Номер провадження: 33/813/356/21
Головуючий у першій інстанції Гранін В.Л.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І.,

за участю:

секретарів судових засідань: Тьосової Я.В., Альбрехта І.С.,

захисника - Щербакової Н.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши апеляційну скаргу захисника Щербакової Н.С. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 12.02.2021 року якою,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Оскарженою постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено стягнення: за ст. 124 КУпАП - у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень; за ч. 1 ст. 130 КУпАП - у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. У відповідності до положень ст. 36 КУпАП, остаточно призначено ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановою суду стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Згідно з оскарженою постановою, судом встановлено, що 07 грудня 2020 року, о 04 год. 18 хв., водій ОСОБА_1 в м. Одесі по вул. Ген. Петрова, буд. 26, керуючи автомобілем «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, безпечну швидкість, в результаті чого допустив зіткнення з перешкодою, а саме бетонною опорою (вхід до парадної житлового будинку). Водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння: тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.п. 2.5, 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Не погоджуючись із постановою, захисник Щербакова Н.С. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Захисник посилається на необґрунтованість постанови судді районного суду, стверджує про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та дослідженим доказам. Апелянт просить постанову в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати та провадження у цій частині закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Постанову в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, захисник просить залишити без змін.

Захисник посилається на порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, невідповідність матеріалів справи фактичним обставинам, невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону через не зазначення всіх ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а також про недопустимість як доказу письмових пояснень свідків та відеозаписів з місця події.

Крім того, в апеляційній скарзі захисником порушено питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду, яке мотивоване тим, що копія постанови отримана представником ОСОБА_1 17.02.2021 року, останнім днем строку на апеляційне оскарження вважає 21.02.2021 року, який припав на неробочий вихідний день, тому апеляційна скарга була подана наступного робочого дня 22.02.2021 року.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Щербакову Н.С., які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити; вивчивши матеріали адміністративної справи та долучені до справи докази; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; допитавши свідків; провівши судові дебати; апеляційний суд дійшов таких висновків.

Що стосується клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційним судом встановлено таке.

Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Як вбачається з матеріалів судової справи, постанову районного суду було винесено 12.02.2021 року, її копію захисником ОСОБА_1 - адвокатом Щербаковою Н.С. отримано 17.02.2021 року, про що свідчить розписка наявна в матеріалах справи. Апеляційна скарга зареєстрована в Малиновському районному суді 22.02.2021 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду (а.с.55-56, 57, 58-65).

Оскільки оскаржена постанова винесена 12.02.2021 року, то із врахуванням положень ст.294 КУпАП, останнім днем апеляційного оскарження є 22.02.2021 року. Цієї ж дати апеляційна скарга зареєстрована в Малиновському районному суді м. Одеси, що свідчить про дотримання апелянтом строку на оскарження, а тому строк на апеляційне оскарження поновлення не потребує.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскаржуваного рішення, апеляційним судом встановлено таке.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Рішення суду щодо визнання винуватості ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП захисник Щербакова Н.С. та ОСОБА_1 не оскаржують.

Щодо стосується законності постанови судді районного суду в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, допитавши ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржена постанова є законною, обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №069805 від 07.12.2020 року, водій ОСОБА_1 , 07 грудня 2020 року, о 03 год. 25 хв., в м. Одесі по вул. Ген. Петрова, буд. 26, керував автомобілем «Toyota Land-Cruser», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №351477 від 07.12.2020 року, водій ОСОБА_1 , 07 грудня 2020 року, о 04 год. 18 хв., в м. Одесі по вул. Ген. Петрова, буд. 26, керуючи автомобілем «TOYOTA LAND CRUISER», державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, безпечну швидкість, в результаті чого допустив зіткнення з перешкодою, а саме бетонною опорою - вхід до парадної житлового будинку, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 18.01.2021 року адміністративні справи у відношенні ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП та ч.1 ст. 130 КУпАП об`єднано в одне провадження (а.с.54).

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ДПР18 №069805 від 07.12.2020 року;письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_2 від 07.12.2021 року, відповідно до яких на пропозицію працівника поліції пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 в їх присутності відмовився; відеозаписом фіксації правопорушення.

Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 заперечував свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, наполягаючи на тому, що не отримував від працівників вимоги чи пропозиції пройти відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі. Також ОСОБА_1 заперечував присутність свідків, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення на місці події. Наполягав на тому, що протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП працівники поліції в його присутності не складали та його копію йому не вручали. ОСОБА_1 також наполягав на тому, що не перебував у стані алкогольного сп`яніння на час зупинки, а тому працівники поліції не мали права складати відносно нього протокол.

Одночасно, ОСОБА_1 підтвердив суду факт керування ним транспортним засобом в місці та час зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, факт його зупинки працівниками поліції та подальше скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди. Пояснив, що зачинився в автомобілі та відмовлявся від проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, залишив місце зупинки та намагався переховувався від поліцейських, які його переслідували, оскільки боявся за своє життя, здоров`я та власне майно, з огляду на те, що працівники поліції вели себе агресивно. Підтвердив, що дійсно в процесі переховування від поліцейських, не справився з керуванням та скоїв ДТП.

Апеляційний суд критично оцінює показання ОСОБА_1 щодо мотивів його зачинення в автомобілі, намагання втекти від працівників поліції через нібито агресивне поводження працівників патрульної поліції, та вважає їх неспроможними, оскільки вони спростовуються показаннями поліцейських та відеозаписом подій, з яких вбачається, що дії працівників поліції не виходили за межі їх повноважень.

Доводи ОСОБА_1 відносно того, що його небажання виходити з автомобіля та дії направлені на переховування від працівників поліції були обумовлені тим, що працівники поліції намагалися заволодіти його майном, про що він телефоном повідомляв в поліцію, апеляційний суд визнає неспроможними, оскільки ОСОБА_1 із скаргами та заявами щодо неправомірних дій працівників поліції до правоохоронних органів не звертався, про що він повідомив безпосередньо під час апеляційного розгляду. Крім того, ОСОБА_1 на надав апеляційному суду жодного доказу на підтвердження того, що його звернення було зареєстровано в будь-якому відділені поліції.

Доводи ОСОБА_1 та його захисника відносно того, що ОСОБА_1 перебував майже у непритомному стані після події ДТП є непереконливими, оскільки копії медичних документів, які долучені стороною захисту до матеріалів справи, не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 отримав в результаті ДТП будь-які пошкодження, які заважали йому усвідомлювати чіткий перебіг подій, які з ним відбуваються, спілкуватися з працівниками поліції, в тому числі підписувати відповідні документи.

З метою повного, всебічного та об`єктивного встановлення обставин справи, апеляційним судом допитані свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_3 , який є працівником патрульної поліції, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, повідомив суду, що 07.12.2020 року, в складі екіпажу патрульної поліції, здійснював патрулювання в Малиновському районі м. Одеси. В ході патрулювання ними був зупинений автомобіль з непрацюючою лівою фарою ближнього світла. Водій ОСОБА_1 пред`явив посвідчення водія через вікно автомобіля, однак зачинився в автомобілі та відмовився виходити. Оскільки з автомобілю було чутно запах алкоголю, водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та в закладі охорони здоров`я. Протягом тривалого часу, водій ОСОБА_1 не виконував вимоги поліцейських та категорично відмовлявся відкривати двері автомобіля та вийти з автомобілю. З огляду на такі обставини, на підмогу був викликаний додатковий екіпаж поліції та командир роти. Далі, не бажаючи виконувати законі вимоги поліцейських, ОСОБА_1 несподівано рушив автомобіль, мало не збивши працівників поліції, які стояли поруч з автомобілем, та почав втікати з місця зупинки. В результаті переслідування автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , було встановлено, що він не впорався з керуванням та скоїв дорожньо-транспортну пригоду, а саме в`їхав в під`їзд житлового будинку АДРЕСА_2 . Після скоєння ДТП ОСОБА_1 намагався втекти з місця пригоди, однак був затриманий поліцейськими. В подальшому, в присутності двох свідків, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, знаходячись в кареті швидкої допомоги, яку викликав на місце події ОСОБА_1 , або члени його родини, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній відмовився. Крім того, в присутності свідків ОСОБА_1 відмовився підписувати протоколи про адміністративні правопорушення за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Свідок ОСОБА_4 , який є працівником патрульної поліції, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, повідомив суду, що в ході здійснення патрулювання в районі аеропорту м. Одеси в складі екіпажу патрульної поліції, вони отримали інформацію про переслідування іншими екіпажами поліції автомобіля «Тойота», який втікав від працівників поліції. В подальшому, по рації було повідомлено, що вказаний транспортний засіб скоїв ДТП, а саме в`їхав в під`їзд житлового будинку АДРЕСА_2 . Прибувши на місце пригоди, було встановлено, що водій ОСОБА_1 намагався залишити місце пригоди, але був затриманий. Піч час спілкування з ОСОБА_1 було встановлено, що останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння, а тому йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, від якого він відмовився в присутності двох свідків, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Свідок ОСОБА_4 залишився на місці події з метою здійснення допомоги під час оформлення матеріалів та відібрання пояснень свідків. Зокрема, ним, відносно ОСОБА_1 , було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. Під час складання протоколу, на його пропозицію підписати протокол, водій ОСОБА_1 , знаходячись в кареті швидкої допомоги, відмовився, пояснюючи при цьому, що він взагалі не керував автомобілем. Свідок ОСОБА_4 наполягав, що у ОСОБА_1 були явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини та порушена координація рухів.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підтвердили суду, що для складання протоколів були залучені свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , і саме в присутності вказаних свідків ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_2 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, пояснила суду, що 07.12.2020 року, близько п`ятої години ранку, рухаючись по вул. Генерала Петрова в м. Одесі, вона була зупинена працівниками поліції, які запропонували їй бути свідком при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Прибувши у двір одного з будинків на вул. Генерала Петрова, свідок побачила автомобіль «Тойота», який в`їхав в під`їзд будинку. Водій автомобіля ОСОБА_1 знаходився в кареті швидкої медичної допомоги. З його зовнішнього виду вона чітко зрозуміла, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння, оскільки у нього була незв`язна мова та хаотичні рухи, обличчя було брудним. В її присутності працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, але останній відмовився, внаслідок чого працівниками поліції було складено протокол, який вона підписала та у неї відібрали письмові пояснення. Крім неї, під час складання протоколу, були присутніми лікарі карети швидкої допомоги та ще один свідок - чоловік, який, як вона зрозуміла, проживав в будинку, в який в`їхав автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . Свідок підтвердила дійсність її підпису в протоколі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та в її письмових поясненнях. Свідок запевнила, що у неї не має підстав спотворювати обставини справи та оговорювати ОСОБА_1 , оскільки вона до події з ним знайома не була.

Показання свідка ОСОБА_2 об`єктивно підтверджують відомості викладені в протоколах про адміністративні правопорушення та пояснення свідка ОСОБА_5 , долучених до матеріалів справи (а.с. 2, 4, 14).

Доводи ОСОБА_1 відносно того, що свідок ОСОБА_2 є зацікавленою з боку працівників поліції, зокрема його твердження про те, що перед судовим засіданням працівники поліції спілкувалися зі свідком ОСОБА_2 та орієнтували її на надання відповідних пояснень, апеляційний суд визнає голослівними та неспроможними, оскільки на початку судового засідання, перед допитом свідка, ОСОБА_1 не повідомив про такі обставини суд, а заявив про це лише після того, як свідок надала свої показання про обставини події.

У апеляційного суду відсутні підстави ставити під сумнів пояснення свідка ОСОБА_2 , а також письмові пояснення свідка ОСОБА_5 , які містяться в матеріалах справи, оскільки даних про їх зацікавленість у результатах розгляду даної справи, апеляційним судом не встановлено та стороною захисту не надано та не доведено.

Апеляційним судом також досліджені відеозаписи з відео реєстратору патрульного автомобіля та нагрудної камери працівника патрульної поліції (а.с. 6).

З відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, дійсно закрився в автомобілі, ігнорувати законні вимоги працівників поліції, на пропозиції та роз`яснення працівників патрульної поліції щодо необхідності проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також щодо можливості залишити місце зупинки після проходження ним огляду, у разі підтвердження його тверезого стану, останній не реагував, та категорично відмовлявся пройти огляд на місці зупинки. З відеозаписів також вбачається, що після тривалого спілкування, ОСОБА_1 , раптово, майже здійснивши наїзд на працівників поліції, поїхав з місця події на великій швидкості. На відеозаписі зафіксовано переслідування автомобіля ОСОБА_1 поліцейськими автомобілями а також подія дорожньо-транспортної пригоди, зокрема зіткнення автомобіля під керуванням ОСОБА_1 в під`їзд житлового будинку, пошкодження будинку та автомобіля.

Апеляційний суд вважає, що на відеозаписах зафіксована чітка послідовність подій, які відбувались 07.12.2020 року, за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення та ці обставини повністю узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Під час перегляду відеозаписів, ОСОБА_1 підтвердив послідовність подій, зафіксованих на відеозаписах, зокрема те, що на них зафіксований його автомобіль після зупинки поліцейськими, в салоні автомобіля перебував саме він, процес спілкування з поліцейськими, обставини його втечі з місця зупинки, переслідування його автомобіля патрульними поліцейськими та обставини скоєння ним ДТП.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що долучені до матеріалів справи відеозаписи беззаперечно та поза розумним сумнівом підтверджують відомості викладені в протоколі та вину правопорушника.

Доводи захисника Щербакової Н.С. про недопустимість відеозаписів як доказу з огляду на порушення безперервності відео фіксації подій, а також про те, що на відеозаписах відсутній запис процесу складання протоколів про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , апеляційний суд визнає неспроможними, з огляду на таке.

Відносно припинення відеозапису працівники поліції пояснили тим, що запис зупинився внаслідок закінчення заряду на нагрудній камері.

Що стосується доводів захисника Щербакової Н.С. щодо порушення безперервності відеозапису, то вони також є безпідставними з огляду на наступне.

У відповідності до положень п. 1.4.5 «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів)», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції №100 від 03 лютого 2016 року, однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів.

Зі змісту апеляційної скарги захисника Щербакової Н.С. вбачається, що остання не заперечує, що на відеозаписі міститься інформація щодо обставин, які слугували підставами для складення працівниками поліції відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, однак вказує, що відео є неповним.

Апеляційний суд вважає, що оскільки ОСОБА_1 не заперечує, що на відеозаписі зафіксовано події, які відбувались 07.12.2020 року, при зупиненні його працівниками патрульної поліції та подальші події: залишення місця зупинки, переслідування та скоєння ДТП, апеляційний суд вважає, що об`єктивних даних зафіксованих на відео достатньо для підтвердження факту вказаних в протоколі подій, та не вбачає підстав для визнання відеозапису неналежним доказом. За наведених обставин даний доказ, у відповідності до положень ст.251 КУпАП, є належним та допустимим.

При цьому, вказане захисником порушення принципу безперервності відео фіксації, ніяким чином не впливає на повноту, всебічність та об`єктивність з`ясування обставин у даній справі та доведеності поза розумним сумнівом факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки інші докази, досліджені апеляційним судом, зокрема показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , в сукупності зі змістом відеозаписів, надають можливість суду встановити обставини справи, та підтвердити обставини події правопорушення, а тому наявних відео файлів цілком достатньо для досягнення цілей, регламентованих у п. 1.4.5 Інструкції.

Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаних відеозаписів ОСОБА_1 та його захисником не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.

При цьому, апеляційний суд враховує те, що ОСОБА_1 фактично підтвердив у суді такі обставини: його присутність на відеозаписах з відео реєстратору та з нагрудної камери працівника патрульної поліції; факт його керування транспортним засобом; зупинення його працівниками поліції; його перебування в автомобілі та відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки; факт раптового залишення місця зупинки без дозволу працівників поліції, в спосіб, який фактично загрожував життю та здоров`ю поліцейських; подальше намагання втекти від працівників поліції та скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Оцінюючи доводи сторони захисту апеляційний суд враховує те, що ОСОБА_1 , заперечуючи обставини його присутності під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, посилається на відсутність свідків під час складення цього протоколу, а також на відсутність відеозапису цих події.

Разом з тим, як вбачається з протоколу серії ДПР18 №351477 від 07.12.2020 року за ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1 , він був складений патрульним поліцейським Рибаковим О.В. в присутності свідка ОСОБА_5 , який, в свою чергу, був свідком при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №069805 від 07.12.2020 року за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с. 2, 14, 17).

В апеляційній скарзі та в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 та його захисник Щербакова Н.С., не заперечували правомірність складання протоколу серії ДПР18 №351477 від 07.12.2020 року за ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1 та не оскаржували законність постанови судді районного суду в частині визнання винуватим ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП.

Враховуючи факт беззаперечного визнання ОСОБА_1 правомірності складання відносно нього протоколу серії ДПР18 №351477 від 07.12.2020 року за ст.124 КУпАП, який складений за аналогічних обставин з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №069805 від 07.12.2020 року за ч.1 ст.130 КУпАП, в присутності свідка ОСОБА_5 , апеляційний суд визнає неспроможними доводи сторони захисту про недотримання працівниками поліції порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №069805 від 07.12.2020 року за ч.1 ст.130 КУпАПвідносно ОСОБА_1 .

Таким чином, апеляційний суд визнає доводи ОСОБА_1 та його захисника Щербакової Н.С. щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП неспроможними, оскільки вони спростовуються дослідженими судом доказами: протоколами про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №351477 від 07.12.2020 року за ст.124 КУпАП; серії ДПР18 №069805 від 07.12.2020 року за ч.1 ст.130 КУпАП;показаннями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , які під присягою підтвердили обставини, викладені в протоколах про адміністративні правопорушення; відеозаписами фіксації правопорушення.

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд констатує, що досліджені судом докази, в своїй сукупності, поза розумним сумнівом, доводять факт керування, 07.12.2020 року, о 03 год. 25 хв., ОСОБА_1 автомобілем «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_1 ,по вул. Генерала Петрова, буд. 26, в м. Одесі, в явними ознаками алкогольного сп`яніння та його відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що свідчить про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 про те, що керуючи автомобілем він не перебував в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим поліцейськими незаконно складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд визнає неспроможними з огляду на те, що зазначена норма закону передбачає відповідальність як за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Твердження сторони захисту про порушення поліцейськими порядку проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та встановлення відмови від проведення такого огляду, апеляційний суд також визнає неспроможними, з огляду на таке.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені ст.266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452).

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого сп`яніння (частина 1 статті 266 КУпАП, пункт 2 Інструкції №1452). Ознаками алкогольного сп`яніння є, поряд з іншим, запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації руху та мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 Інструкції №1452).

Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, в тому числі, в разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (частина 2,3 статті 266 КУпАП, пункти 6,7 Інструкції №1452).

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (пункт 5, розділу 2 Інструкції №1452).

Отже, зміст зазначених норм свідчить про те, що поліцейський зобов`язаний поінформувати особу про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, в разі якщо особа виявила бажання пройти огляд на стан сп`янінняна місці зупинки. При цьому, проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я є обов`язковим лише в разі відмови водія від проходження огляду поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, або його незгоди з результатами такого огляду.

Як вбачається з матеріалів судової справи, зокрема з протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 №069805 від 07.12.2020 року,письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_2 від 07.12.2021 року, а також відеозапису з нагрудної камери поліцейського, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, та на вимоги поліцейських відмовився від проходження медичного огляду на місці зупинки та в медичному закладі в присутності двох свідків.

Таким чином, апеляційний суд констатує, що доводи ОСОБА_1 та його захисника про те, що поліцейський нібито не пропонував йому проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, є безпідставними, оскільки останній відмовився від проведення будь-якого огляду на стан алкогольного сп`яніння. Вказане вище узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , та відеозаписами події.

З огляду на викладені обставини слід також констатувати, що з урахуванням відмови ОСОБА_1 , в присутності двох свідків, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, працівники поліції не мали обов`язку складати будь-які документи, на чому наполягає захисник, для доставки водія до медичного закладу.

За таких обставин, апеляційний суд констатує, що доводи сторони захисту про те, що поліцейськими було порушено процедуру проведення огляду на стан сп`яніння є неспроможними.

З врахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає неспроможними і доводи захисника, що зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків, нібито не охоплює відмови від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та відмови від проходження огляду в медичному закладі.

Апеляційний суд визнає безпідставними доводи захисника Щербакової Н.С. щодо недопустимості в якості доказу протоколу про адміністративне правопорушення, з огляду на таке.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №069805 від 07.12.2020 року, вбачається, що у вказану дату та часі, у визначеному місці, зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови, його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, у присутності двох свідків. Вказаний виклад фактичних обставин справи містить ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, апеляційний суд визнає безпідставними доводи захисника Щербакової Н.С. щодо недопустимості в якості доказу письмових пояснень свідків, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що під час складення протоколу були залучені свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , згідно пояснень яких, останні підтвердили на місці складання протоколу факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Дослідженням вказаних пояснень апеляційним судом встановлено, що їх зміст відповідає обставинам події, які зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення та на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, вони завірені підписами свідків, містять дату та місце складання, які узгоджуються з даними протоколу.

З огляду на викладене апеляційний суд також визнає безпідставними доводи захисника Щербакової Н.С. про те, що в письмових поясненнях свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_2 відсутні посилання як на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , так і пояснень щодо пропонування йому працівниками поліції пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціальних технічних засобів, оскільки вищевказаними письмовими поясненнями підтверджується зафіксований факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, що відповідно охоплює вказану захисником відмову пропонування працівниками поліції пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціальних технічних засобів.

Таким чином, зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №069805 від 07.12.2020 року, показання допитаних апеляційним судом свідків, а також інші докази, дослідженні судом, підтверджують вчинення ОСОБА_1 порушення п.2.5. ПДР України, який встановлює обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи захисника Щербакової Н.С. щодо деяких суперечностей в поясненнях допитаних судом свідків, апеляційний суд визнає неспроможними, оскільки вказані неточності є несуттєвими та цілком очевидно обумовлені сплином часу, оскільки з дати події правопорушення до допиту свідків минуло більше п`яти місяців. На думку апеляційного суду, деякі неточності в показаннях свідків щодо несуттєвих обставин справи, вочевидь не впливають на сутність пояснень та з достатньою повнотою підтверджують факт подій правопорушення.

Апеляційний суд також визнає безпідставними доводи сторони захисту про те, що в районному суді не взято до уваги та не надано оцінку поясненням свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , оскільки з оскарженої постанови вбачається, що районним судом надано оцінку поясненням вказаних свідків, та встановлено, що останні не спростували факту того, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння.

В суді апеляційної інстанції сторона захисту не заявляла клопотання про допит свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , чим фактично погодилася з оцінкою їх показань судом першої інстанції.

Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення, суддя районного суду дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер та обставини вчинених правопорушень, особу правопорушника та обставини.

Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки судді районного суду в оскарженій постанові про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та були б підставою для її скасування або зміни, стороною захисту не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в районному суді.

За таких обставин суд визнає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, що свідчить про відсутність підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної постанови судді районного суду.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Щербакової Н.С. - залишити без задоволення, а постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 12.02.2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський