Провадження № 33/824/2603/2021 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Мельника Я.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 24 січня 2020 року у адміністративній справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 24 січня 2020 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400,00 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки без вилучення транспортного засобу. Вирішено питання стягнення судових витрат.

Не погоджуючись із цією постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження у справі на підставі ст. 247 КУпАП.

Одночасно апелянт ставить питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що він дізнався про існування даної справи від державного виконавця та отримав копію повного тексту оскаржуваної постанови лише 13 травня 2021 року, будь-яких повісток на його адресу не направлялося, оскільки за адресою, зазначеної у постанові, він не зареєстрований та ніколи не проживав, і адміністративні матеріали складені щодо іншої особи, а посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , не існує, крім того постановою Київського апеляційного суду від 26 квітня 2021 року було скасовано постанову суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, через що вважає, що за таких обставин строк на апеляційне оскарження йому має бути поновлений.

За змістом ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та в окремих випадках прокурором. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було пропущено з поважних причин.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова була прийнята судом 24 січня 2020 року, копію повного тексту отримав його представник 25 лютого 2021 року, при цьому матеріали справи містять надсилання копії постанови на адресу АДРЕСА_2 , однак відповідно до довідки Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації від 09 березня 2021 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 04 квітня 1995 року по даний час, та вказує, що за адресою, за якою судом направлялися судові повідомлення та копія постанови, він ніколи не проживав, з огляду на це, а також на обставини справи, причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови слід визнати поважними.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги вказує на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що особу правопорушника було встановлено за допомогою ІПНП «Армор» зі слів правопорушника без надання поліцейським будь-яких документів, що посвідчують особу правопорушника, однак матеріали справи не містять будь-якого витягу з ІПНП «Армор» або іншого документу з відповідною інформацією щодо порушника ПДР, жодних доказів, на підтвердження даних про його особу, до протоколу не надано, що робить неможливим ідентифікувати вірність зазначених відомостей, а поліцейські для встановлення особи правопорушника повинні були провести адміністративне затримання та доставлення до відділу поліції для з`ясування його особи, а не використовувати ІПНП «Армор» та інформацію зі слів правопорушника для заповнення протоколу.

Також вказує, що до вчинення зазначеного адміністративного правопорушення за частиною 2 статтею 130 КУпАП у справі № 761/45118/19 він ніякого відношення не має, на записах з нагрудної камери поліцейського знаходиться не він, а інша особа, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 260149 стоїть не його підпис, транспортним засобом «Nissan Primera», д.н.з. НОМЕР_2 він ніколи не володів та не керував.

Крім того, постановою Київського апеляційного суду від 26 квітня 2021 року № 363/2864/19 скасовано постанову Вишгородського районного суду Київської області від 13 вересня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрито провадження у справі за відсутністю складу правопорушення, а тому, притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП не може вважатися законним.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 260149 зазначено , що 15.11.2019 о 03 год. 55 хв. в м. Києві по вул. Володимирська, 60, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Nissan Primera», д.н.з. НОМЕР_3 в стані алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці, нестійка хода. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу Драгер Alcotest 6820 ARHK 0556 в присутності двох свідків. Результат тесту 1.76‰. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.9.а ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП України.

При цьому, в графі «особу встановлено», зазначено ІПНП «Армор», при цьому посилання на будь-які документи, які посвідчують особу правопорушника, у протоколі відсутні.

З довідки «Админпрактика» ІПНП «Армор», наданої співробітниками поліції до суду, вбачається, що за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахується посвідчення водія НОМЕР_1 (а.с.6).

Однак, з матеріалів справи також вбачається, що постановою Київського апеляційного суду від 26 квітня 2021 року № 363/2864/19 постанову Вишгородського районного суду Київської області від 13 вересня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасовано, а провадження у справі закрито, позаяк не було встановлено особу правопорушника (а.с.61-62).

Вказаною постановою встановлено зокрема те, що згідно з відповіддю Головного сервісного центру МВС № 31/343 від 11 березня 2021 року, станом на 10 березня 2021 року в Єдиному державному реєстрі МВС відсутня інформація про факт видачі ОСОБА_1 посвідчення водія серії НОМЕР_1 .

З відповіді Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації вбачається, що згідно інформації, що міститься у Реєстрі теиторіальної громади міста Києва, та проведеної перевірки архівної картотеки (Ф-1б та Ф-Б) відомості щодо реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 - відсутні.

У відповіді з Дарницької районної в м. Києві державна адміністрації від 09.03.2021 року зазначено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресом : АДРЕСА_1 з 04.04.1995 року по теперішній час.

Відповідно до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність особи за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За вимогами ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», наведено перелік документів, які посвідчують особу, це: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну; тимчасове посвідчення громадянина України; документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус: посвідчення водія; посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон; посвідка на постійне проживання; посвідка на тимчасове проживання; картка мігранта; посвідчення біженця; проїзний документ біженця.

Згідно статті 259 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, порушника може бути доставлено в поліцію. При вчиненні порушень правил користування засобами транспорту порушника може бути доставлено уповноваженою на те особою в поліцію, якщо у нього немає документів, що посвідчують особу, і немає свідків, які б могли повідомити необхідні дані про нього. Доставлення порушника має бути проведено в можливо короткий строк.

Відповідно статті 260 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Однак, працівниками поліції не було дотримано вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 року за № 1376, оскільки відповідно до п. 9 у графі «назва документа, серія, №, ким і коли виданий» - не вказано документ, що посвідчує особу (серія, номер паспорта, дата видачі і назва органу, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила правопорушення, дата видачі і найменування органу, що його видав, а встановлення особи зі слів чи за допомогою бази «Армор» є таким, що не відповідає вимогам закону.

Крім того, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського, який міститься у матеріалах справи, беззаперечно вбачається, що поряд з поліцейським перебуває не ОСОБА_1 , а зовсім інша за віком, статурою та зростом особа. Відеозапис не містить доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 , та доказів, що саме ця особа, щодо якої в той момент здійснювали перевірку на стан сп`яніння, є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів і вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що обставини справи та зібрані у справі докази в їх сукупності свідчать про відсутність належних, достатніх і допустимих доказів, які б вказували про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. та відсутність в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 24 січня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 24 січня 2020 року - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду: Я.С. Мельник