Справа № 463/7812/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Сидорук Є.І., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , Рівненська академія патрульної поліції - слухач, рнокпп - НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

26 червня 2021 року о 02 год. 56 хв. в м. Рівне, вул. Ст. Бандери (навпроти буд. 89А вул. Дворецька), водій ОСОБА_1 керувала ТЗ TOYOTA COROLLA д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах з порожнини рота; поведінка, що не відповідає обстановці; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя) та від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6810 №0611 та проведення такого огляду у медичному закладі відмовилася у присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання 09.11.2021 ОСОБА_1 не з`явилася, однак через канцелярію суду 27.10.2021 було подано заяву про розгляд справи про адміністративне правопорушення у відсутності правопорушника у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 мешкає у м. Львів і немає фінансової змоги приїжджати у м. Рівне на судові засідання та перебувати деякий час у м. Рівне, а також 02.11.2021 було подано письмові пояснення у яких просила скасувати протокол ДПР18 №300211 від 26.06.2021 та закрити справу у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з підстав викладених у поясненнях.

Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним.

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності правопорушника, на підставі наявних доказів, що відповідає положенню ст. 268 КУпАП.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП України, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП, є зокрема керування транспортними засобами особами в стані алкогольного/наркотичного сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів обов`язок пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров"я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 6 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров"я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського ВК0075 вбачається, що поліцейськими під час патрулювання було отримано орієнтування на автомобіль ТЗ TOYOTA COROLLA д.н.з. НОМЕР_2 , яким керувала жінка. Тоді іншим екіпажем поліції було зупинено даний транспортний засіб, за сидінням водія якого уже сидів чоловік. Як згодом з`ясувалось ОСОБА_1 пересіла з сидіння водія на заднє сидіння автомобіля. Тому ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу відмовилась, однак в подальшій їх розмові вказала на те, що у даному автомобілі перебувала на сидінні водія так, як пересіла із заднього сидіння. Окрім того в ході подальшої розмови часто змінювала свої пояснення, мотивуючи тим, що була пасажиром даного автомобіля, та те, що керувати автомобілем не вміє. Під час розмови між поліцейськими та ОСОБА_1 чітко вбачаються ознаки сп"яніння останньої , а саме: порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці.

Таким чином, суд оцінює критично пояснення ОСОБА_1 , оскільки своїми діями намагалась уникнути відповідальності.

Так, факт вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю підтверджено зібраними по справі доказами, зокрема даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №300211, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 26.06.2021, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 26.06.2021, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 згідно яких водій ОСОБА_1 на вимогу інспектора поліції відмовилася пройти медичний огляду на факт вживання алкоголю в установленому порядку; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського ВК 0075 від 26.06.2021, який повністю відображає порушення водієм ОСОБА_1 п. 2. 5 Правил дорожнього руху, а саме, що водій керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та відмову водія пройти на вимогу поліцейського в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підстав сумніватись у достовірності та істинності доказів у суду немає, інших доказів, які б спростовували факт керування в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 суду не надала.

З врахуванням наведених обставин, доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і з врахуванням досліджених доказів в їх сукупності вважає за необхідне накласти стягнення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з порушника слід стягнути судовий збір.

Згідно Закону України «Про судовий збір» до стягнення із ОСОБА_1 підлягає судовий збір в сумі 454 гривні.

На підставі ч.1 ст. 130 КУпАП, керуючись ст. ст.283,284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винною ОСОБА_1 , рнокпп - НОМЕР_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і застосувати до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 (сімнадцяти тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , рнокпп - НОМЕР_1 , в дохід держави судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 коп.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду Є.І. Сидорук