Справа № 308/208/21
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.11.2021 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши клопотання адвоката Фула М.Ю., в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Ужгородського міськрайонного ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170000 грн (сто сімдесят тисяч) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454, 00 гривень.

Відповідно до постанови та протоколу про порушення митних правил, 07.12.2020 року о 14 год. 15 хв. у зону митного контролю ділянки «вихід з України» митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці Держмитслужби в якості пішохода переміщувався ОСОБА_1 , який прямував з України до Словаччини у приватних справах.

Формою проходження митного контролю гр. України ОСОБА_1 обрав порядок проходження митного контролю «зелений коридор».

До митного контролю гр. України ОСОБА_1 було подано паспорт гр. України для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 02.11,1982 року, контрольний талон пішохода.

Під час здійснення митних формальностей було проведено аналітично-перевірочні заходи з використанням баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМСУ України, внаслідок чого встановлено, що 14.03.2020 року через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці Держмитслужби гр. України ОСОБА_1 в режимі «тимчасового ввезення терміном до 60 днів» на митну територію України ввезено легковий автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», модель «VIТО», реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 . Враховуючи наявність інформації в базі даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМСУ, в ході опитування гр. України ОСОБА_1 було з`ясовано, що 14.03.2020 року даний транспортний засіб слідував на митну територію України з метою тимчасового ввезення відповідно до ч. 3 ст. 380 Закону України від 13.03.2012 року №4495-VІ. Відповідно запису в базі даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМСУ громадянину України ОСОБА_1 було оформлено зобов`язання про зворотне вивезення зазначеного транспортного засобу №UA305090/2020/003193 від 14.03.2020 року, в якому він зобов`язався вивезти вищезазначений транспортний засіб у термін до 22.04.2020 року.

Станом на 07.12.2020 року, вищезазначений транспортний засіб за межі митної території України не вивезено та продовжує перебувати на митній території України з порушенням строку тимчасового ввезення.

Згідно мережі Інтернет ресурсу https://www.ebay.co.uk вартість аналогічного/подібного автомобіля складає 8500 євро, що згідно з курсом НБУ на 07.12.2020, становить 292 310 грн 75 коп. (двісті дев`яносто дві тисячі триста десять гривень сімдесят п`ять копійок).

Таким чином, ОСОБА_1 перевищив встановлений Митним кодексом України строк доставки транспортного засобу особистого призначення, що перебуває під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення (а при переміщенні в межах зони діяльності однієї митниці - від одного підрозділу цієї митниці до іншого), більше ніж на тридцять діб, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 481 Митного кодексу України.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Фула М.Ю., в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження закрити.

Разом із тим, адвокат Фула М.Ю. в інтересах ОСОБА_1 клопотав про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому вказує на те, що копію постанови ОСОБА_1 вручено 18.10.2021 року, про що міститься відмітка у матеріалах справи. Просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 26.02.2021.

Дослідивши матеріали справи про порушення митних правил та доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд дійшов висновку про те, що клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 529 МК України постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Частиною 2 статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів із дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений із поважних причин, і лише на підставі клопотання особи, яка подає апеляційну скаргу. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Вищевказана норма - ч. 2 ст. 294 КУпАП, забезпечує, за аналогією із правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права, а також свідчить про те, що початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, а не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова винесена 26.02.2021, що свідчить про те, що останнім днем строку на її апеляційне оскарження є 09.03.2021.

З матеріалів справи вбачається, що апеляційну скаргу адвокат Фула М.Ю. в інтересах ОСОБА_1 подав 28.10.2021 (згідно штемпелю на конверті), тобто з пропуском передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду від 26.02.2021.

Апеляційним судом не встановлено поважних причин, із яких ОСОБА_1 не подав апеляційну скаргу в передбачений ч. 2 ст. 294 КУпАП строк (до 09.03.2021 включно).

Так, із матеріалів справи про порушення митних правил вбачається, що оскаржувана постанова судді постановлена 26.02.2021 року за відсутності ОСОБА_1 , який був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, однак на розгляд справи не з`являвся, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 не виявив бажання брати участь у розгляді справи щодо нього, реалізувавши таким чином своє право на захист.

За наведених обставин, судом першої інстанції в повній мірі було забезпечено реалізацію ОСОБА_1 свого права на захист, оскільки йому було відомо факт складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, дату, час та місце розгляду судом цього протоколу та надано достатньо часу (з дати складання протоколу до дати розгляду цієї справи по суті), для надання обґрунтованих пояснень та заперечень на вказаний протокол про порушення митних правил, у тому числі вільно обрати захисника для участі у справі.

Проте, 26.02.2021 року ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 27-28) не виявив бажання брати участь у розгляді справи.

При цьому, апеляційний суд враховує, що в рішенні Європейського суду з прав людини від 08. 11. 2005 у справі «Смірнов проти України» в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Можливість поновлення строку на апеляційне оскарження закон пов`язує з тим чи обставини, внаслідок яких скаргу подано несвоєчасно, залежали від волі ініціатора перегляду і чи пов`язані вони з дійсно істотними перешкодами/труднощами, що унеможливили або ускладнили своєчасне звернення до суду.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29.10.2010 у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, початком строку на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26. 02. 2021 є день її проголошення, а не отримання її копії, і будь-яких підстав вважати, що такий строк ОСОБА_1 пропущено з поважних причин немає.

Окрім того, копія оскаржуваної постанови ОСОБА_1 надсилалась судом першої інстанції, що стверджується наявним у матеріалах справи супровідним листом, з якого вбачається, що така направлялась на адресу проживання ОСОБА_1 (а. с. 33).

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що вказані обставини не перешкоджали реалізації ОСОБА_1 як права на отримання судового рішення, так і права на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції в передбачений ст. 294 КУпАП строк.

Той факт, що ОСОБА_1 не з?явившись без поважних причин на розгляд справи, призначений на 26.02.2021 року, не виявив бажання довідатись про прийняте рішення за наслідками розгляду справи, а очікував на отримання копії судового рішення поштою, не може бути враховано у даному випадку, як наявність поважної причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

Поряд із тим, апеляційний суд враховує і те, що суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючі всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

Існування інших обставин, які би свідчили про поважність причин пропуску ОСОБА_1 строку апеляційного оскарження, апеляційним судом не встановлено, на такі сторона захисту не посилається у клопотанні про поновлення пропущеного строку.

На будь-які інші обставини (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо) у підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не вказується.

При цьому, апеляційний суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини сформульовану в рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України». Так, у пункті 41 цього рішення Європейський суд зазначив, що якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, як у цій справі, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строку, передбаченого ст. 294 КУпАП повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи те, що в апеляційній скарзі адвокатом Фула М.Ю., в інтересах ОСОБА_1 не наведено жодних доказів та мотивів про поважність причин, які позбавили його можливості оскаржити постанову судді в межах передбаченого законом строку, апеляційний суд доходить висновку про те, що апелянтом не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення від 26.02.2021 року, у зв`язку з чим, відсутні підстави для поновлення такого строку.

Тому, апеляційна скарга, подана зі значним пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню адвокату Фула М.Ю., в інтересах ОСОБА_1 як особі, що її подала.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання Фула М.М., в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 лютого 2021 року - відмовити.

Апеляційну скаргу Фула М.М., в інтересах ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 лютого 2021 року повернути особі, яка її подала.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага