Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
29.11.2021 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю захисниці особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокатки Холмогорової Л.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 жовтня 2021 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцяти тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 23 липня 2021 року, о 21 год 05 хв, на автодорозі М-06, 806 км. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку зі згоди водія, проводився із застосуванням приладу «Драгер». Згідно з актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та чеком тестування на алкоголь № 827 від 23.07.2021, результат тестування позитивний - 0,51 %. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а»» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вважає оскаржувану постанову незаконною, такою, що підлягає скасуванню, оскільки, на думку апелянта її ухвалено з істотним порушенням вимог КУпАП. Стверджує, що працівник поліції проявив до апелянта зухвале та упереджене ставлення. Стверджує, що підстав для проведення огляду на стан сп`яніння не було, погодився пройти огляд тільки з метою уникнення конфлікту з працівниками поліції. Результати огляду вважає сумнівними, про що заявив на місці події поліцейським та зазначив, що прилад міг показати незначну похибку у зв`язку зі станом здоров`я апелянта. Стверджує, що алкогольних напоїв не вживав, самостійно пройшов огляд у медичному закладі у межах двогодинного проміжку часу. У закладі охорони здоров`я підтвердили, що апелянт тверезий. На думку ОСОБА_1 суд безпідставно не врахував надані ним докази, які свідчать про відсутність вини у його діях, а саме: протокол медичного освідчення; сертифікат відповідності та копію свідоцтва про повірку приладу «Драгер»; копію постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.09.2021 у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора УПП в Закарпатській області старшого лейтенанта Брунцвик О. В., Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови по накладення адміністративного стягнення; довідку про стан здоров`я ОСОБА_1 . Апелянт вважає, що вказані в оскаржуваній постанові обставини не відповідають дійсності. Просить судове рішення скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення адвокатки Холмогорової Л. В., яка підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , неявка якого, з огляду на положення ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що адвокатка Холмогорова Л. В. повідомила, що відсутність ОСОБА_1 не є підставою для відкладення судового засідання, просила розглянути справу без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , обізнаного про час та місце розгляду апеляційної скарги.
Твердження апелянта про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд вважає такими, що не заслуговують на увагу з огляду на таке.
Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Приписами ст. 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18№268750, 23 липня 2021 року, о 21 год 05 хв, на автодорозі М-06, 806 км. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки BMW, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку зі згоди водія, проводився із застосуванням приладу «Драгер». З протоколу про адміністративне правопорушення убачається, що ОСОБА_1 своїми підписами засвідчив, що зі змістом протоколу погоджується, відомості щодо нього внесені правильно, копію його отримав. У графі «Пояснення» вказав, що «спиртне не вживав, має хворобу кишківника та шлунку».
Роздруківкою тестування на визначення стану алкогольного сп`яніння з приладу технічного засобу «Drager» № 827 від 23.07.2021, підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває у нетверезому стані, результат тестування позитивний, - 0, 51 % проміле.
Згідно з актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка не відповідає дійсності.
Постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО №4529611 підтверджується той факт, що за порушення вимог ч. 5 ст. 121 КУпАП до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень.
Вказана постанова підтверджує факт зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції та факт проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Розпискою ОСОБА_2 від 23.07.2021, підтверджено, що ОСОБА_2 зобов`язується не допускати до керування транспортним засобом свого чоловіка ОСОБА_1 , протягом 24 годин.
З відеозапису убачається, що ОСОБА_1 , у присутності свого адвоката пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. З відеозапису також убачається, що на пропозицію працівників поліції пройти такий огляд, ОСОБА_1 погодився не одразу.
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими та зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 «а» ПДР та винуватість у вчиненні ним передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що поліцейські ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , були упереджені при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які дані, які би свідчили про зацікавленість поліцейських у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та підпису наявних у матеріалах справи документів, зокрема у протоколі про адміністративне правопорушення, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказані поліцейські діяли виключно у межах наданих їм повноважень.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 був тверезий, оскільки алкогольних напоїв не вживав, - апеляційний суд відхиляє, позаяк вважає, що сукупність доказів, що містяться у матеріалах справи, які, на переконання суду апеляційної інстанції, є належними, допустимими та достатніми, свідчать про зворотне. Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також згідно з роздруківкою тестування на визначення стану алкогольного сп`яніння з приладу технічного засобу «Drager», ОСОБА_1 перебуває у нетверезому стані - результат огляду 0,51 % проміле. На відеозаписі, який міститься на DVD - диску зафіксовано, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу після чергової пропозиції поліцейських, у присутності свого адвоката, йому були роз`яснені права та пред`явлено відповідні документи на технічний прилад «Драгер», за допомогою якого здійснювався огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги про нібито упереджене, зухвале та цинічне, на думку апелянта, ставлення поліцейських до водія ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає суб`єктивною оцінкою вчинюваних на місці події дій поліцейськими, і вважає, що висновки суду першої інстанції про дотримання поліцейськими при оформленні матеріалів адміністративного правопорушення приписів Інструкції є правильними та обґрунтованими.
Відповідно до п. п. 2,3 Розділу ІІ Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у працівників поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 , на момент зупинки поліцейськими транспортного засобу, мав зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота; нестійка хода; поведінка, що не відповідає обстановці. Жодних доказів про те, що поліцейськими були порушені приписи ст. 266 КУпАП та вимоги Інструкції у матеріалах справи немає, відомості про існування таких також відсутні.
Такими, що не знайшли своє підтвердження є доводи апелянта про намагання працівників поліції відмовити ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки. Ці твердження апеляційний суд оцінює критично, оскільки з відеозапису, який міститься на DVD диску беззаперечно убачається, що працівники поліції, виконуючи свої функціональні обов`язки, кілька разів пропонують ОСОБА_1 пройти огляд за допомогою приладу «Драгер», однак водій своєю поведінкою продемонстрував, що виконувати вимогу поліцейських він не бажає. Тільки через деякий час огляд на стан алкогольного сп`яніння він таки пройшов.
При оцінці доданого ОСОБА_1 під час розгляду справи місцевим судом протокол медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння, результат якого свідчить про те, що у ОСОБА_1 жодних ознак алкогольного сп`яніння не виявлено, апеляційний суд зазначає, що вказаний документ жодним чином не впливає на висновки суду першої інстанції про визнання ОСОБА_1 винуватим у порушенні вимог п. 2.9 «а» ПДР та скоєння ним адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не є підставою для скасування судового рішення. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Доводи апелянта про те, що супровід поліцейських був неможливий через конфліктну ситуацію, на переконання апеляційного суду, є безпідставними і розцінюються як намагання ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення та такими, що не впливають на правильність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апелянта про те, що відеозапис є роздільним, а відеофіксація не здійснювалася безперервно, що свідчить про порушення працівниками поліції процедури освідчення та незаконність складеного протоколу, - апеляційний суд відхиляє і вважає, що відеоматеріал з нагрудних камер поліцейських, який досліджений у суді першої інстанції та перевірений апеляційним судом, відповідає вимогам п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої наказом МВС України 18. 12. 2018 № 1026, згідно з яким, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, констатуючи, що роздільні відеозаписи, та відеофіксація, яка не здійснювалася безперервно, не свідчать про порушення працівниками поліції процедури освідчення та не слугують підставою вважати, що такі докази є недопустимими. Адже ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, зокрема і показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі відповідно до встановлених норм закону.
Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість висновків місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 , які, на думку апелянта, ґрунтуються виключно на припущеннях, - апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.
З огляду на наведене, постанова суду першої інстанції до скасування не підлягає, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 жовтня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН