Справа № 426/1746/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року м. Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Половинки В.О.

за участю секретаря судового засідання Гашинської В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сватове Луганської області заяву про самовідвід судді Криви Ю.В. від розгляду справи про адміністративне правопорушення № 426/1746/21 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Суддею Сватівського районного суду Кривою Ю.В. було заявлено про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення № 426/1746/21 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП .

В обґрунтування заяви суддя Крива Ю.В. вказала, що в КУпАП відсутні норми, якими регулюється порядок відводів та самовідводів. Однак суддя вважає, що відповідно до засад судочинства, які визначені Конституцією України, можливо застосувати чинні процесуальні норми, глави 3 параграф 6 «Відводи» КПК України за аналогією.

Також вказала, що з ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_2 вона перебуває у дружніх стосунках, періодично спілкуються, зустрічаються на свята. Також їх діти мають дружні стосунки. Вказані обставини можуть викликати сумнів у неупередженості судді при розгляді справи.

В судове засідання суддя Крива Ю.В. не з`явилась, про дату, час та місце розгляду заяви була повідомлена належним чином. Своїм правом щодо надання пояснень не скористалась.

ОСОБА_1 , відносно якого направлена до суду адміністративна справа, до суду не з`явився, про час та місце розгляду заяви повідомлявся.

Дослідивши заяву про відвід та наведені у ній обставини, оглянувши матеріали адміністративного провадження, судом встановлено наступне.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутні норми, які б регламентували підстави та порядок для відводу (самовідводу) судді, що здійснює провадження у справі. Проте, діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України, Цивільний процесуальний Кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України містять відповідні норми про відвід (самовідвід) судді.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі "Надточий проти України", п.33 рішення у справі "Гурепка проти України"). У п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи, що чинним законодавством України про адміністративні правопорушення не передбачений процесуальний порядок вирішення заяв та клопотань про відвід (самовідвід) судді, у зв`язку з чим суд вважає, що слід застосовувати аналогію права, зокрема, у даному випадку, вимоги чинного кримінального процесуального законодавства України, які регулюють аналогічні відносини щодо вирішення питання про відвід (самовідвід) та це узгоджується з положеннями ч.1 ст.2 КУпАП.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у розгляді провадження, зокрема, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

За змістом положень ч.1 ст. 80 та ч.1 ст.81 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя, зобов`язаний заявити самовідвід.

Статтею 81 КПК України, передбачено, що у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку встановленому ч. 3 ст. 35 цього Кодексу.

Відповідно до положень п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, «кожен має право на справедливий розгляд його справи… незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить питання щодо винуватості».

Положення Конвенції щодо права особи на справедливий суд знайшли відображення у ст. 21 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто, при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (рішення у справах «Ветштайн проти Швейцарії» та «Феррантеллі та Сантанджело проти Iталії»).

Із заяви про самовідвід не вбачається, у чому саме полягає сумнів в об`єктивності та неупередженості судді Криви Ю.В. під час розгляду адміністративної справи, окрім того, що суддя Крива Ю.В. підтримує стосунки з ОСОБА_1 та його дружиною, періодично спілкуються, зустрічаються на свята. Також їх діти мають дружні стосунки.

Зазначене не може бути підставою для відсторонення судді Криви Ю.В. від розгляду адміністративної справи № 426/1746/21 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інших даних щодо існування обставини, передбачених ст.75 КПК України, на обґрунтування самовідводу судді Криви Ю.В. в ході судового розгляду не встановлено.

Зважаючи на те, що викладені в заяві про самовідвід обставини не є підставою для усунення судді від розгляду адміністративної справи, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про самовідвід, оскільки не вбачається обставин, які можуть викликати сумніви у об`єктивності та неупередженості судді Криви Ю.В. у розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 75, 76, 80, 81 КПК України, суд

постановив:

Відмовити в задоволенні заяви про самовідвід судді Криви Юлії Володимирівни від розгляду справи про адміністративне правопорушення № 426/1746/21 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Половинка