Справа № 354/381/21
Провадження № 3/354/420/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року м.Яремче

Суддя Яремчанського міського суду Івано-Франківської області Остап`юк М.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого директором готелю «Каземір», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків суду не надано,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

До Яремчанського міського суду Івано-Франківської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ІФ №39 від 27.02.2021 за ч.1 ст.44-3 КУпАП, відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ІФ №39 від 27.02.2021, ОСОБА_1 27.02.2021 приблизно о 14 год 00 хв в готелі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в АДРЕСА_2 , здійснював харчування відвідувачів у ресторані за двома столами в кількості 8 осіб, чим порушив вимоги п.п. 1 п.2 постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП.

У судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокат Крупей С.Є. зазначив, що протокол відносно ОСОБА_1 складено з порушенням вимог законодавства. Вказав, що у протоколі не вірно зазначено порушену норму спеціального нормативно-правового акту, оскільки, згідно зазначеного в протоколі пп.1 п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020, ОСОБА_1 притягається до відповідальності за харчування відвідувачів, проте зазначена норма передбачає відповідальність за порушення «масочного режиму», зазначає, вказана норма не містить будь-яких заборон щодо зупинення роботи об`єктів загального користування, зокрема готелів та ресторанів. Також, у порушення Інструкції з оформлення матеріалів про адмінправопорушення, у протоколі відсутні місця проживання /реєстрації свідків, їх анкетні дані; до протоколу не долучено пояснення відвідувачів ресторану (свідків), яких особа нібито приймала та здійснювала їх обслуговування. У матеріалах справи міститься диск з відеофіксацією правопорушення, який не може бути належним та допустимим доказом, оскільки останній в протоколі не зазначений та одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Окрім того, протокол складено не уповноваженою на складання протоколу особою. Просить закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Заслухавши пояснення адвоката Крупея С.Є., дослідивши матеріали справи, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши їх у своїй сукупності, приходжу до такого висновку.

Статтею 44-3 КУпАП встановлено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішеннями органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Зазначена норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, які і є відповідними правилами, відповідальність за які передбачена ст. 44-3 КУпАП.

Кабінетом Міністрів України №1236 від 09.12.2020 затверджено Постанову «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Проте вказаною постановою встановлено вимоги не до будь-яких осіб, а лише суб`єктів господарювання, якими згідно Господарського кодексу України є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Системний аналіз зазначених норм законодавства України дає підстави зробити висновок, що в даному випадку суб`єктом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 44-3 КУпАП (в редакції на час складення протоколу про адміністративне правопорушення) є: суб`єкт господарювання або його посадова особа, наділена відповідними організаційно-розпорядчими повноваженнями, які здійснюють, зокрема, приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері торговельного і побутового обслуговування населення.

Однак матеріали справи не містять доказів, які б свідчили, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем або безпосереднім суб`єктом господарювання, що здійснює відповідну діяльність, такі відомості відсутні і у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. До матеріалів справи також не долучено, і не надано у судове засідання доказів, які б свідчили про перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з наділеними, у відповідності до посадової інструкції чи положення, адміністративно-розпорядчими функція щодо дотримання карантинних обмежень, наприклад посадової інструкції, наказу про призначення директором тощо. З огляду на це, наявними у справі матеріалами не доведено того, ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Також слід зазначити, що ст. 44-3 КУпАП за своїм змістом є нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 44-3 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

Згідно вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Зазначення того чи іншого положення спеціального нормативно-правового акту у протоколах про адміністративні правопорушення належать до повноважень уповноважених органів на складання адмінпротоколу.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Так, у відповідності до п.п. 1 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 р. № 1236, який інкримінується ОСОБА_1 , на території України на період дії карантину заборонялося перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, у той же час зі змісту адмінпротоколу вбачається, що неправомірні дії останнього проявлялися у здійсненні харчування відвідувачів.

Отже, зазначений підпункт спеціального нормативно-правового акту не відповідає змісту протоколу в частині дій ОСОБА_1 , які на думку уповноваженого органу, є неправомірними і становлять склад адмінправопорушення.

Враховуючи викладене вище, суд прийшов до висновку, що під час розгляду адміністративної справи відносно ОСОБА_1 в судовому засіданні, не знайшло свого підтвердження порушення ним саме п.п. 1 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 р. № 1236.

При розгляді справи по суті суд, виконуючи вимогу, передбачену ст. 245 КУпАП, про вирішення справи про адміністративне правопорушення в точній відповідності з законом, не може вийти за межі суті правопорушення, викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення, та самостійно встановити порушення норми спеціального нормативно-правового акту, яка не була вказана у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказане узгоджується з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Суд вважає, що у даному випадку відсутні підстави для направлення протоколу про адміністративне правопорушення для доопрацювання, оскільки зазначення іншого пункту Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 р. № 1236 у протоколі про адміністративне правопорушення не є приведенням протоколу у відповідність до вимог ст. 256 КУпАП, оскільки у протоколі був зазначений певний пункт/підпункт, який, на думку особи, яка складала протокол, був порушений особою, відносно якої цей протокол складено ОСОБА_1 .

Крім того, повернення протоколу про адмінправопорушення для доопрацювання у даному випадку суперечитиме ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практиці Європейського суду з прав людини («Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року), «Малофєєва проти Росії» ( рішення від 30 травня 2013 року), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року), оскільки свідчитиме про збирання судом доказів винуватості відносно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Виходячи із вищезазначеного, суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП за порушення вимог п.п. 1 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року, а тому провадження по справі відносно нього слід закрити відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44-3, 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.44-3 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя: М. В. Остап`юк