Справа 729/201/21
3/729/112/21 р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2021 р. суддя Бобровицького районного суду Чернігівської області Бойко В.І, за участю секретаря судового засідання Малюшицької Я.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Фурсій С.О.,

розглянула адміністративний протокол, який надійшов з Відділення поліції №2 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючий, -

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Згідно адміністративного протоколу серії ДПР18 № 471267, ОСОБА_1 27.02.2021 року о 11 год. 41 хв. в с. Нова Басань, по вул. Полонського, 72, керуючи мотоциклом МТ-10 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини), від проходження медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та від проходження тестування за допомогою приладу «АЛКОФОР 505» відмовився в присутності свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв адмінправопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні 12.04.2021 ОСОБА_1 свою вину не визнав, з викладеним в адміністративному протоколі не погодився та пояснив, що 27.02.2021 року коли він повертався додому, у нього зламався мотоцикл і він був вимушений зупинитися на узбіччі, щоб його відремонтувати. Коли він вже стояв на узбіччі, до нього під`їхали працівники поліції та поцікавилися, що сталося. Він їм пояснив, що у нього зламався мотоцикл і він не може рухатися. Після розмови з ним, вони поїхали. Через деякий час працівники поліції знову під`їхали та запитали його чи вживав він алкогольні напої та запропонували пройти тест на алкогольне сп`яніння. Від проходження тесту він відмовився, оскільки транспортним засобом не керував. Після цього, вони зупинили два автомобілі та запросили свідків для складання протоколу, після складання якого наказали йому доставити мотоцикл додому.

Захисник особи, яка притягується до відповідальності адвокат Фурсій С.О., просив закрити адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за відсутністю складу в його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. Крім того зазначив, що відповідно до правової позиції Верховного суду України (Постанова Верховного Суду від 29.04.2020 року) цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставин справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події та факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. Верховний Суд вказав, що обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи у тому чи іншому адміністративному правопорушенні. Однак у даній справі основним та єдиним доказом вчинення правопорушення стали пояснення зацікавленої особи-працівниками поліції, а тому останні не можуть бути допустимим доказом і просив суд їх не брати до уваги.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 , пояснив, що він 27.02.2021 року рухався на своєму автомобілі в с. Нова Басань Бобровицького району Чернігівської області. Під час руху він побачив як у зустрічному напрямку ОСОБА_1 котив мотоцикл. Коли він повертався назад, то біля нього вже стояли працівники поліції, які його зупинили та запросили бути понятим. В його присутності ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, мотивуючи це тим, що він мотоциклом не керував, а котив його та в стані алкогольного сп`яніння не був.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засідання зазначив, що 27.02.2021 року о 12 год. 03 хв., патрулюючи у с. Нова Басань Бобровицького району було виявлено водія ОСОБА_1 , який керував мотоциклом з коляскою без мотошолома. При спілкуванні з ним у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах з ротової порожнини та нечітка мова. Він запропонував ОСОБА_1 пройти тест на газоаналізаторі «Алкофор-505» або в закладі охорони здоров`я, на, що останній відмовився. Далі було складено протокол у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . Даний протокол був складений у відповідності до вимог КУпАП, інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення органами поліції, інструкції з оформлення працівниками патрульної служби МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду. Дана подія була зафіксована на бодікамеру, але відео не збереглося.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засідання дав показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_3 .

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, допитавши свідків, дослідивши матеріали адміністративного протоколу, прихожу до наступного висновку.

Ст.7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законів.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливість, необхідні для підготовки свого захисту, захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінов проти України» рішення від 09.06.2011р., заява №16347/02).

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013р., заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст.6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч.2 ст.52 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч.1ст.130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Із аналізу положень вказаної норми Закону слід зробити висновок, що під час розгляду даної категорії справ однією з обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керування особою транспортним засобом.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Відповідно до п. 2.5.Правил Дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно Інструкції з застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена Наказом МВС України №1026від 18.12.2018 року (далі Інструкція №1026), вона регулює застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів, включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки. Тобто запис відеозапису, якщо він здійснювався із нагрудної камери поліцейського, має бути повним, а не його окремі кориговані частини.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Досліджений під час судового засідання відеозапис з нагрудної камери поліцейського,який наданий суду на DVD диску відсутній, а працівником поліції Вада В.В., який складав адміністративний протокол, у судове засідання повторно не надав, пославшись на його відсутність, таким чином суд не може прийти його як доказ, який би підтвердив керування ОСОБА_1 транспортним засобом у час зазначений у адміністративному протоколі, оскільки він взагалі не містить ніяких даних.

Крім того, суд зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними та достатніми доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Із дослідженого протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 471267 від 27.02.2021 складеного відносно ОСОБА_1 додано письмові пояснення свідка ОСОБА_2 , проте суд не бере зазначене письмове пояснення до уваги, так як воно є неналежним доказом, оскільки вказана особа у судовому засіданні допитувалася як свідок і дала пояснення про те, що ОСОБА_1 не керував мотоциклом 27.02.2021 року.

Суд також не може взяти до уваги як єдиний доказ вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, показання свідків, які є поліцейськими сокільки вони не узгоджуються з іншими матеріалами справи, враховуючи позицію Верховного суду (Постанова Верховного Суду від 29.04.2020 року), де Верховний суд вказав, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставин справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події та факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. Крім того Верховний Суд зазначив, що обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи у тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Відповідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно ст.17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Таким чином, суд дійшов висновку, що порушення з боку ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього руху не відбулось, оскільки як було встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 27 .02.2021 року транспортним засобом не керував, що є однією з обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Тому, враховуючи вищевикладене приходжу до висновку, що провадження у справі необхідно закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що при розгляді справи, доказів, що стверджують факт скоєння ним правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, а саме керування транспортним засобом ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння не було встановлено, а за відсутності ж будь-яких інших доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, вина особи не може встановлюватися тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1ст. 130 КпАП України

п о с т а н о в и в:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.І.Бойко