Справа № 134/548/21
Провадження № 33/801/517/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кантониста О. О.
Доповідач: Сопрун В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Сопруна В.В.,

за участю потерпілого ОСОБА_1 та його адвоката Зянько Н.Г.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.124, ч.2 ст.130 КУпАП, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Крижопільського районного суду Вінницької області від 28 травня 2021 року,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколів про адміністративні правопорушення серії ААБ № 084522 та серії ААБ № 084523, складені відносно ОСОБА_2 за ст.124, ч. 2 ст.130 КУпАП.

Згідно вищевказаних протоколів ОСОБА_2 21 березня 2021 року о 01:30 год в смт. Крижопіль, керуючи автомобілем BMW-725, номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Чабанюка на перехресті з вул. Соборна не надав переваги в русі автомобілю ВАЗ державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався головною дорогою, внаслідок чого скоїв зіткнення, чим порушив п. 16.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_2 21 березня 2021 року о 01:30 год в смт. Крижопіль по вул. Соборній керував автомобілем BMW-725, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора та проведення огляду в лікарні відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Постановою Крижопільського районного суду Вінницької області від 28 травня 2021 року закрито провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.2 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч. 2 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду, потерпілий ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, при цьому суд ухилився від з`ясування фактичних обставин справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до їх вивчення, що потягло за собою закриття провадження у справі без встановлення вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень за ст.124, ч.2 ст.130 КУпАП.

Просив постанову Крижопільського районного суду Вінницької області від 28 травня 2021 року скасувати. Ухвалити нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушень, передбачених ст.124, ч.2 ст.130 КУпАП.

В судове засідання призначене на 23 червня 2021 року на 09:00 год правопорушник ОСОБА_2 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду апеляційної скарги, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, сформованої у справі «Пономарьов проти України», де зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження та що заявник має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у його відсутність.

Заслухавши потерпілого ОСОБА_1 та його адвоката Зянько Н.Г., дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Закриваючи провадження за ч.2 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції, помилково виходив з того, що в діях ОСОБА_2 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання про застосування адміністративного стягнення, яке необхідно накласти на ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно диспозиції ст.130 КУпАП відповідальність за даною нормою настає також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння.

В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п. 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9(а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №084523 вбачається, що 21 березня 2021 року о 01:30 год в смт. Крижопіль по вул. Соборній, ОСОБА_2 керував автомобілем BMW-725, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора та проведення огляду в лікарні відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Заслуговують на увагу твердження ОСОБА_1 про те, що оскаржувана постанова про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КпАП України, суперечить вимогам ст. ст. 245, 280 та 283 КпАП України, була прийнята без всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин даної справи та не в точній відповідності з вимогами закону, без встановлення наявності або відсутності вини особи відносно якої складено протоколи про адміністративні правопорушення.

Апеляційний суд приходить до висновку про наявність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, що підтверджується дослідженими судом доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №084523 від 21 березня 2021 року, зміст якого відповідає вимогам статті 256 КУпАП.

-поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно яких водій ОСОБА_2 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;

-план схемою ДТП, на якій відображено графічне зображення місця дорожньо-транспортної пригоди з відображенням та фіксацією на ньому всіх об`єктів та обставини, що стосуються події;

-відеозаписом з нагрудної бодікамери працівників поліції.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозапис з нагрудної бодікамери працівника поліції є об`єктивним доказом, тобто таким, який в процесі доказування не встановлюється від людей і не залежить від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин. Цей доказ містить у собі фактичні дані, які вказують на те, що ОСОБА_2 дійсно керував транспортним засобом, на неодноразові вимоги поліцейського про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження даного огляду в присутності двох свідків.

Також з відеозаписів з нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_2 постійно повторює, що не він був за кермом, потім каже, що за кермом був його батько, про ОСОБА_5 навіть не згадує.

Крім того, з відеозапису з камери спостереження, вбачається, що одразу після ДТП особа, яка сиділа за кермом, перелазить на заднє сидіння та виходить з машини, що також підтверджує ту обставину, що автомобілем BMW керував ОСОБА_2 .

Доводи ОСОБА_2 , що він не керував автомобілем також спростовуються поясненнями свідка ОСОБА_1 , який зазначив, що 21 березня 2021 року близько 00:00 год, керуючи автомобілем ВАЗ 21083, їхав зі сторони вул. Героїв України в напрямку автовокзалу по вул. Чабанюка. На перехресті з вул. Соборна раптово виїхав автомобіль BMW, він трохи притормозив, але зіткнення уникнути не вдалося. За кермом був ОСОБА_2 , який вийшов з автомобіля через пасажирське сидіння. Коли приїхали працівники поліції ОСОБА_2 почав заперечувати, що керував автомобілем.

Крім того, свідок ОСОБА_6 зазначив, що 21 березня 2021 року близько 00:00 год, він був пасажиром автомобіля ВАЗ 21083, їхав зі сторони вул. Героїв України в напрямку автовокзалу по вул. Чабанюка. На перехресті з вул. Соборна раптово виїхав автомобіль BMW. Внаслідок чого сталась ДТП за участю автомобіля BMW та автомобіля ВАЗ 21083 під керуванням ОСОБА_1 . Після зупинки з автомобіля BMW із передніх водійських дверей вийшов ОСОБА_2 .

Зокрема, в суді першої інстанції допитаний свідок ОСОБА_6 зазначив, що ОСОБА_2 спочатку визнавав, що ДТП сталося з його вини, запропонував добровільно домовитися з приводу завданих збитків, сказав, що знайде тверезого водія або скаже поліції, що це його батько керував автомобілем. Але коли приїхала поліція, ОСОБА_2 почав говорити, що за кермом був не він.

Отже вище перелічені докази узгоджуються між собою, будь-яких сумнівів у їх належності, допустимості не має, в сукупності підтверджують, вину ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно ч.2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.252 КУпАП, суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З огляду на викладене, аналізуючи зазначені вище положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Наведені докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і доводами ОСОБА_2 , який категорично заперечив, що він керував автомобілем, та свою вину у вчиненні правопорушення за обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у постанові суду. Такі пояснення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу, оскільки вони суперечать фактичним обставинам та повністю спростовуються дослідженими доказами по справі, зокрема показами свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , які підтвердив факт керування ОСОБА_2 автомобілем BMW-725, номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок чого сталась ДТП.

Відповідно до Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в МЮУ 11.11.2015 за № 1413/27858 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.7 даної Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП (далі заклад охорони здоров`я).

У відповідності до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 ППВС України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.

Згідно довідки ГУНП у Вінницькій області Бершадського відділу поліції Крижопільського відділення поліції вбачається, що згідно бази даних ІПНП «НАІС» та «ІПНП ОВС» у громадянина ОСОБА_2 , протягом календарного року станом на 21 березня 2021 року виявлено повторність.

Крім того, постановою Крижопільського районного суду Вінницької області від 18 січня 2021 року притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки за ч.2 ст.130 КУпАП.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 130 КУпАП, а саме повторно протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Оскільки водій ОСОБА_2 за наявності ознак алкогольного сп`яніння, як особа яка керує транспортним засобом, в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, тому в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.2 ст.130 КУпАП.

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому водій ОСОБА_2 зобов`язаний був на вимогу працівників поліції не тільки пройти огляд на стан сп`яніння, але й виключно у передбачені законом порядок і спосіб.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_2 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) скаржник не надав.

Невизнання ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як лінія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Тому, є помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП, оскільки як встановлено судом останній на неодноразові вимоги поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження даного огляду в присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП, саме за відмову від проходження такого огляду.

Згідно ч.6 ст.38 КУпАП в редакції закону від 17 березня 2021 року, адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Оскільки адміністративне правопорушення скоєно 21 березня 2021 року, то ОСОБА_2 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП в редакції закону від 17 березня 2021 року.

Апеляційний суд не бере до уваги консультативний висновок експертного дослідження за результатами автотехнічного дослідження обставин ДТП від 24 травня 2021 року № 15/Д-21, оскільки він складений без додержання вимог ст. 273 КУпАП, не за дорученням органу (посадової особи), в провадженні якого знаходилась справа, а тому відсутні підстави для прийняття цього висновку як належного й допустимого доказу у справі. Крім того, вказаний висновок не містить відомостей про попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст. 384 КК України або за відмову від надання висновку за ст. 385 КК України, вимоги щодо якого передбачені Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5(у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5).

Також, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції належним чином не дослідив матеріали справи та помилково вказав, що відсутні докази, що на перехресті вулиць Чабанюка та Соборної є знак «Головна дорога», а тому на даному перехресті водії повинні дотримуватись правилами проїзду нерегульованого перехрестя рівнозначних доріг.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 084522 від 21 березня 2021 року, ОСОБА_2 21 березня 2021 року о 01:30 год в смт. Крижопіль, керуючи автомобілем BMW-725, номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Чабанюка на перехресті з вул. Соборна не надав переваги в русі автомобілю ВАЗ державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався головною дорогою, внаслідок чого скоїв зіткнення, чим порушив п. 16.3 Правил дорожнього руху.

Отже, складаючи протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП працівники поліції встановили, що автомобіль ВАЗ рухався саме головною дорогою та автомобіль BMW-725 не надав йому переваги в русі.

При таких обставинах постанова суду першої інстанції в частині закриття адміністративної справи за ст.124 КУпАП також підлягає скасуванню.

Разом з тим, за змістом п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі підлягає закриттю, зокрема, у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.38 КУпАП Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.

Отже, зазначеними положеннями КУпАП передбачено, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії, що унеможливлює здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Приписи статті 247 КУпАП є імперативними і чітко вказують, що суд повинен лише закрити провадження не вирішуючи при цьому жодних інших питань.

Днем виявлення правопорушення вчиненого ОСОБА_2 , передбаченого ст.124 КУпАП є 21 березня 2021 року, оскільки на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції сплили вказані строки, то відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу,

Пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

А отже, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями.

Крім того, при винесенні постанови апеляційним судом враховуються вимоги статті 284 КУпАП, відповідно до яких за наслідками розгляду по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Відповідно до частини 2 статті 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Таким чином, нормами КУпАП не передбачено винесення постанови про визнання особи винною у скоєнні адміністративного правопорушення з одночасним закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. На момент розгляду апеляційної скарги, коли сплинули строки притягнення особи до адміністративної відповідальності передбаченої ст.124 КУпАП, апеляційний суд також не має права вчиняти процесуальні дії розпочати розгляд справи, дослідити її докази і постановити рішення по суті.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП, строків передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Таким чином, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки судом порушено норми матеріального та процесуального права, а ОСОБА_2 слід притягнути до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП, а за ст.124 КУпАП, закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП.

Відповідно до частини 1 статті 40-1 КУпАП з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в розмірі 454 грн.

Керуючись ст.38, ст.247, ст.294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Крижопільського районного суду Вінницької області від 28 травня 2021 року скасувати та прийняти нову постанову.

Провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП, закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП.

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі дві тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Сопрун