НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

19 травня 2021 року Справа № 322/292/21 (Провадження № 3/322/121/21)

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області Губанов Р.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Котова О.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла до суду 06.04.2021 з відділення поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, за ч.1 ст.130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП,

встановив:

28.03.2021 о 20:15 годин ОСОБА_1 в районі вул. Садова, буд. 23 в с. Новоіванківка, Запорізького району, Запорізькій області, керував транспортним засобом ВАЗ 2107 н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода, невнятне мовлення, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального пристрою «Drager» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п2.5 ПДР.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, суддя виходить з наступного.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктами 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є, зокрема запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів (хитна хода), порушення мови (невиразне мовлення), різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя (почервоніння очей та обличчя).

ОСОБА_1 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення вину не визнав, пояснив, що дійсно він перебував в автомобілі, коли до нього підійшли поліцейські, однак автомобілем він не керував (автомобіль стояв біля будинку в якому він мешкає). Саме через це він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, адже факт вживання спиртного не заперечував.

Захисник підтримав доводи свого підзахисного. Останній звернув увагу, що під час ознайомлення з матеріалами справи ним було встановлено, що відеозапис з автомобільного відеореєстратора (камера вмонтована в патрульному автомобілі) починається з 20-12 год (триває 3-4 хв), а відеозапис з нагрудної (боді) камери поліцейського з 19-16 год (триває понад годину). На переконання захисника це вказувало, що на відеозаписах зафіксовано різні події, які не пов`язані між собою.

В цьому контексті для перевірки належності і допустимості доказів за згодою особи, що притягається до відповідальності і його захисника було викликано в судове засідання працівника поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Поліцейський СРПП ВП №3 ЗУРП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що в ніч з 27 на 28 березня 2021 року відбувся перехід з зимового на літній час. На відеозаписі з автомобільного відеореєстратора вказаний правильний час. Цей відеореєстратор синхронізується з планшетом і смартфоном, які мають з`єднання з Інтернетом, тому час на ньому змінився автоматично. Саме цей, правильний час, був зафіксований ним у протоколі. Зазначив, що в нагрудній камері час виставляється в ручному режимі (надав копію інструкції до бодікамери). В СРПП ВП №3 ця нагрудна камера лише одна, і передається екіпажами при перезміні. Зміна екіпажів проходить вранці. Спеціаліста, який би був спеціально закріплений за цією камерою в СРПП ВП №3 не має. На момент початку несення служби в той день йому не було відомо, що час на бодікамері не змінено на літній. Під час несення служби він не має можливості переглядати відеозаписи з бодікамери. Вважав, що час на нагрудній камері мав би переставити попередній екіпаж коли в ранку 28.03.2021 відбулася зміна екіпажів, або повідомити його про те, що цього (перестановки часу) зроблено не було. За таких обставин він міг перед початком несення служби виставити правильний час, адже відповідною інструкцією під час несення служби поліцейському заборонено самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу.

В контексті пояснень поліцейського, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності і захисник будь-яких клопотань не заявили. Захисник вважав, що наявні у матеріалах відеозаписи є недопустимим доказами, оскільки відеозапис не є безперервним.

Заслухавши пояснення поліцейського, дослідивши надану ним інструкцію до бодікамери суддя дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недопустимими чи неналежними доказами згаданих відеозаписів з огляду на наступне.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно зі ст.40 зазначеного Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 №100, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції (п.1.1).

Пунктом 1.4 вказаної Інструкції визначено, що метою використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є: підвищення відповідальності працівників патрульної поліції під час виконання службових обов`язків; підвищення рівня довіри суспільства до працівників патрульної поліції; підвищення рівня захисту прав та свобод людини і громадянина; попередження випадків невиправданого застосування фізичної сили, спеціальних засобів та вогнепальної зброї працівниками патрульної поліції та/або щодо працівників патрульної поліції; забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів; підвищення відкритості патрульної поліції; забезпечення об`єктивного розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність працівників патрульної поліції, зменшення кількості безпідставних скарг; запобігання конфліктним ситуаціям.

Згідно з п.3.1 Інструкції використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції здійснюється на підставі статті 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до п.3.3, п.3.5 Інструкції нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись в режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при арешті або затриманні особи; при поверхневому огляді; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації. Після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Аналіз наведених норм вказаного Закону і згаданої Інструкції дає підстави стверджувати, що нагрудна відеокамера, застосовується поліцейським при контакті з особою, що і було вчинено поліцейським у цьому випадку. Відповідно, в той момент, коли патрульний автомобіль рухався по дорозі, підстав для увімкнення нагрудної камери у поліцейського не було, тому фіксація велась з автомобільного відеореєстратора.

Записи з обох камер є безперервними, отже вони є допустимими.

З урахуванням пояснень поліцейського випливає, що час вказаний на автомобільному відеореєстраторі збігається з часом на бодікамері (якщо враховувати переведення на годину уперед), отже відеозаписи з автомобільного відеореєстратора і бодікамери містять інформацію про обставини події, тому є належними доказами.

Показання ОСОБА_1 в контексті того, що він у вказаний в протоколі час не керував автомобілем спростовуються згаданими відеозаписами.

Так на записі з автомобільного відеореєстратора дійсно не можна побачити, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом під час вказаних подій і номер транспортного засобу, однак на відео зафіксовано автомобіль ВАЗ 2107 темно зеленого кольору, який рухається назустріч патрульному автомобілю із ввімкненим фарами дальнього світла. Безпосередньо перед цим, патрульний автомобіль проїжджає біля паркану будинку де відсутні будь-які автомобілі. До того, як автомобілі розминулися, працівники поліції вмикають спеціальні світлові сигнальні пристрої синього і червоного кольору. Автомобіль ВАЗ 2107 продовжує рух, а патрульний автомобіль одразу рушить назад після чого зупиняється, і чутно як поліцейські виходять із салону. В цей же час починається запис з нагрудної відеокамери поліцейського. На записі з нагрудної камери зафіксовано те, що поліцейський підходить до автомобіля ВАЗ 2107, двигун якого не вимкнено, фари горять і за кермом знаходиться ОСОБА_1 . Крім цього на відеозаписі з нагрудної камери можна побачити, що працівник поліції демонструє ОСОБА_1 той самий відеозапис з автомобільного реєстратора.

Отже, доводи ОСОБА_1 суддя розцінює, як спосіб уникнути від відповідальності за вчинене, і обраний ним спосіб захисту.

Натомість факт керування ОСОБА_1 автомобілем підтверджується саме відомостями зафіксованими автомобільним відеореєстратором і бодікамерою у їх взаємозв`язку і додатково інформацією, яка міститься у копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ №416485 від 28.03.2021.

Сукупність же усіх досліджених доказів (окрім згаданих, також протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №101854 від 28.03.2021, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують агу та швидкість реакції, довідка поліцейського від 05.04.2021), а також підтвердження факту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння самим ОСОБА_1 , вказують на те, що останній вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП а саме, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказане адміністративне правопорушення, на переконання судді, не може бути визнано малозначним.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України; при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Переліченні обставини враховані. Обставини, передбачені ст.ст. 34,35 КУпАП, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність не встановлено.

Крім цього санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає для водіїв безальтернативне стягнення - штраф в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Положеннями ст.40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.40-1, ст.ст.283-285, 289, 294 КУпАП, суддя

постановив:

застосувати до ОСОБА_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень 00 коп), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Роз`яснити, що відповідно до ст.ст.307, 308 КУпАП, штраф має бути сплачений через установу банку України не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанові не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без розгляду.

У разі несплати штрафу в зазначений строк, постанову буде надіслано судом для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 коп).

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Р.О. Губанов