ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1744/21 Справа № 197/554/21 Суддя у 1-й інстанції - Леонідова О. В. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Дербіна Д.О. на постанову Широківського районного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 454,00 грн.,

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника Дербіна Д.О.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Широківського районного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2021 року водій ОСОБА_1 06 червня 2021 року о 01:20 год. в Дніпропетровській області, смт. Широке, вул.Покровська б.27, керував ТЗ ВАЗ21053 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі КЗ «КПД ДОР» та за допомогою ALCOTEST в установленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5. ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисник просять постанову суду скасувати та провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилаються на те, що суд першої інстанції не дав можливості подати заперечення на протокол, клопотання про виклик свідків та проігнорував клопотання про відкладення розгляду справи. Вказують, що протокол містить ознаки як алкогольного, так і наркотичного сп`яніння. Зазначають, що письмові пояснення свідків є неналежними та недопустимими доказами, оскільки вони складені на заздалегідь підготовлених бланках. Звертають увагу, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначені дві різні об`єктивні сторони правопорушення та огляд водія на місці зупинки транспортного засобу проведено не було. Зазначають, що протокол було складено за відсутності свідків та ОСОБА_1 було зупинено безпідставно.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що судом першої інстанції належним чином не з`ясовано обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст. 7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин провадження у справах про адміністративні правопорушення. Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на наступному.

Згідно до ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено два види об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи та фактичних обставинах.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції зазначив, що його дії слід кваліфікувати як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто суд першої інстанції перелічив усі передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП об`єктивні сторони адміністративного правопорушення, при цьому не встановив суть і ознаки складу адміністративного правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1 .

Крім того, суд першої інстанції не дав належну оцінку протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту поліцейського.

Ст. 35 Закону України Про Національну поліцію передбачений виключний перелік підстав для зупинки транспортного засобу.

Відповідно до частини 1 вказаної статті поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським, або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Відповідно до частини другої вказаної статті поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Проте матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять передбачені законом підстави для такої зупинки.

Огляд водія з метою виявлення чи перебуває останній у стані сп`яніння, з точки зору ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», не може бути підставою для зупинки транспортного засобу, так як не може бути візуально встановлено поліцейським під час руху транспортного засобу.

Обставини, визначені законом, які давали поліцейському право вимагати від ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, були відсутні.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №125865 від 06 червня 2021 року слідує, що ОСОБА_1 інкримінується відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

При цьому у ОСОБА_1 працівниками поліції були встановлені наступні ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя.

Однак, відповідно до п. 4 Розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, (далі Інструкція) почервоніння обличчя є ознакою наркотичного сп`яніння.

При цьому така ознака сп`яніння як нестійка хода взагалі не передбачена Інструкцією.

Крім того, дані ознаки сп`яніння, які встановила уповноважена особа поліції та зафіксувала їх в протоколі про адміністративне правопорушення, носять сумнівний характер, оскільки з наявного у матеріалах справи відеозапису з бодікамери не вбачаються.

Однак, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про визнання недопустимими доказами письмових пояснень поліцейських, з огляду на те, що вимогами ч. 2 ст. 266 КУпАП участь свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не є обов`язковою, якщо огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів відеозапису.

З матеріалів справи слідує, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а саме вимога працівника поліції про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, а також відмова ОСОБА_1 від проходження вказаного огляду зафіксовані відеозаписом з бодікамери поліцейського, що також спростовує доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

З урахуванням наведених обставин та приймаючи до уваги вимоги ч.ч. 1, 2, 5 ст. 266 КУпАП апеляційний суд дійшов висновку, що огляд на стан сп`яніння було проведено з істотними порушеннями, що є підставою для визнання огляду на стан сп`яніння недійсним.

Враховуючи вищевикладені обставини, приходжу до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак і відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, вважаю необхідним постанову судді скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останнього.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Дербіна Д.О. задовольнити частково.

Постанову Широківського районного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати та на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот