Справа № 451/323/21 Головуючий у 1 інстанції: Патинок О.П.
Провадження № 33/811/439/21 Доповідач: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді - Стельмаха І.О.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Кіщука Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Радехівського районного суду Львівської області від 10 березня 2021 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Радехівського районного суду Львівської області від 10 березня 2021 року

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 454 грн судового збору.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 06.03.2021 о 09 год 30 хв. на а/д Броди- Червоноград на 53 км керував автомобілем марки «Шкода Октавія А5», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, результат 0,73%о, чим порушив п. 2.9а ПДР.

На постанову судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що розгляд справи відбувся 10.03.2021 і така дата була визначена у протоколі працівником поліції, а не суддею; його зупинили працівник поліції вказавши, що він керував автомобілем із не пристебнутим ременем безпеки, що не відповідає дійсності; матеріали відеозапису не містять доказів правомірності його зупинки; він не порушував правил дорожнього руху, його зупинили безпідставно; огляд проведено з порушеннями; згідно з роздруківкою приладу, огляд проводився за допомогою приладу «Драгер 6820», але у рапорті поліцейського зазначено про огляд за допомогою приладу «Драгер 6810»; поліцейський не провів режиму тестування приладу, тому огляд є недійсним; роздруківки приладу «Драгер» він не підписував, тому просить провести почеркознавчу експертизу. Надані відеозаписи не містять дати, часу та назви приладу на який зроблено запис. При складані протоколу йому не було роз`ясненого прав, протокол є неналежним доказом, судом не було допитано свідків. Зазначає, що станом на 06.03.2021 ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачала відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Кіщук Б.В. апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити. ОСОБА_1 додатково повідомив, що не погоджується з рішенням суду, оскільки «Драгер» не міг показати такий результат, оскільки він напередодні ввечері випив лише 100 грам горілки.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , виступ захисника Кіщука Б.В., перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП від 06 березня 2021 року серії ААБ № 098155 (а.с. 1);

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів, відповідно до поліцейським СРПП відділення поліції №1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області Рудик П.В. проведено огляд ОСОБА_1 у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя; огляд проводився за допомогою алкотестера «Драгер» в присутності свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , результат тесту - 0,73‰ (а.с.3);

роздруківкою з алкотестера «Драгер 6820», відповідно до якої стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 на момент продуття алкотестера становив 0,73‰ (а.с. 4);

відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що ОСОБА_1 в присутності свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер 6820», який показав позитивний результат; результати огляду засвідчили своїм підписом свідки в акті огляду на стан сп`яніння. При цьому поліцейський також запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, на що останній відмовився (а.с. 2);

письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с.6) та поясненнями, наданими ним у суді першої та апеляційної інстанцій, про те, що він 06.03.2021 дійсно керував автомобілем. Його зупинили працівники поліції. Причиною зупинки назвали порушення ним ПДР, а саме те, що він не був пристебнутий ременем безпеки. Огляд на стан сп`яніння проводився з його згоди за допомогою приладу «Драгер», який показав 0,73‰. Не заперечує, що напередодні ввечері він вживав алкоголь, десь близько 100 грам горілки;

письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 06.03.2021 про те, що 06.03.2021 о 09 год. 40 хв. на автодорозі Броди-Червоноград на виїзді із с. Йосипівка вони були запрошені співробітниками поліції в якості свідків при огляд на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , якому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер» або проїхати до Радехівської ЦРЛ. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер», який після продуття показав позитивний результат - 0,73‰. Додатково зазначили, що від ОСОБА_1 дійсно було чути запах алкоголю (а.с.7-8);

розпискою ОСОБА_1 про те, що працівники поліції доставили його автомобіль «Шкода Октавія», НОМЕР_1 , до місця його проживання. Претензій до працівників поліції не має, зобов`язується автомобілем не керувати (а.с. 9).

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та є безальтернативним.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 у суді першої інстанції вину у вчиненому визнав. Крім того, ОСОБА_1 не заперечував результату огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер», про що зазначив в протоколі про адміністративне правопорушення, а також акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та засвідчив це своїм підписом.

У зв`язку з цим твердження ОСОБА_1 про те, що роздруківка з алкотестера «Драгер» є недопустимим доказом, оскільки на ній стоїть не його підпис, апеляційний суд до уваги не бере.

Щодо покликання ОСОБА_1 про відсутність на час винесення постанови норми закону, за яку його притягнули до адміністративної відповідальності, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення підлягає відповідальності на підставі закону, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

Доцільно взяти до уваги, що у теорії права виділяють три види дії нормативно-правового акта: 1) пряма дія; 2) зворотна (ретроактивна) дія; 3) переживаюча (ультраактивна) дія.

Переживаюча (ультраактивна) дія (окремі положення нормативно-правового акта продовжують свою дію навіть після втрати чинності внаслідок скасування всього нормативно-правового акта чи зміни відповідної його частини). Зокрема ультраактивність має місце тоді, коли приписи нормативно-правового акта, який діяв раніше, поширюються на нереалізовані або неприпинені на момент втрати ним чинності правовідносини, оскільки дія акта, який вводиться замість діючого раніше, поширюється лише на нові правовідносини, що виникають після набрання ним чинності.

Виходячи із цих положень до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

У свою чергу стаття 8 КУпАП передбачає, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, що встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Аналогічні положення містяться у частині другій статті 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, немає зворотної дії в часі.

Згідно з підпунктом 4 пункту 1 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII (далі Закон 1) стаття 130 КУпАП була викладена в новій редакції.

Також підпунктом 171 пункту 2 розділу І Закону 1 Кримінальний кодекс України було доповнено статтею 286-1, якою встановлювалась кримінальна відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи психотропних речовин, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи психотропних речовин, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Однак, згідно з підпунктом 1 пункту 117 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 17 червня 2020 року № 720-IX (далі Закон 2) підпункт 4 пункту 1 розділу І Закону 1 виключений.

Також, згідно з підпунктом 2 пункту 117 Закону 2 підпункт 171 пункту 2 розділу І Закону 1 виключений.

Відповідно до розділу ІІ Закону 2 цей Закон набирає чинності з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, а саме з 01 липня 2020 року.

Тобто, Законом № 720-IX від 17 червня 2020 року по суті повернуто у попереднє положення диспозицію ст. 130 КУпАП, яка існувала, як на момент набрання чинності Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, так і після набрання ним чинності. Отже, суд застосовує чинну редакцію частини 1 статті 130 КУпАП, тобто редакцію вказаної частини статті, яка є ідентичною як на день вчинення правопорушення так і на день розгляду справи.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Радехівського районного суду Львівської області від 10 березня 2021 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах