Справа №588/774/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Щербаченко М. В.
Номер провадження 33/816/510/21 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 листопада 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засідання Баришевої А. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 588/774/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 19.10.2021, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 ,

установив:

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати постанову судді та винести нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, яка розглянута без його участі, чим порушено право на захист. Судом не зазначено у своєму рішенні, за допомогою якого саме газоаналізатора Alcotest Drager, поліцейським проведено тестування на стан сп`яніння, не встановлено, чи є газоаналізатор Alcotest Drager спеціальним технічним засобом, дозволеним до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, чи був прилад сертифікований. Жодних доказів того, що т/з належить йому, у справі не має. Відсутні також докази того, що він був відсторонений від керування т/з.

Постановою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 19.10.2021 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн із позбавленням права керування т/з строком 1 рік. Стягнуто на користь держави 454 грн судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_3 09.05.2021 о 22:14 по вул. Гришина, 93 м. Тростянець Сумській області керував мотоциклом «ІЖ» з н. з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується показами приладу Drager Alcotest (результат 0,92 ‰), чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР.

Вислухавши доводи ОСОБА_3 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити через відсутність складу правопорушення, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 205421 від 09.05.2021 (а. с. 1), суддя суду першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку, що ОСОБА_3 керував т/з в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- роздруківкою (чеком) показників огляду водія ОСОБА_3 на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Alkotest Drager 6810» від 09.05.2021 о 22:37, результат тесту 0,92 проміле (а. с. 4);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, проведеного поліцейськими на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора «Alkotest Drager» ARBL 0603, згідно якого водій ОСОБА_3 погодився з показником 0,92 проміле алкоголю в крові (а. с. 5);

- відеозаписами з відеореєстратора патрульного автомобіля, на якому зафіксовані обставини зупинки т/з, за кермом якого перебував ОСОБА_3 , в процесі спілкування з яким працівником поліції були виявлені ознаки сп`яніння, після чого запропоновано останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з за допомогою приладу «Alkotest Drager 6810». ОСОБА_3 пройшов відповідний огляд за допомогою спеціального технічною пристрою, результат 0,95 проміле алкоголю в крові, з результатами був згоден. Під час огляду та відразу після нього ОСОБА_3 будь-яких заперечень не висловлював (а. с. 9)

- показаннями в апеляційному суді свідка ОСОБА_5 (працівник патрульної поліції), який підтвердив викладені ним обставини у протоколі про адміністративне правопорушення, пояснивши, що ОСОБА_3 не висловлював незгоду з результатом огляду на стан сп`яніння і не вимагав пройти огляд в лікарні.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_3 вимог п. 2.9а ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати т/з у стані алкогольного сп`яніння, а сама процедура огляду на стан сп`яніння закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.

Крім того, питання встановлення первинно наявності (чи відсутності) ознак стану сп`яніння, які є підставами для проведення огляду водія т/з, відноситься виключно до компетенції поліцейського, тому доводи апеляційної скарги про порушення працівниками поліції порядку огляду на стан сп`яніння, процедури застосування спеціального технічного засобу, з урахування наведених вище обставин, не заслуговують на увагу і задоволенню не підлягають, оскільки відповідно п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії т/з, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У матеріалах справи та додатках до апеляційної скарги відсутні належні та допустимі докази, які б вказували, що водій ОСОБА_3 якимось чином або ж поведінкою висловлював свою незгоду з результатами медичного огляду, проведеного поліцейським на місці зупинки т/з, або ж заявляв клопотання про проведення такого огляду в закладі охорони здоров`я, просив роз`яснити порядок застосування спеціального технічного засобу, а відтак апеляційний суд не може прийняти їх до своєї уваги.

Твердження ОСОБА_3 про те, що працівники поліції не відсторонили його після складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП від керування т/з, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

У разі ж наявності яких-небудь сумнівів в законності проведеного щодо нього огляду ОСОБА_3 не був позбавлений можливості пред`явити вимоги працівнику поліції надати йому сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, однак таким правом не скористався.

Будь-яких доказів того, що огляд на стан сп`яніння був проведений відносно ОСОБА_3 за допомогою спеціального технічного засобу, який не мав сертифікату відповідності, апеляційним судом встановлено не було.

Не підлягають задоволенню і доводи апеляційної скарги про порушення прав ОСОБА_3 через розгляд справи у його відсутність.

Так, справа надійшла до суду першої інстанції 18.05.2021, а судовий розгляд вперше призначений працівниками поліції на 19.05.2021, однак цього дня розгляд справи не відбувся. Наступний судовий розгляд призначений судом на 31.05.2021 і відкладено у зв`язку з неявкою ОСОБА_3 . Наступні судові засідання 11.06.2021, 02.07.2021, 19.08.2021 та 13.09.2021 не відбулися через заяві захисника Собини П. М. про відкладення. В матеріалах справи мається рекомендоване повідомлення з відміткою про вручення з приводу отримання судової повістки на наступну дату судового засідання, а саме 19.10.2021.

Апеляційний суд погоджується із суддею суду першої інстанції про можливість розгляду справи у відсутність ОСОБА_3 , що допускається положеннями ст. 268 КУпАП, ураховуючи при цьому усталену судову практику ЄСПЛ щодо оцінки поведінки особи та її вплив на тривалість розгляду справи, згідно якої право на доступ до суду, закріплене у § 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 р (далі Конвенція), «не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати § 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany). «Роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними» (п. 28 рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», заява № 16652/04; рішення від 30.11.2006 у справі «Красношапка проти України») і «запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у процесі є завданням саме державних органів» (п. 24 рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», заява № 26976/06). «Неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України», заява № 36655/02; рішення від 27.04.2000 у справі «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France), заява № 30979/96).

У іншому своєму рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (Uniуn Alimentaria Sanders S.A. v. Spain), ЄСПЛ зазначив, що «заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання».

Необхідно наголосити, що необґрунтоване зволікання з боку суду у розгляді справи могло призвести до негативних наслідків у виді закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП через закінчення строку накладення стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП, що є неприпустимим, оскільки зводиться нанівець легітимна мета провадження у справі (охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством тощо ст. 1 КУпАП) та унеможливлення існування розумної пропорційності між використаними судом засобами та поставленою метою.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 , то вони також не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. При цьому в своєму рішенні від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Таким чином, апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП були дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 19.10.2021 відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов