ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1640/21 Справа № 185/6822/21 Суддя у 1-й інстанції - Тимченко С.О. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2021 року щодо

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2021 року провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Як слідує з оскаржуваної постанови, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія БД № 250792, ОСОБА_1 10.08.2021 року о 17.15 годині в м. Павлоград по вул. Західнодонбаська, 28, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 2106» н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не впевнився в безпечності, та скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «Hyundai» н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , та транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Однак, за наслідками розгляду справи суд першої інстанції дійшов висновку, що водій ОСОБА_1 не порушив приписів ПДР України, а саме п. 8.7, 10.1 ПДР, та у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та винести нову постанову, якою притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги ОСОБА_2 вказує на необґрунтованість постанови суду та неповноту допущену при розгляді справи. Так, апелянт вважає, що судом не було надано належної оцінки його показам, безпідставно не досліджено чому водій ОСОБА_1 при виявленні небезпеки у русі, яку він спроможній виявити, не вжив заходів екстреного гальмування, аж до зупинки, а почав маневрувати, внаслідок чого сталося зіткнення.

Також, у скарзі зазначається, що суд залишив поза увагою письмові покази ОСОБА_1 , в яких він вказав, що бачив як автомобіль «Хюндай» під його керуванням почав розвертатися.

Окрім того, ОСОБА_2 зазначає, що суд порушив його права як потерпілого, відмовивши у задоволенні клопотання про виклик у судове засідання свідка ОСОБА_3 .

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу задовольнити.

ОСОБА_1 просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову залишити без змін.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників апеляційного провадження, свідка ОСОБА_3 , перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дослідивши докази у справі, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Доводи апеляційної скарги стосовно необґрунтованості постанови районного суду в частині висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, є неспроможними.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, суд надав їм належну оцінку та обґрунтовано дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Вказана стаття є бланкетною нормою та відсилає до Правил дорожнього руху України, тому суд першої інстанції під час розгляду матеріалів справи повинен встановити чи порушив положення ПДР України водій, який зазначений уповноваженою особою в протоколі про адміністративне правопорушення, що повинно бути підтверджено належними доказами.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, інспектором патрульної поліції закидається ОСОБА_1 , за обставин, відображених у протоколі, порушення пунктів 8.7, 10.1 Правил дорожнього руху України.

Так, відповідно до п. 8.7 ПДР, світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, Х-подібні. На рівні червоного сигналу світлофора із вертикальним розташуванням сигналів може встановлюватися табличка білого кольору із нанесеною на ній стрілкою зеленого кольору.

Пункт 10.1 ПДР передбачає, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Разом з цим, звертає увага на себе та обставина, що підтверджено фототаблицею до схеми ДТП, що водій ОСОБА_1 рухався по своїй смузі руху, доказів того, що він, перед зіткненням, змінював напрямок руху або перестроювався матеріали справи не містять.

Одночасно з цим, апеляційним переглядом встановлено, що органом поліції закидається ОСОБА_1 порушення пункту 8.7 ПДР, при цьому, доказів того, що ДТП мало місце на ділянці, яка підпадає під дію світлофору в матеріалах справи не міститься.

Поряд з цим, ОСОБА_1 з початку складання протоколу щодо нього за ст. 124 КУпАП, вказував, що не згоден з вказівкою в протоколі про порушення ним пунктів 8.7, 10.1 Правил дорожнього руху України.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 зазначив, що він рухався на автомобілі, побачив автомобіль під керування ОСОБА_2 , який виїжджав заднім ходом з парковки, він поблимав йому фарами, щоб той виїжджав і в цей момент їхав автомобіль під керуванням ОСОБА_1 та відбулося зіткнення транспортних засобів.

Суд апеляційної інстанції, співставляючи покази свідка ОСОБА_3 з доказами у справі доходить до висновку про те, що вони не доводять винуватості ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України, які йому закидаються працівниками патрульної поліції.

Доводи ОСОБА_4 про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена, є неспроможними, оскільки у справі належні докази на підтвердження цього відсутні.

За таких обставин, співставивши фактичні обставини справи, характер механічних пошкоджень, які отримали автомобілі внаслідок ДТП, а саме вм`ятина на лівому крилі автомобіля "ВАЗ 2106" під керуванням ОСОБА_1 , та подряпина на правому боці автомобіля під керуванням ОСОБА_4 , їх розташування після зіткнення, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведенність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що особами уповноваженими на складення протоколу була допущена неповнота при збиранні доказів у справі та об`єктивним є посилання суду на застосування у справі положень статті 62 Конституції України.

За вищенаведених обставин, апеляційний суд вважає правомірним та законним висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП при розгляді справи місцевим судом не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи було встановлено судом з наведенням відповідних мотивів.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2021 року щодо ОСОБА_1 , - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко