Провадження № 3/734/750/21 Справа № 734/1435/21
ПОСТАНОВА

іменем України

16 червня 2021 року смт. Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Бузунко О.А., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 1 Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Конотоп, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 24 березня 2021 року о 10 годині 20 хвилин перебував на амбулаторному лікуванні в ОСОБА_2 з діагнозом: Гостра короновірусна хвороба /18 березня 2021 року по 31 березня 2021 року перебував на самоізоляції/ та покинув місце проживання: АДРЕСА_1 , чим порушив режим самоізоляції, та вимоги п. 3 Постанови КМУ № 1236 від 09 грудня 2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 27 травня 2021 року, не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Повідомлявся судом завчасно та належним чином. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 повідомив номер свого мобільного телефону, за яким і було здійснено виклик в судове засідання для розгляду протоколу про адміністративне правопорушення. Повідомлення про виклик до суду було доставлено 12 травня 2021 року о 18:27 год.

27 травня 2021 року розгляд справи відкладено до 09 червня 2021 року в зв`язку з неявкою в судове засідання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

09 червня 2021 року ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв та клопотань на час розгляду справи не надходило.

14 червня 2021 року ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Таким чином, судом вживалися всі необхідні та можливі заходи для повідомлення та виклику ОСОБА_1 в судові засідання, проте останній до суду не з`явився. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (параграф 41 рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Враховуючи те, що ОСОБА_1 обізнаний про те, що справа про притягнення його до адміністративної відповідальності розглядається Козелецьким районним судом Чернігівської області /про розгляд справи вказаним судом був повідомлений ще під час складення протоколу, повідомлення про виклик до суду, скероване на номер телефону, який повідомив ОСОБА_1 при складення протоколу, було доставлене особі, яка притягується до адміністративної відповідальності/, розглядом справи не цікавиться протягом тривалого проміжку часу, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 557016 від 26 квітня 2021 року;

-довідка Остерської міської амбулаторії Загальної практики сімейної медицини від 08 квітня 2021 року;

-письмові пояснення ОСОБА_1 .

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

В ст. 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» № 1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року визначено, що карантин це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» № 1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 329 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» на період дії карантину забороняється:

1) перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно;

2) перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус;

3) самовільно залишати місця самоізоляції, обсервації.

Відповідно ст. 41 «Про захист населення від інфекційних хвороб» № 1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року, особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 44-3 КУпАП «Порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, отже, його необхідно визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу, передбаченого санкцією статті у мінімальному розмірі, що становить 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд не вбачає підстав та можливості закриття провадження в справі за малозначністю, враховуючи епідеміологічну ситуацію в країні та світі порушення режиму самоізоляції є суттєвим правопорушенням.

З урахуванням вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 44-3, ст.ст. 275-280, 283-287 КУпАП, суд

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави грошові кошти в розмірі 454 грн. 00 коп. судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

Суддя Козелецького районного суду

Чернігівської області О.А. Бузунко