ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/341/21 Номер провадження 33/814/349/21Головуючий у 1-й інстанції Цвітайло П.В. Доповідач ап. інст. Корсун О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2021 року м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., з участю секретаря судового засідання Гринь А.В., представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Козленка О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Котелевського районного суду Полтавської області від 09 квітня 2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, непрацюючого, такого, що до адміністративної відповідальності не притягувався, -

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454 гривні 00 копійок.

За постановою місцевого суду ОСОБА_1 визнано винуватим за те, що він 15 лютого 2021 року о 23 годині 10 хвилин по вул. Полтавський шлях, 196 в смт Котельва керував автомобілем Ssang Yong Kyron, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння та від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить скасувати постанову Котелевського районного суду Полтавської області від 09 квітня 2021 року та прийняти нову постанову, якою направити матеріали справи щодо ОСОБА_1 до органів досудового розслідування для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286-1 КК України.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що: у офіційній редакції ст.130 КУпАП станом на 15 лютого 2021 року відсутня вимога про накладення адміністративного стягнення за керування колісними транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, не існує будь-яких посилань щодо керування колісними транспортними засобами, а тому складений поліцейським протокол про адміністративне правопорушення та визнання судом ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є незаконним; з 01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України про спрощення досудового розслідування окремих категорій окремих кримінальних правопорушень від 22 листопада 2018 року №2617-V111, відповідно до якого до норм КК України включено нову норму, а саме ст.286-1 КК України, за змістом якої поліцейському необхідно було внести щодо ОСОБА_1 відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України України та розпочати досудове розслідування, а не складати протокол за неіснуючою нормою закону.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що місцевим судом не враховано те, що апелянт визнав факт відмови від проходження медичного огляду, а не факт перебування у стані алкогольного сп`яніння, якого в апелянта не було, про що він вказував поліцейським, а тому у останніх не було жодних підстав везти ОСОБА_1 до медичного закладу.

Заслухавши представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, який просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав у ній наведених, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апелянта, суд апеляційної інстанції дійшов наступного висновку.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно з положеннями статті 294 КУпАП судове рішення переглядається у межах доводів апеляційної скарги.

Ст. 245 КУпАП регламентує, що завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Адміністративна відповідальність за статтею 130 КУпАП настає, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У пункті 2.5 ПДР України вказано, що водій на вимогу працівника поліції повинен пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №159341 від 15 лютого 2021 року, 15 лютого 2021 року о 23 годині 10 хвилин по вул. Полтавський шлях, 196 в смт Котельва ОСОБА_1 керував автомобілем Ssang Yong Kyron, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота) та від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Указаний протокол складено уповноваженою на це особою - інспектором з реагування ПП СПД №1 ВП №4 Полтавського РУП капітаном поліції Ковпаком Ю.М., підписано останнім та двома свідками - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без доповнень та зауважень. Натомість особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 від підпису протоколу та отримання його копії відмовився (а.с. 1-2).

У свою чергу, дані протоколу про адміністративне правопорушеннящодо ОСОБА_1 об`єктивно узгоджуються зі змістом відеозаписів від 15 лютого 2021 року, записаних на технічному носію інформації, з яких вбачається, що 15 лютого 2021 року у нічний час поліцейськими було зупинено транспортний засіб Ssang Yong Kyron, д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався попереду патрульного автомобіля. Після зупинки поліцейським ОСОБА_1 , який перебував за кермом автомобіля, було повідомлено про наявний у нього запах алкоголю з порожнини рота. Засобами об`єктивного контролю підтверджено факт відмови ОСОБА_1 у присутності двох свідків від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного засобу та у медичному закладі (а.с. 6).

Виконання функцій водія ОСОБА_1 та відмова останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не оспорюються й в апеляційній скарзі. Наведене підтверджено також представником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, який у судовому засіданні апеляційної інстанції просив задовольнити апеляційні вимоги та водночас повідомив, що апелянт не заперечує факт керування транспортним засобом та відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У свою чергу, всупереч помилковим судженням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд апеляційної інстанції наголошує, що ОСОБА_1 притягнуто місцевим судом до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а за відмову від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння особою, яка керує транспортним засобом, що є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України і утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція) визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (даліполіцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Саме ці дискреційні повноваження поліцейського, дають право останньому самостійно визначати наявність чи відсутність підстав для проведення огляду водія на стан сп`яніння. Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №159341 від 15 лютого 2021 року констатовано, що у ОСОБА_1 був наявний запах алкоголю з порожнини рота. Про наявність цієї ознаки алкогольного сп`яніння в особи, яка притягається до адміністративної відповідальності неодноразово повідомляв і поліцейський як самому ОСОБА_1 , так і свідкам, що підтверджується технічним носієм інформації, на якому записано відеозаписи від 15 лютого 2021 року. За таких обставин, доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння є необгрунтованими та сприймаються судом як спосіб захисту апелянта та намагання останнього уникнути відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо скасування оскаржуваної постанови та направлення матеріалів справи щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності до органу досудового розслідування з огляду на наступне.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

