Справа № 510/819/21
Провадження № 3/510/515/21

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 червня 2021 року м. Рені
Суддя Ренійського районного суду Одеської області Дудник В.І., розглядаючи матеріали, що надійшли від ВП № 2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродж. м. Рені Одеської області, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого як ФОП, протягом року не піддавався адміністративному стягненню за вчинення адміністративних правопорушень, зміст ст. 268 КУпАП роз`яснено, клопотань не надходило,-
за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И В
Як виходить з наданих адміністративних матеріалів, ОСОБА_1 фізична особа-підприємець власник закладу кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( АДРЕСА_2 ), 20.04.2021р. о 21:45 год., не припинив роботу закладу у період дії карантину, чим порушив вимоги постанови КМУ №1236 від 09.12.2020р., вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КпАП України.
В судове засідання ОСОБА_1 явився, вину свою не визнав, пояснив про обставини інциденту, що став приводом для складення відносно нього адмінпротоколу. Захисник ОСОБА_1 адвокат Златі Н.С. висловила свою позицію захисту щодо справі відносно ОСОБА_1 .
До адміністративних матеріалів додані докази, які були досліджені під час судового розгляду справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №086291 від 20.04.2021р.; рапорт працівника поліції від 20.04.2021р.; письмові пояснення ОСОБА_1 ; рапорт працівника поліції О.В. Сопенюк від 20.04.2021р.; копія скріну номера телефону «Костя Панка Лайф».
Вивчивши матеріали справи та додані до неї докази, суд приходить до висновку, що у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності слід відмовити.
Як виходить зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, 20.04.2021р. о 21.45 год., у період дії карантину не була припинена робота кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( АДРЕСА_2 ), власником якого є ОСОБА_1 , чим були порушені вимоги постанови КМУ №1236 від 09.12.2020р. У зв`язку із даним фактом, на ОСОБА_1 працівником поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КпАП України, зібрані необхідні докази та адміністративні матеріали були направлені до суду для розгляду.
Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КпАП України, складений відносно ОСОБА_1 , ним був особисто підписаний, його копію він отримав, із змістом вищевказаного протоколу був ознайомлений, у графі «пояснення особи, яка притягається до адмінвідповідальності, по суті порушення вказано: «с протоколом не согласен».
Крім цього, до адмінпротоколу надані окремі письмові пояснення ОСОБА_1 , згідно яких він зазначив, що дійсно в той день кафе було відкрито, але вони не працювали офіційно, а виконували замовлення «на винос», сторонніх людей у приміщення кафе не пускали, в той вечір у приміщенні вечеряла його родина та персонал, у зв`язку із чим стіл для вечері і був накритий. Родина ОСОБА_2 часто годується у самому кафе, той день не був винятком, всі карантинні заходи були ними дотримані .
ОСОБА_1 дані, вказані у адмінпротоколі, повністю не визнає, факт допущення ним порушення постанови КМУ №1236 від 09.12.2020р. заперечує, наполягає на тому, що він не допускав вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, у притягненні до адмінвідповідальності просить відмовити.
Таким чином, дослідивши всі надані суду докази, суд прийшов до висновку, що всі вони протиріччать між собою, не підтверджують подію та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, а отже, у притягненні до адмінвідповідальності ОСОБА_1 слід відмовити.
Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Як передбачено ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. За ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
За ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як було зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 , він вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, порушив вимоги постанови КМУ №1236 від 09.12.2020р.
Ч.1 ст. 44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Норма статті 44-3 КУпАП носить бланкетний характер, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.
Постанова КМУ №1236 від 09.12.2020р. містить чималий перелік заборонюючих приписів, які перелічені окремими пунктами, але на жодних з цих пунктів посадова особа, що склала адмінпротокол, не посилалася. У зв`язку із чим, незрозуміло, що саме порушив ОСОБА_1 , в чому полягає суть порушення, вказана в адмінматеріалі.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Згідно із ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Виходячи із сталої практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Еркапіч проти Хорватії» від 25.04.2013 (Erkapic v. Croatia) з приводу дотримання національними судами під час розгляду справ п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, згідно якої «за відсутності суттєвих підстав для протилежного, поняття справедливого судового розгляду вимагає надавати більшого значення свідченням, наданими у суді, порівняно з протоколами допитів осіб на попередньому слідстві, оскільки останні являють собою, передусім, процес збору стороною обвинувачення інформації на підтримку своєї позиції».

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Тобто, якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи.

В ході розгляду справи судом, ОСОБА_1 надав майже аналогічні пояснення із письмовими, відібраними ним 20.04.2021р. Він зазначив, що дійсно вони того вечора не працювали у відкритому режимі, а стіл у приміщенні кафе був накритий для його родини та працівників кафе. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 приготували вечерю і вони збиралися повечеряти. Працівники поліції прийшли начебто за викликом, у приміщення вони не заходили, були на вулиці, повідомили про начебто допущене ОСОБА_1 порушення, фото- , відеозйомку не вели, сам факт надання послуг навідувачам кафе не був виявлений та не був зафіксований, адже, в той час крім працівників кафе та членів родин ОСОБА_2 нікого не було. Будь-яких свідків не було допитано, письмових пояснень працівників кафе також не відібрано.

Допитані в якості свідків під час розгляду справи офіціантка ОСОБА_5 та кухар ОСОБА_6 підтвердили, що того вечора вечеряла у кафе сім`я ОСОБА_2 , сторонніх осіб у кафе не було, всі карантинні заходи були ними дотримані, а працювали вони із клієнтами тільки на винос.

Крім того, виходячи з доводів ОСОБА_1 та захисника, які знайшли належне підтвердження в ході судового розгляду справи та виходячи з рапорту працівника поліції ОСОБА_7 , ним було прийнято 20.04.2021р. о 21:43 год. повідомлення зі служби 102 відносно даного факту від анонімного заявника за номером телефона. Однак, як з`ясувалося пізніше, номер телефона анонімного заявника належить працівнику поліції ОСОБА_8 . У зв`язку із цим, сам ОСОБА_1 розцінює візит та перевірку працівниками поліції правил роботи належного йому кафе, складення адмінпротоколу відносно нього, як упереджене ставлення деяких працівників поліції до нього.

З урахуванням вищевикладеного, суд зазначає, що в діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП, відсутні докази вчинення ним даного правопорушення.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у т.ч. в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 8, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 19, ч.1 ст. 44-3, 245, п.1 ч.1 247, ст.ст. 280, 283, 284-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В

У притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП відмовити. Провадження у справі закрити.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст.ст. 32, 321 КоАП України.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя В.І. Дудник