Справа № 221/1356/21
Провадження № 3/221/961/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 м. Волноваха

Суддя Волноваського районного суду Донецької області Подоляк Я.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 095961 від 01.03.2021 року, ОСОБА_1 01.03.2021 року о 05 год. 50 хв., керував мотоциклом МТ-9, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Київська, буд 40 у смт. Новотроїцьке, Волноваського району, Донецької області, з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, млява мова). Від продуття алкотесту «Драгер», чи проходження медичного обстеження останній відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

У судове засіданні ОСОБА_1 не з`явився, про час на місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать наявні у справі зворотні поштові повідомлення про отримання судових повісток.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Так, згідно ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують транспортними засобами, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, та кореспондується в даному конкретному випадку з вимогами п.2.5ПДР України.

Відповідно до п. 27 постанови Верховного Суду України від 23.12.2005 N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП суб`єктом правопорушення може бути лише водій транспортного засобу.

У судовому засіданні було досліджено:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 095961 від 01.03.2021 року року, складеного за фактом відмови особи від проходження медичного огляду;

- матеріали відеозапису;

- письмові пояснення свідків.

Щодо встановлення обставин керування ОСОБА_1 транспортним засобом МТ-9 слід зважити на таке.

З дослідженого під час судового розгляду відеозапису події від 01.03.2021, вбачається, що відеозапис з нагрудних відеокамер працівників патрульної поліції починається з того що працівник поліції, в темну пору доби об 05 год.50 хв., підходить до особи, з`ясувує відомостей про його особу, запитує кому належить транспортний засіб - МТ-9, та зазначає, що відчуває від нього запах алкоголю, пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу та в умовах лікарні, на що останній відмовляється. Складання протоколу про адміністративне правопорушення та свідки вищевикладених обставин, які зазначені у протоколі, на відеозапису не зафіксовані.

Тобто данних про керування ОСОБА_1 транспортним засобом М-9, його зупинку поліцейськими, фіксацію робити двигуна цього транспортного засобу, та складання протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапис не містить, що унеможливлює суд прийняти даний документ у якості належного доказу вчинення правопорушення.

За таких обставин, єдиним та вирішальним доказом, який встановлює порушення ОСОБА_1 ч. 1 ст. 130 КУпАП є протокол про адміністративне правопорушення та усні пояснення, що надані поліцейському.

Тобто в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що виключає наявність в його діях складу вказаного правопорушення.

Таким чином, оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази, приходжу до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зокрема, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Таким чином, обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо перебування особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 130 КУпАП в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, не знайшли свого підтвердження, тобто що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не підтверджений належними та допустимими доказами, а тому провадження в справі у відповідності з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю за обставин відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись, статтями 130, 221, 247, 280, 284, суд

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Волноваський районний суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Я.М. Подоляк