ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 312/133/21

провадження № 3/312/79/2021

27 травня 2021 року с. Велика Білозерка

Суддя Великобілозерського районного суду Запорізької області Яцун О.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Відділення поліції № 1 Василівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Великобілозерського районного суду Запорізької області надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 104373 від 26.04.2021 року зазначено, що 26 квітня 2021 року о 20 годині 58 хвилини ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ 2108, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці Степовій в селі Велика Білозерка Великобілозерського району Запорізької області, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія в установленому законом порядку проводився на приладі «Драгер» в присутності двох свідків. В установленому медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння проходити відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 а) ПДР України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча був повідомлений своєчасно, належним чином. Про причини та обставини неявки суд не повідомив, у зв`язку з чим, суд для запобігання тяганини при розгляді справи вважає за можливе розглянути справу за відсутністю правопорушника.

Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши наведене, врахувавши встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до наступних висновків.

За правовою нормою статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий впливу в зв`язку з адміністративними правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно вимог п.п. 2), 4) ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

Згідно положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 24Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із змінами та доповненнями), неприпустимий спрощений підхід до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно зясувати всі обставини, перелічені у статтях 247 та 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення є допустимим доказом, при цьому, обов`язок доказування покладається на інспектора, який склав протокол.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначає, що на суд покладається обовязок здійснювати неупереджений, безсторонній, справедливий розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Згідно роз`яснень, які містяться в пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із змінами та доповненнями), відповідальність за статтею 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. При цьому, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України, водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5) Правил дорожнього руху України, встановлено, що водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних та токсичних речовин.

Згідно статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 104373 від 26.04.2021 року, ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення двох окремих адміністративних правопорушень, а саме: керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а також відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Виходячи з положень частини 1 статті 130 КУпАП, вказані адміністративні правопорушення є самостійними та окремими видами правопорушень, які за своїм характером та формою, є взаємовиключні, та не можуть відбуватися одночасно. При цьому диспозицією частини 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, або за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Відповідальність за одночасне вчинення вказаних адміністративних правопорушень, не передбачена нормами статті 130 КУпАП.

За правилами ст. 256КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається зокрема суть адміністративного правопорушення, яка повинна відповідати фактичним обставинам справи та диспозиції відповідної статті особливої частини КУпАП.Проте, суть інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, яка зазначена у змісті протоколу серії ОБ № 104373 від 26.04.2021 року не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Тобто, обов`язковою умовою притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП є встановлений у законний спосіб факт повторного вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності протягом року будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно статті 221 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП, розглядаються суддями районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів. Отже, факт вчинення протягом року правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, повинен бути підтверджений відповідним судовим рішенням.

На підтвердження факту повторного вчинення ОСОБА_1 протягом року порушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, надана постанова Великобілозерського районного суду Запорізької області від 05 травня 2020 року, зі змісту якої вбачається, що 03 березня 2020 року ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Проте, з часу вчинення вказаного адміністративного правопорушення до часу вчинення правопорушення 26 квітня 2021 року за ч. 2 ст. 130 КУпАП, яке інкримінується ОСОБА_1 відповідно до протоколу серії ОБ № 104373 від 26.04.2021 року, минув рік, а отже дані обставини не узгоджуються з положеннями ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, необхідно констатувати, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, виходячи з аналізу даної правової норми, обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який є одним з доказів у справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати вказаний протокол, та не може бути перекладено на суд, до обов`язків якого не входить збір доказів по справі.

Крім того, необхідно звернути увагу на те, що діючі норми КУпАП не передбачають право органу, який розглядає справи про адміністративні правопорушення, самостійно змінювати кваліфікацію чи суть викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення. Така позиція також узгоджується із рішенням від 30.05.2013 у справі за заявою №36673/04 «Малофєєва проти Росії», де Європейський суд з прав людини констатував, що у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь звинувачення.

За змістом ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У відповідності до положень ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі викладеного, враховуючи, що у відповідності до положень ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, необхідно дійти до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130КУпАП повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За вищенаведених підстав суд вважає за необхідне закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст.130, п. 1) ч. 1 ст. 247, 283-285, 289 КУпАП, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.О. Яцун