Справа № 740/4904/20 Головуючий у 1 інстанції Гагаріна Т. О.
Провадження № 33/4823/48/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2021 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі: судді апеляційного суду Акуленко С.О., за участю потерпілої ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 грудня 2020 року,

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 16.10.2020 року о 17 год. ОСОБА_2 , перебуваючи на вул. Космонавтів в м. Ніжині здійснив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 насильство в сім`ї, тобто умисні дії фізичного та психологічного характеру, а саме: штовхав ОСОБА_1 та ображав нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психологічному здоров`ю.

Дії ОСОБА_2 згідно протоколу про адміністративне правопорушення кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накласти стягнення передбачене санкцією статті.

Зазначає, що постанова суду є незаконною, оскільки судом першої інстанції було порушено вимоги ст. 245 КУпАП.

Вказує, що її не було повідомлено про дату та час розгляду справи в суді, що позбавило її можливості надати пояснення по справі.

Звертає увагу, що з відеодиску, який вона додає до справи, вбачається, що ОСОБА_2 протиправно вириває у неї мобільний телефон, який є її власністю, висловлюється на неї нецензурною лайкою при дитині.

Вважає, що винуватість ОСОБА_2 підтверджується доказами, які наявні в матеріалах справи.

Заслухавши доводи апелянта, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні апеляційного суду потерпіла ОСОБА_1 повідомила, що ОСОБА_2 є її колишнім чоловіком. В день подій вона зустрічалася з ОСОБА_2 , який здійснив відносно неї насильство в сім`ї фізичного та психологічного характеру, оскільки нецензурно висловлювався в її бік, відібрав у неї мобільний телефон та штовхав її.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки не повідомив, будь - яких заяв про відкладення розгляду справи чи про поважність причин неявки не надавав. Судом також була розміщена інформація щодо дати та часу розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на офіційному сайті Чернігівського апеляційного суду. Враховуючи вказані обставини, а також з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, сформованої у справі «Пономарьов проти України», де зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження та що заявник має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Під час судового розгляду в суді 1 інстанції ОСОБА_2 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав, заперечував проти обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. Пояснив, що 16.10.2020 р. жодних протиправних дій по відношенню до потерпілої не вчиняв, лише забрав у неї свій мобільний телефон, яким вона користувалась.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішенні її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За нормами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь

Під психологічним насильством розуміється форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП суб`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини і передбачено наявність прямого умислу правопорушника на спричинення страждань потерпілій стороні.

Тобто, за змістом закону, слідує, що вчинення особою, дій передбачених даною статтею, тягнуть за собою завдання шкоди фізичному або психологічному здоров`ю особи, у відношенні якої вчиненні дії, тобто настання певних наслідків.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 здійснив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 насильство в сім`ї, яке полягало у її штовханні та висловлюванні в її бік нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психологічному здоров`ю.

Однак, в матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази про те, що під час сварки ОСОБА_2 діяв з умислом спричинити ОСОБА_1 емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, а відтак, завдати шкоди її психічному здоров`ю, а так само відсутні докази того, що відбирання у неї з рук мобільного телефону супроводжувалось, окрім іншого, ляпасами, стусанами, штовханням, щипанням або вчиненням інших правопорушень насильницького характеру, а відтак, спричинення шкоди її фізичному здоров`ю, обмеження чи порушення її особистих прав та свобод.

Крім того, потерпіла суду апеляційної інстанції повідомила, що того дня між ними дійсно відбулась сварка та її колишній чоловік відібрав у неї з рук мобільний телефон.

Твердження апелянта про те, що постанова суду не в повній мірі відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді 1 інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

З урахуванням встановлених обставин, апеляційний суд вважає, що суд 1 інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 грудня 2020 року про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяС. О. Акуленко