За ч. 2 ст. 8 цього Кодексу закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Верховною Радою України 22 листопада 2018 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон № 2617-VIII), яким визначено поняття кримінального правопорушення, кримінального проступку та визначено особливості початку досудового розслідування у формі дізнання. Указаний Закон набув чинності 01 липня 2020 року.

Підпунктом 4 пункту 1 Розділу І Закону № 2617-VIII ст. 130 КУпАП викладено у новій редакції. Одночасно, підпунктом 17-1 пункту 2 Розділу 1 внесено зміни до Кримінального кодексу України та введено новий склад кримінального проступку у ст. 286-1 КК України у такій редакції: "Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", об`єктивна сторона якого включає відповідальність як за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само: передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування. У частині другій цієї статті передбачена відповідальність за повторне вчинення проступку.

Однак, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (на підставі ст. 8 Конституції України набув чинності в порядку ч. 5 ст. 94 Конституції України з дня опублікування в офіційному друкованому виданні Верховної Рада України «Голос України» - 03 липня 2020 року) виключені норми Закону № 2617-VIII а саме: підпункт 4 пункту 1 Розділу І, яким положення ст. 130 КУпАП викладено у новій редакції та підпунктом 171 пункту 2 Розділу 1, яким введено в дію положення ст. 286-1 КК України.

Згідно з частиною 5 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 720-ІХ до приведення у відповідність із цим Законом законодавчі та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Оскільки Законом № 720-ІХ такі зміни виключені, апеляційний суд керується положеннями статті 8 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Тобто, до набрання чинності Законом України № 2617-VIII (до 01 липня 2020 року) Кодекс України про адміністративні правопорушення передбачав у статті 130 адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. З 01 липня 2020 року і до 03 липня 2020 року такі діянні криміналізовано шляхом доповнення КК України статтею 286-1, а з 04 липня 2020 року такі діяння знову віднесенні до ст. 130 КУпАП.

Оскільки ОСОБА_1 вчинив дії, які охоплюються складом адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 130 КУпАП після 03 липня 2020 року, а саме 15 лютого 2021 року о 23 годині 10 хвилин по вул. Полтавський шлях, 196 в смт Котельва керував автомобілем Ssang Yong Kyron, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, апеляційний суд вважає, що положення ст. 130 КУпАП на момент розгляду справи діють в редакції Закону від 07 липня 2016 року № 1446-VIII, у зв`язку з чим має бути застосований закон, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

При цьому, апеляційний суд враховує те, що на офіційному сайті Верховної Ради України не внесені зміни у КК України та КУпАП, однак ця система не є офіційним друкованим виданням, в яких здійснюється оприлюднення законів та інших актів Верховної Ради України відповідно до ст. 1 Указу Президента України від 10 червня 1997 року № 503/97 «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності» та ст. 139 Закону України від 10 лютого 2010 року № 1861-VI «Про Регламент Верховної Ради України».

За таких обставин, доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду.

Зважаючи на встановлені вище обставини та відповідні їм правовідносини, висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи належними, допустими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми доказами, та є обґрунтованим.

Згідно п. 1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є водієм, що підтверджується даними повідомлення Сектора поліцейської діяльності №1 Відділення поліції №4 Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області, за якими ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_2 від 26 серпня 2004 року (а.с. 5). Наведене узгоджується й зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №159341 від 15 лютого 2021 року, згідно з яким у ОСОБА_1 було тимчасово вилучено посвідчення водія із серією та номером, що є ідентичними даним, зазначеним у наведеному вище повідомленні органу поліції.

Отже, суд першої інстанції, з урахуванням положень ст.33 КУпАП, правильно наклав стягнення на ОСОБА_4 відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.

Так, будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Оскаржувана постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування, як про це просить особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - відсутні, у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

За таких обставин, апеляційна скарга є необгрунтованою.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Котелевського районного суду Полтавської області від 09 квітня 2021 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.М. Корсун