ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/2512/21

Номер провадження 3/495/923/2021

09 червня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Волкова Ю.Ф.,

із участю секретаря судового засідання Ткаченко О.М.,

розглянувши матеріали, що надійшли від Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України; не працює, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за частиною першою статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - Кодекс),

встановила:

09 квітня 2021 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судові засідання 12, 29 квітня 2021 року, 19 травня 2021 року, 09 червня 2021 року ОСОБА_1 не з`явився, про час, дату і місце судового розгляду повідомлялась, шляхом направлення судових повісток про виклик у судове засідання, причини неявки суду невідомі. Клопотань про відкладення справи не надав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 268 Кодексу під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи в якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За таких обставин, а також з урахуванням того, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 44-3 Кодексу, не передбачається обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , який про дату і місце слухання справи повідомлений, клопотань про відкладення розгляду справи не подав.

На підставі матеріалів щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності установлено наступне.

02 квітня 2021 року о 16:00 год. ОСОБА_1 керував автобусом «Mercedes-Benz 313» д/з НОМЕР_1 , здійснював перевезення пасажирів на маршруті Бердянськ-Білгород-Дністровський, перевозив 10 осіб без одягнутої маски або респіратора, яка закриває ніс та рот чим порушив постанову КМУ №154 від 24 лютого 2021 року.

02 квітня 2021 року інспектор ВРПП Білгород-Дністровського ВРПП ГУНП в Одеській області склав протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №573292 відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 280 Кодексу при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно із частиною першою статті 251 Кодексу доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою статті 44-3 Кодексу передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Як визначено пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється обслуговуються покупці без одягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема захисних масок або респіраторів, які закривають ніс та рот.

Отже, вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №573292, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поясненнями ОСОБА_2 , диском..

Справу про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 44-3 Кодексу розглядають районні, районні у місті, міські чи міськрайонні суди (судді) (стаття 221 Кодексу).

Проаналізувавши матеріали, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку про наявність у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 44-3 Кодексу. Протилежного доказам, з`ясованим в судовому засіданні, не встановлено.

Санкція вказаної норми встановлює штраф для громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із статтею 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність (статті 23, 33 Кодексу).

Щире каяття у розумінні статті 34 Кодексу є обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення; обставин, що обтяжують таку відповідальність у даному випадку судом не встановлено.

Також, вирішуючи питання про необхідність накладення адміністративного стягнення судом враховуються, що хоча діяння формально й містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 44-3 Кодексу, але внаслідок конкретних обставин є незначним, враховуючи характер вчиненого правопорушення, підстави на основі яких було складено даний протокол про притягнення особи до адміністративної відповідальності не були направлені на заподіяння шкоди суспільним інтересам, негативних наслідків від правопорушення не настало (у розумінні змісту та завдання обмежувальних карантинних заходів - запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2).

При цьому суд звертає увагу: виходячи з норм, що містяться у пункті 2 статті 35 Кодексу, законодавцем передбачена презумпція обтяження відповідальності за повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, тобто збільшення суворості покарання у разі повторного порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм.

На підставі викладеного, дотримуючись принципу законності, верховенства права, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, виходячи із засад гуманності, враховуючи характер і обставини скоєного правопорушення, а також обставини, які пом`якшують покарання, дані про особу ОСОБА_1 , який визнав свою вину, у вчиненому щиро розкаявся (про що здійснив напис у протоколі), а також те, що у матеріалах справи відсутні відомості про спричинення даним правопорушенням серйозних наслідків, беручи до уваги, що одним із загальнолюдських вимірів права є пропорційність відповідальності вчиненому правопорушенню, а також те, що правопорушення тривало 1 годину, зафіксоване одноразово, суд вважає за можливе у даному випадку застосувати статтю 22 Кодексу - звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням, провадження у справі закрити.

Керуючись статтями 22, 44-3, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановила:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від адміністративної відповідальності за частиною першою статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обмежитись щодо нього усним зауваженням.

Провадження у справі №495/2512/21 закрити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.Ф. Волкова