, тобто являється військовою службовою особою.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно ч. 5 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначається Президентом України в рішенні про її проведення.
Згідно Указу Президента України № 15/2015 від 14 січня 2015 року в Україні оголошена часткова мобілізація, заходи якої тривають на даний час.
Рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною Радою України приймає Президент України. На даний час відповідних рішень Президентом України не приймалося. Відтак, в Україні діє особливий період.
Встановлено, що військова частина НОМЕР_1 може здійснювати господарську діяльність відповідно до Переліку видів господарської діяльності, здійснення якої дозволяється військовим частинам Збройних Сил, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1171 від 25 липня 2000 року.
Крім того, відповідно до п. 1 розділу II «Завдання та функції військової частини» Положення про Військову частину НОМЕР_1 , витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - військова частина НОМЕР_1 має єдиний економічний вид діяльності - 84.24 діяльність у сфері оборони та охорони громадського порядку.
Відповідно до п. 5, п. 7 розділу ІІ «Завдання та функції військової частини» Положення, військова частина може здійснювати господарську діяльність відповідно до законодавства України, Військова частина НОМЕР_1 є бюджетною неприбутковою установою.
Крім того, п. 2.6 розділу II «Завдання та функції військових частин» Положення про військові частини і підрозділи з охорони громадського порядку Національної гвардії України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 567 від 16 червня 2014 року, зазначено, що використання особового складу військових частин не за призначенням забороняється.
Встановлено, що згідно договору № 5 від 01 липня 2019 року, укладеного між Товариством із обмеженою відповідальністю «Алатир-Інвест» та Рівненським обласним фондом «Правозахист» на суму 241 022,40 гривень проведено ліквідацію нежитлового приміщення туб лікарні, за адресою: Рівненська область, місто Острог, вулиця Незалежності, 48, (мало будуватися приміщення Острозького відділу поліції ГУ НП в Рівненській області), після чого складено акти виконаних будівельних робіт.
Поряд із цим, встановлено, що військовою частиною НОМЕР_1 господарські договори з Національною поліцією України, ГУНП в Рівненській області, ТзОВ «Алатир-Інвест» та РОБФ «Правозахист» на проведення будівельно-господарських робіт, надання будь-яких інших послуг не укладалися та, відповідно, розрахунки не проводилися.
Разом із тим, командир військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_1 , у порушення вимог ст.ст. 59, 66, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, який затверджений Законом України № 548- XIV від 24 березня 1999 року, п.п. 1, 5, 7 розділу II «Завдання та функції військових частин» Положення про військову частину НОМЕР_1 , Положення про військові частини і підрозділи з охорони громадського порядку Національної гвардії України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 567 від 16 червня 2014 року, будучи військовою службовою особою, упродовж серпня-вересня 2019 року, діючи всупереч інтересам служби, в умовах особливого періоду, в інтересах третіх осіб (Товариства із обмеженою відповідальністю «Алатир-Інвест»), перебуваючи за місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , надав незаконні розпорядження підлеглому особовому складу щодо виділення техніки та військовослужбовців військової частини для проведення господарських робіт із розбирання (ліквідації) нежитлового приміщення туб лікарні, за адресою: АДРЕСА_3 .
На виконання незаконних розпоряджень командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 упродовж серпня-вересня 2019 року виділялася військова техніка та особовий склад військової частини НОМЕР_1 , який залучався до проведення господарських робіт із розбирання (ліквідації) нежитлового приміщення туб лікарні, за адресою: АДРЕСА_3 .
Таким чином, підполковник ОСОБА_1 вчинив незаконне використання військовою службовою особою транспортних засобів та використання військовослужбовців для виконання завдань, не пов`язаних з військовою службою, в інтересах третіх осіб, вчинені в умовах особливого періоду, тобто адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-13 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав.
Прокурор Рижий Ю.С. в судовому засіданні підтримав обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та просив суд притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 172-13 КУпАП.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, приходить до наступного висновку.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення, не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 38 КУпАП передбачено, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.
Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження можливе за одночасної наявності таких умов:
- вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення;
- закінчення встановленого законом тримісячного строку.
Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.
При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, необхідно враховувати положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.
Пункт 7 частини 1 статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.
Крім того, логічне тлумачення абзацу 1 статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.
Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. А тому, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Як вбачається з матеріалів справи, часом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-13 КУпАП є серпень-вересень 2019 року.
Крім того, в матеріалах справи наявна постанова слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівне) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому капітана Державного бюро розслідувань Сачука Т.Ю. від 19 квітня 2021 року. З даної постанови слідує, що 19 березня 2020 року військовою прокуратурою Рівненського гарнізону за повідомленням Рівненського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України внесено відомості до ЄРДР про вчинення посадовими особами військової частини НОМЕР_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України, а саме, що службові особи військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, діючи в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, перевищили надану їм владу та службові повноваження, вчинивши умисні дії, які явно виходять за межі наданих повноважень, надавши незаконні розпорядження підлеглим військовослужбовцям щодо виконання упродовж 2019 року будівельно-монтажних робіт із ліквідації (розбирання) нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 , спричинивши таким чином істотну шкоду державним інтересам, яка полягла у виконанні на безоплатній основі будівельно-монтажних робіт військовою частиною НОМЕР_1 на загальну суму 241 022,40 гривень.
Однак, суд приходить до висновку, що на момент розгляду адміністративної справи відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-13 КУпАП, закінчився строк накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, оскільки з моменту вчинення адміністративного правопорушення (серпень-вересень 2019 року) до моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (19 березня 2020 року) минуло більш як три місяці.
За таких обставин, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-13 КУпАП підлягає закриттю.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 38, 172-13, 247, 283-284 КУпАП, суд, -

постановив:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-13 КУпАП закрити, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області.

Суддя Рівненського міського суду С.В. Рогозін