ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/326/21 Доповідач - Тиха І.М.
Категорія - ч.2 ст.182 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М.

за участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 січня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 182 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.182 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн. та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Згідно з даною постановою, 22 листопада 2020 року о 03 год. 00 хв. ОСОБА_1 перебуваючи у приміщенні квартири, що по адресу АДРЕСА_1 , допустила порушення тиші, а саме шуміла та не давала відпочивати громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , таким чином своїми діями порушила вимогу ст. 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення».

Також, 19 листопада 2020 року о 02 год. 30 хв. ОСОБА_1 перебуваючи у приміщенні квартири, що по адресу АДРЕСА_1 , допустила порушення тиші, а саме шуміла та не давала відпочивати громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , таким чином своїми діями порушила вимогу ст.24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення».

Окрім того, 26 листопада 2020 року о 01 год. 00 хв. ОСОБА_1 перебуваючи у приміщенні квартири, що по адресу АДРЕСА_1 , допустила порушення тиші, а саме шуміла та не давала відпочивати громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , таким чином своїми діями порушила вимогу ст. 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову та закрити провадження в справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Мотивує скаргу тим, що вона не порушувала допустимих рівнів шуму та жодних голосних шумів та криків, які би створювалися спіцально та які би перевищували допустимі норми, а пересуватися у власні квартирі у нічний час не заборонено жодним нормативно-правовим актом..

Зазначає, що до 12.02.2021 року у квартирі разом із нею проживав її чоловік - ОСОБА_4 , який важко хворів на рак тонкої кишки, а тому він міг стогнати та кликати її посеред ночі на допомогу, оскільки лише 08.02.2021 року вона отримала дозвіл на обезболюючі ін`єкції наркотичними засобами.

Вважає, що судом першої інстанції не враховано вимогдо п.п. 4, 5 ст. 24 ЗУ "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення", відповідно до яких, додержання тиші та обмежень певних видів діяльності, що супроводжуються шумом, не поширюються на випадки надання невідкладної допомоги.

Звертає увагу суду на те, що для встановлення наявності факту перевищення допустимого рівня шуму повинні проводитися виміри та відповідна оцінка шуму, проте, цього зроблено не було.

Вважає, що матеріали справи не містять жодного належного доказу перевищення нею встановленого санітарними нормами рівня шуму.

Зазначає що протоколи про вчинення адміністративного правопорушення складено на підставі заяв сусідів, з якими у неї недоброзичливі відносини, а також вказує на те, що вони не містять чіткого зазначення, які саме дії спричинили виникнення шуму.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження посилаючись на те, що справу було розглянуто без її участі, а копію постанови нею було отримано лише 27.04.2021 року.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши апелянта, яка підтримала апеляційну скаргу, просить її задовольнити, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вищезазначених вимог судом першої інстанції дотримано не було.

Як вбачається з протоколів про адміністративне правопорушення серій ВАБ №060998, ВАБ №061000, ВАБ №061101 від 01.12.2020 р., ОСОБА_1 інкриміновано вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 182 КУпАП, об`єктивна сторона якого полягає в порушенні вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення.

При цьому у вищезазначених протоколах про вчинення адміністративного правопорушення не конкретизовано суть даного правопорушення та не зазначено конкретні дії ОСОБА_1 , якими було вчинено шум.

Крім того, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певного особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосудця, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Питання допустимого рівня шуму в Україні регулюється Наказом МОЗ від 22.02.2019 № 463 Про затвердження Державних санітарних норм допустимих рівнів шуму в приміщеннях житлових та громадських будинків і на території житлової забудови.

Згідно зі згаданими нормами, у житлових приміщеннях допустимий рівень шуму вдень (08:00 22:00) 40 дБА, а вночі (22:00 08:00) 30 дБА. При цьому максимальний рівень вдень 55 дБА, вночі 45 дБА.

Як вбачається в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б підтверджували встановлення факту перевищення допустимого рівня шуму, ОСОБА_1 , а саме шуму, який би перевищував 45дБА, зокрема в письмових поясненнях свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 від 01.12.2020 року такої інформації не міститься.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням того, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які б у сукупності та взаємозв`язку доводили б вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 182 КУпАП, а будь-які сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи, приходжу до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.182 КУпАП.

З огляду на вищезазначене вважаю, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 січня 2021 року слід скасувати та провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 182 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того вважаю підставним клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з огляду на те, що навдені у ньому причини його пропуску є поважними, а тому його слід задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись п.1.ч.1ст.247, ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

Поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційною скаргу ОСОБА_1 . Задовольнити, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 січня 2021 року щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 182 КУпАП - скасувати.

Провадження в адміністративній справі відносно про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 182 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя