ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2021 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Тимофєєва Г.Л., розглянувши матеріали, що надійшли від відділу поліції №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, не працюючу, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ

20 травня 2021 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшов адміністративний протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії ААБ №152165 від 16.05.2021 року, гр. ОСОБА_1 , 16.05.2021 року о 19 год. 02 хв. в с.Добропілля по вул.Піонерська, буд.44, керував саморобним транспортним засобом мотоблоком Нива, об`ємом двигуна 90 см. куб. б/н, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (не стійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини) від продуття газоаналізатора алкотестера Драгер 6810 і проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовилась. Своїми діями порушила п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

До суду для розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення судової повістки за місцем проживання зазначеним в протоколі.

Також при складанні протоколу поліцейськими було повідомлено гр. ОСОБА_1 , під особистий підпис про те, що розгляд адміністративної справи буде здійснюватися в Добропільському міськрайонному суді за викликом. До суду з метою отримання інформації про стан відносно неї провадження не зверталася. Доказів поважності своєї неявки правопорушник до суду не надала, з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталася.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду окрім іншого визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, враховуючи, що адміністративний протокол відносно ОСОБА_1 було складено 16.05.2021 року та до моменту розгляду справи судом 04.06.2021 року, сама особа, яка притягується до адміністративної відповідальності жодного разу не з`явилася до суду, що свідчить про те, що вона не цікавиться провадженням у справі.

Враховуючи обмежений строк розгляду справ про адміністративні правопорушення та з метою уникнення затягування розгляду справи, справа розглядається за наявними в ній письмовими доказами. При цьому суд враховує, що при складені протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 з ним була ознайомлена та надала свої пояснення.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху України (далі ПДР України), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Визначення терміну «транспортний засіб» наведено в п.1.10 Правил дорожнього руху України, згідно з яким транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Тобто, проаналізувавши дану норму Правил, можна дійти висновку, що у випадку, коли мотоблок служить для перевезення осіб, зокрема і самого водія чи його вантажу, то в цьому випадку він є повноправним учасником дорожнього руху і вважається транспортним засобом, а тому особа, яка керує таким транспортним засобом, повинна нести відповідальність за керування ним у стані алкогольного сп`яніння. При цьому, чинне законодавство не містить вказівки на те, що пристрій визнається транспортним засобом лише у разі присвоєння йому номерного знаку та за наявності посвідчення водія у особи, яка ним керує.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду, викладених в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду № 278/3362/15-к від 01.03.2018 року, будь-який транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини ( рішення у справі «О Галлоран та Франціc проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007), особа, яка володіє чи керує автомобілем (транспортним засобом), підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №152165 від 16.05.2021 р.;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 ;

письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 16.05.2021 року, з яких вбачається, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду, у встановленому законом порядку, на наявність алкоголю в організмі за допомогою спеціального технічного засобу та від проходження медичного огляду в установленому законом порядку в медичній установі.

- оптичним DVD-R диском з наявним відеозаписом вчинення правопорушення.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки відповідно до диспозиції частини першої статті відмова водія від проходження медичного огляду утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого даною нормою закону.

Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини, встановлені в суді. При цьому достатні та допустимі дані, які б спростовували чи ставили під сумнів наведені досліджені докази, вказували про порушення вимог ст. 266 КУпАП під час їх отримання у справі відсутні і не встановлені.

Згідно інформації начальника СРПП відділу поліції №1 Покровського РУП ГУНП України в Донецькій області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія не отримувала.

Таким чином, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_1 , необхідно застосувати адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 17000 грн (сімнадцять тисяч гривень), без позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки гр. ОСОБА_1 , не отримувала посвідчення водія.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення дорівнює 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 454,00 грн., який підлягає стягненню на користь держави.

Тому з ОСОБА_1 , також підлягає стягненню судовий збір в розмірі 454,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 40-1, 130, 268, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення України, Законом України «Про судовий збір», суд

ПОСТАНОВИВ

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, не працюючу, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Константинівським МВ 23.03.2018 р., визнати винною у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 17000 грн. (сімнадцять тисяч гривень), який слід сплатити за такими реквізитами: отримувач: Донецьке ГУК/Донецька область/21081300, код отримувача (ЄДРПОУ) 37967785, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок (IBAN): UA0005001, код класифікації доходів бюджету 21081300, найменування коду класифікації доходів бюджету адміністративні штрафи у сфері забезпечення дорожнього руху (крім адміністративних штрафів за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі), без позбавленням права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, не працюючу, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Константинівським МВ 23.03.2018 р., на користь держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 копійок, який повинен бути сплачений на рахунок отримувача: UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача(код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача: казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Роз`яснити, що у відповідності з вимогами ст.ст. 307, 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, постанова про накладання штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Г.Л. Тимофєєва