Справа № 758/2748/21
3/758/2902/21 Категорія 146
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2021 року суддя Подільського районного суду міста Києва Будзан Л.Д., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління Патрульної поліції в місті Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого техніком відділу обробки інформації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, працюючого водієм, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

за ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до протоколу серії ДПР18 №030700, ОСОБА_1 19 лютого 2021 року о 09 год. 55 хв. у м. Києві по вул. Стеценка, 45, керуючи транспортним засобом марки «Опель», державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважний та не врахував дорожньої обстановки, наїхав на сніговий сугроб, перекинувся та вдарив автомобіль, який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 2.3Б ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_2 19 лютого 2021 року о 09 год. 55 хв. у м. Києві по вул. Стеценка, 45, керуючи транспортним засобом марки «Шевроле», державний номерний знак НОМЕР_2 , від смуги що дозволяє рух тільки прямо здійснив рух ліворуч, чим спричинив створення аварійної обстановки, змушуючи цим водія транспортного засобу «Опель», різко змінити напрямок руху, внаслідок чого відбулося перекидання автомобіля «Опель», під керуванням водія ОСОБА_1 , чим порушив п. 2.3Б, 10.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 суду пояснив, що вини у інкримінованому йому правопорушенні не визнає, оскільки рухався із дозволеною швидкістю у своїй смузі для руху. Вказав, що перед ним у попутному напрямку рухався водій автомобіля «Шевроле», який почав повертати із середньої смуги у крайню праву, що заборонено на тій ділянці дороги, а тому він, щоб уникнути зіткнення почав гальмувати, але машину занесло на слизькій ділянці дороги, внаслідок чого відбулося перекидання автомобіля.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вину визнав частково, та пояснив що дійсно рухався у середній смузі руху, оскільки права смуга була не повністю очищена від снігу. Коли здійснював маневр повороту направо - автомобіля під керуванням ОСОБА_1 не помітив.

Заслухавши пояснення водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , дослідивши письмові докази у справі, приходжу до наступного висновку.

Згідно з п. 2.3Б ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Враховуючи положення ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З наведеного випливає, що нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, є обов`язком органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, що в свою чергу звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у судді.

Згідно протоколу серії ДПР18 №030700, ОСОБА_1 порушив п. 2.3Б ПДР, однак вказані у протоколі обставини не підтвердились в судовому засіданні.

Зі схеми ДТП та із особистих пояснень водіїв вбачається, що вони обидва їхали у середній смузі для руху, однак через недотримання правил ПДР водієм ОСОБА_3 , які він мав змогу та повинен був виконати, водій ОСОБА_1 був змушений гальмувати, внаслідок чого відбулося перекидання його автомобіля.

Таким чином, приходжу до висновку про відсутність порушення ПДР з боку водія ОСОБА_1 , оскільки достатніх підстав вважати, що ним було допущено порушення вимог п. 2.3БПДР України, судом не встановлено. Крім того, такі обставини спростовані матеріалами справи, а тому всі сумніви щодо доведеності вини останнього у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення необхідно тлумачити на його користь.

Згідно з п. 10.1 ПДР, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Обставини, зазначені ОСОБА_2 в поясненнях, наданих під час судового розгляду знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, крім того, факт вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого cт.124 КУпАП підтверджується зібраними та дослідженими по справі доказами, зокрема:

-даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №030699, які відповідають вимогам ст.256 КУпАП та якими зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення;

-даними схеми ДТП, яка складена у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС №1395 від 07.11.2015; схема підписана учасники ДТП та на ній зафіксовано: місце зіткнення, ділянку дороги, на якій відбулось ДТП; дорожні знаки та світлофорні об`єкти та дорожню розмітку; транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів, місце зіткнення, а також пошкодження, які автомобілі отримали внаслідок ДТП;

-наданими в судовому засіданнями поясненнями ОСОБА_2 , який підтвердив обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення складеного відносно ОСОБА_1 ;

-поясненням ОСОБА_1 , наданими в судовому засіданні.

Аналізуючи зазначені докази, враховуючи характер отриманих автомобілями пошкоджень, місце зіткнення та розташування транспортних засобів під час зіткнення, пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди, вважаю, що вина ОСОБА_3 у порушенні вимог 2.3Б., 10.1 ПДР України доведена належними та допустимими доказами у справі.

Крім того, у рішенні по справі "О?Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За таких обставин, в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто - порушення учасником дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів і тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності.

Разом із тим, відповідно до п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.38 КУпАП України якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Враховуючи, що з дня вчинення минуло більш як три місяці, на даний час закінчився строк, встановлений статтею 38 КУпАП, в межах якого може бути накладене адміністративне стягнення, а тому провадження в даній справі підлягає закриттю на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247, 124, 280, 283, 284, 291 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП України - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі закрити у зв`язку із закінченням строків притягнення його до адміністративної відповідальності.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Суддя Л. Д. Будзан