П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2021 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бенца К.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород, адміністративні матеріали інспектора вз. №1 роти ТОР УПП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

За ч.1 ст. 44-3 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно cкладеного протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 116930 від 24.11.2020 року вбачається, що 23.11.2020 року близько 22:45 год. в ході реагування на звернення на лінію 102 виявлено, що в закладі «Лаб Паб», що за адресою м. Ужгород, вул. Дайбозька, 14 продовжується робота закладу, всередині перебували відвідувачі після 22 год. 00 хв., чим порушив власник закладу ОСОБА_1 постанову КМУ від 22.07.2020 р. № 641 п.15 та п.п.5 п.11.

Дії ОСОБА_1 інспектором вз. №1 роти ТОР УПП в Закарпатській області кваліфіковані за ч.1 статтею 44-3 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, та пояснив, що він був присутнім у закладі на момент запровадження протоколу. Проте, він є орендодавцем даного приміщення на підставі договору , а саме ним передано приміщення закладу «Лаб Паб» в тимчасове платне користування ФОП ОСОБА_2 строком на 2 роки до 31.12.2021 року, а відтак він не є суб`єктом даного адміністративного правопорушення. Наголосив на тому, що не має відношення до діяльності закладу громадського харчування «Лаб Паб». Просив суд закрити провадження у справі. В наступне судове засідання після оголошеної в судовому засіданні перерви не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до положення ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна(умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За положеннями ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого до держання законності.

Згідно норми 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ст.7 КУпАП).

У відповідності до ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,- суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№ 46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»,- визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно положень підпункту 1 пункту 10постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22.07.2020 № 641, та з змінами затвердженими п.п.2 п.5 постанови КМУ № 956 від 13.10.2020 року на період дії карантину забороняється робота після 22-ї та до 7-ї години суб`єктів господарювання з надання послуг громадського харчування без організації дозвілля (ресторанів, кафе, барів, закусочних, їдалень, кафетеріїв, буфетів тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос.

Диспозиція ст.44-3КУпАП, передбачає відповідальність за дії, які полягають у порушенні правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Дана норма є бланкетною, а тому, у разі порушення правил карантину людей у протоколі про адміністративне правопорушення обов`язково повинно бути зазначено конкретну норму, яка встановлює заборону, яку порушила особа.

Обов`язково повинно бути зазначено діяла особа як посадова особа чи як фізична, оскільки за даним критерієм визначається розмір адміністративного стягнення.

З протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що протокол складено на гр. ОСОБА_1 , при цьому не вказано, його статусу, як суб"єкта господарювання.

У протоколі не вказані свідки, тобто відвідувачі, які були присутні при роботі закладу, не відібрано у них пояснення та не долучено їх до матеріалів справи.

Протокол про адміністративне правопорушення має важливе значення для процесу доказування за умови, якщо він правильно складений.

Відтак, в протоколі повинні об`єктивно відбиватися відомості, що мають значення для розгляду справи по суті.

Також працівниками поліції у матеріалах справи не вказано, чи з`ясовували вони кому на праві власності належить приміщення за адресою АДРЕСА_2 згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також який саме суб`єкт господарювання здійснює у ньому діяльність у сфері ресторанного господарства.

Крім цього, відповідальність за порушення зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення карантинних обмежень може нести виключно спеціальний суб`єкт - фізична особа, що здійснює господарську діяльність та зареєстрована як підприємець, або посадова особа суб`єкта господарювання юридичної особи.

Разом з тим, в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 , який є фізичною особою-підприємцем, та як власник закладу «Лаб Паб», що за адресою АДРЕСА_2 , де 23 листопада 2020 о 22 год 45 хв. продовжувалась робота, всередині перебували відвідувачі, проте, до протоколу не додано документів, які підтверджували те, що особа, відносно якої складено протокол є власником (співвласником, орендарем тощо) закладу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до договору оренди нежитлового приміщення № 1/2020 від 01.01.2020 року, який надано гр. ОСОБА_1 , фізична особа підприємець ОСОБА_1 (орендодавець) передав ФОП ОСОБА_2 (орендарю) в тимчасове платне користування без права викупу нежитлове приміщення кафе бар «Лаб-Паб» площею 25 м.кв., яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 , для здійснення підприємницької діяльності строком на 2 роки до 31.12.2021 року включно.

Відповідно до акту №1 приймання - передачі нежитлового приміщення від 01.01.2020 року, орендодавець ОСОБА_1 передав, а орендар прийняв в оренду нежитлове приміщення кафе бар «Лаб-Паб», яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 на умовах оренди.

Відповідно до договору оренди нежитлового приміщення № 2/2020 від 01.01.2020 року, який надано гр. ОСОБА_1 , фізична особа підприємець ОСОБА_1 (орендодавець) передав ФОП ОСОБА_3 (орендарю) в тимчасове платне користування без права викупу нежитлове приміщення кафе бар «Лаб-Паб», площею 25 м.кв., яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 , для здійснення підприємницької діяльності строком на 2 роки до 31.12.2021 року включно.

Відповідно до акту №2 приймання - передачі нежитлового приміщення від 01.01.2020 року, орендодавець ОСОБА_1 передав, а орендар ФОП ОСОБА_3 прийняв в оренду нежитлове приміщення кафе бар «Лаб-Паб», яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 на умовах оренди.

Як встановлено судом, ФОП ОСОБА_2 отримала ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями терміном дії з 28.11.2020 року до 28.11.2021 року за адресою м. Ужгород, вул. Дайбозька, 14 , кафе «Лаб-Паб» .

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (n.146) ЄСПЛ встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб. виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Також відповідно до положень Рішення ЄСПЛ від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії» збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази ( документи ) на підтвердження того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання та несе адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, порушення яких їй інкримінують.

Отже, приймаючи наведені обставини, беручи до уваги, що матеріали справи не містять доказів того, що саме ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, оскільки він є лише орендодавцем даного приміщення, та підприємницьку діяльність в закладі «Лаб Паб», що за адресою АДРЕСА_2 станом на час запровадження протоколу не здійснює, тому в розумінні ч.1 ст.44-3 КУпАП, не є суб`єктом вказаного правопорушення.

Відповідно до ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

У відповідності до п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. № 23- рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

При цьому слід зазначити, що згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.55 Господарського кодексу України, суб`єктами господарювання є:

1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Виходячи з вищезазначеного, суддя вважає, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП № 116930 від 24.11.2020 не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності події адміністративного правопорушення.

Виходячи із вищезазначеного, ґрунтуючись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суддя прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, в зв`язку з чим вважаю за можливе до цих правовідносин застосувати статтю 247 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 245, 252, 268, 280, 283-285, 287-289, 291, п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, ст. 62 Конституції України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за ч1. ст. 44-3 КпАП України закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч1. ст. 44-3 КУпАП.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Закарпатського Апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца