Справа № 495/1297/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2021 року м. Білгород- Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Шевчук Ю.В., розглянувши в м. Білгород-Дністровському Одеської області матеріали, які надійшли від Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого в КП «Продтовари», який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИЛА:

26 лютого 2021 року на адресу суду від Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №573017 від 23.02.2021 року, в якому зазначено, що 19.02.2021 року приблизно о 19:00 годині гр. ОСОБА_1 , знаходячись в АДРЕСА_2 , вчинив сімейну сварку зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_2 , під час якої в її адресу висловлювався брудною лайкою, чим скоїв домашнє насилля психологічного характеру. Працівником поліції дії ОСОБА_1 були кваліфіковані як вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак надав на адресу суду заяву, згідно якої просив закрити провадження по даній справі через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки він не вчиняв насильство в сім`ї, з гр. ОСОБА_2 шлюб був розірваний 22.08.2018 року, що підтверджується копією рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.08.2018 року, яка наявна в матеріалах справи, разом вони не проживають. До того ж, як зазначав ОСОБА_1 в попередніх судових засіданнях, він сам став потерпілим від дій гр. ОСОБА_3 та її матері ОСОБА_4 , оскільки 19.02.2021 року йому подзвонила його колишня дружина ОСОБА_5 та попросила приїхати та забрати їхнього спільного сина, а коли він приїхав за сином разом зі своїм другом, ОСОБА_5 виставила сина за ворота, дитина почала плакати, він підійшов до сина, щоб його заспокоїти та в цей час до нього вибігла колишня дружина ОСОБА_5 та її мати ОСОБА_4 , які кинулись до нього з матами та кулаками. Потім приїхав чоловік ОСОБА_3 , почав кричати та ОСОБА_5 , разом зі своєю мамою та сином зайшли у двір. Після чого він поїхав та звернувся з заявою до поліції.

В судове засідання адвокат Мамчук О.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 не з`явилась, однак надала на адресу суду клопотання про закриття провадження по справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_6 не з`явилась, однак в попередніх судових засіданнях пояснила, що з колишнім чоловіком ОСОБА_1 вона розлучилась через рік після народження спільного сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розлучення колишній чоловік не цікавився дитиною, однак коли у неї налагодилося особисте життя, колишній чоловік почав вимагати, щоб вона надавала йому час для того, щоб він міг бачити сина. 19.02.2021 року до неї додому приїхав ОСОБА_1 , в нетверезому стані та став вимагати, щоб їх спільний син поїхав з ним у місто, проте дитина не захотіла до нього йти, оскільки відвикла від свого тата та розплакалась, через що у них почалась сварка.

Дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступних висновків.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №573017 від 23.02.2021 року, вбачається, що 19.02.2021 року приблизно о 19:00 годині гр. ОСОБА_1 , знаходячись в АДРЕСА_2 , вчинив сімейну сварку зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_2 , під час якої в її адресу висловлювався брудною лайкою, чим скоїв домашнє насилля психологічного характеру. Працівником поліції дії ОСОБА_1 були кваліфіковані як вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що 19.02.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області з заявою, в якій просив прийняти міри до колишньої дружини та її матері ОСОБА_4 , які 19.02.2021 року приблизно о 18 годині 35 хвилин вчинили з ним сварку та затіяли бійку.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_8 пояснив, що працює з ОСОБА_1 в КП «Продтовари». 19.02.2021 року ОСОБА_1 подзвонила колишня дружина та запропонувала забрати сина. Через те, що ОСОБА_1 вже загнав свою машину у гараж, він попросив його підвести. Коли вони приїхали до будинку ОСОБА_3 , вона вивела дитину за хвіртку, дитина почала плакати, ОСОБА_1 став її заспокоювати, в цей час до нього підбігла колишня дружина та її мати, які почали висловлюватися на адресу ОСОБА_1 брудною лайкою та бити його кулаками. В цей час приїхав чоловік ОСОБА_3 , після чого вони з ОСОБА_1 сіли в машину та поїхали до міста, де останній звернувся до органів поліції з відповідною заявою. ОСОБА_1 перебував у тверезому стані.

В матеріалах справи наявний запис розмови між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 щодо надання ОСОБА_1 можливості бачити свого сина, з якого вбачається, що вони висловлюються на адресу один одного брудною лайкою.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зі змісту ст. 245 КУпАП вбачається, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (ст. 254 КУпАП).

Згідно з ч.1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до семи діб.

Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Відповідно до пункту 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року №2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Пунктом 17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлено, що фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Таким чином, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі дії спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

При цьому фізичне насильство має проявлятися у конкретних діях, ляпасах, штовханні, щипанні, шмаганні, кусанні тощо, тобто має проявлятися у конкретних діях насильницького характеру.

Суд відхиляє доводи ОСОБА_1 про відсутність події інкримінованого йому адміністративного правопорушення з підстав того, що подія відбулася не за місцем проживання будь-кого із сторін, не між членами родини, адже зі змісту п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» не вбачається обов`язкова умова здійснення діянь за місцем проживання сторін або між родичами. Термін «домашнє насильство» у розумінні зазначеної норми закону передбачає в тому числі суб`єктний склад, а саме що передбачені законом дії вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є тим беззаперечним доказом.

Відповідно до ч.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Натомість, як вбачається з протоколу серії ВАБ №573017 від 23.02.2021 року, зафіксоване у ньому адміністративне правопорушення мало місце 19.02.2021 року, а протокол було складено 23.03.2021 року, тобто з порушенням процесуальних норм КУпАП, а тому він не може виступати належним та допустимим доказом на підтвердження вчинення ОСОБА_10 інкримінованого йому правопорушення.

Відповідно до рішень ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» Суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд немає права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Отже в такому разі справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Згідно вимогам ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Зазначені обставини свідчать про те, що Закон України, яким є ст. 280 КУпАП, зобов`язує суд встановити вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що в свою чергу стане підставою для відшкодування потерпілій особі матеріальної, та (або) моральної шкоди, незважаючи на підстави закриття провадження у справі.

Щодо клопотання адвоката Мамчук О.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 про закриття провадження по справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст.38 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частинах третій і четвертій цієї статті.

Згідно з п.7 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені ст. 38 цього Кодексу.

Так, безпосередньо статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поміж іншого, і чи винна дана особа в його вчиненні. При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить.

Водночас, зі змісту ч.1 ст.38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов:

- вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення;

- сплив встановленого законом тримісячного строку.

Тобто для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є, поміж іншого, встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Тобто, закриття провадження у справі за п.7 ч.1 ст.247 КУпАП можливе лише за умови визначення вини особи для встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

Суд керується і позицією викладеною в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16 квітня 2019 року по справі №927/623/18.

Переглядаючи рішення місцевого та апеляційного господарського судів Касаційний господарський суд вказав, що з правового аналізу положень ст.38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Як вбачається з наданих матеріалів, обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження, оскільки суду не надані будь-які докази, вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП.

До протоколу не надано жодних доказів, а також пояснень свідків, що свідчили би про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, окрім того, він сам звернувся до органів поліції з відповідною заявою, а не

ОСОБА_11 урахуванням встановлених обставин, суд констатує, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості про те, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство в сім`ї та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, не підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи, а його винуватість не доведена допустимими і належними доказами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

При цьому, суд зазначає, що наявні докази під час судового розгляду даної справи свідчать про те, що між між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує спір щодо визначення участі батька у вихованні спільного сина, через що у них відбувся конфлікт, однак вищенаведені обставини відносяться до цивільно-правових відносин, та не містять тих складових ознак об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме вчинення домашнього насильства, які б спричинили відповідні наслідки у вигляді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої особи.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 38, 173-2, 247, 268, 279, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя