ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 525/230/20 Номер провадження 33/814/21/21Головуючий у 1-й інстанції Ячало Ю.І. Доповідач ап. інст. Нізельковська Л. В.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Нізельковська Л.В.,

за участі:

захисника адвоката Яковенка Г.М.,

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимы відеоконференції матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 15 травня 2020 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.130, ч.1 ст.124, ст.122-4 КпАП України, та, із застосуванням положень ст.36 КпАП України, на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в сумі 420,40 грн. в дохід держави.

Постановою судді ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що він 19.02.2020 року, близько 17.00 год., керуючи автомобілем марки „Honda Accord, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул.Каштанова, 27, в смт.Велика Багачка Полтавської області, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення із транспортним засобом марки „Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду в попутному напрямку, внаслідок чого відбулося зіткнення, а транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.13.1 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КпАП України.

Окрім того, ОСОБА_1 19.02.2020 року, о 17.00 год., по вул.Каштанова, 27, в смт.Велика Багачка Полтавської області керував автомобілем марки „Honda Accord, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до ДТП, місце пригоди залишив. Своїми умисними діями ОСОБА_1 порушив п.2.10 (а) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КпАП України.

Водночас, ОСОБА_1 19.02.2020 року, о 17.00 год., по вул.Каштанова, 27, в смт.Велика Багачка Полтавської області, після вчинення дорожньо-транспортної пригоди за його участі, вжив алкогольні напої. Своїми умисними діями ОСОБА_1 порушив п.2.10 (є) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КпАП України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КпАП України. Про місце, дату та час розгляду справи ні він, ні його захисник належним чином повідомлені не були, а справу розглянуто суддею за їх відсутності, що свідчить про неповноту судового розгляду та порушення встановленого законом права ОСОБА_1 на захист.

Вислухавши захисника Яковенка Г.М. та особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили скасувати постанову в частині притягнення до відповідальності за ч.4 ст.130 КпАП України, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку про наявність підстав для її часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя місцевого суду даних вимог закону дотримався не повною мірою.

Висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складів правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4 КпАП України, ґрунтується на об`єктивних даних, що маються у справі, були досліджені в судовому засіданні, є правильним та ніким з учасників не оспорюється.

Місцевим судом правильно встановлено факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та вчинення ним одного з визначених ст.130 КпАП України адміністративних правопорушень.

Однак, диспозиція ч.4 ст.130 КпАП України передбачає відповідальність, зокрема, за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Згідно з п.2.10 (є) Правил дорожнього руху у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Під час розгляду справи в апеляційному суді ОСОБА_1 змінив свої апеляційні вимоги, вину у вчиненні правопорушення визнав частково та просив перекваліфікувати його дій з ч.4 ст.130 КпАП України на ч.1 ст.130 КпАП України, а провадження у справі закрити в зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КпАП України. Вказав, що вживав алкогольні напої до вчинення ДТП. На момент надання пояснень працівникам поліції вважав, що пояснення про те, що він вживав алкоголь після спричинення дорожньо-транспортної пригоди, покращать його становище.

Вказані обставини також підтвердив свідок ОСОБА_3 , який був допитаний апеляційним судом, та який зазначив, що протягом дня 19.02.2020 року вживав спиртні напої разом з ОСОБА_1 . Через деякий час, ОСОБА_1 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, особисто відвіз його додому на власному автомобілі та після цього спричинив ДТП.

Як вбачається з матеріалів справи, огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводився на місці зупинення автомобіля за допомогою спеціального технічного засобу.

Факт сп`яніння ОСОБА_1 встановлено Актом огляду на стан сп`яніння та роздруківкою газоаналізатора „Drager 0938 від 19.02.2020 року. Результат вимірювання вказав про наявність етилового спирту у видихуваному повітрі в кількості 2,82%. Із вказаними результатами ОСОБА_1 погодився, про що зробив відповідну відмітку.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили факт проходження ОСОБА_1 в їх присутності огляду на стан сп`яніння та перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

На наявному в матеріалах справи відеозаписі відображається момент, коли працівники поліції виявили у водія ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння. Після чого йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. ОСОБА_1 виявив бажання пройти огляд на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу в присутності двох свідків. Результат проходження огляду виявився позитивний. При цьому, як вбачається із відео, ОСОБА_1 факт перебування в стані алкогольного сп`яніння не заперечував.

Крім цього, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення №271327 від 19.02.2020 року, дорожньо-транспортна пригода за участі ОСОБА_1 мала місце близько 17.00 год., а огляд на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції проведено о 17.34 год., що свідчить про короткий проміжок часу. Тобто, факт виникнення встановленого оглядом результату вимірювання парів етилового спирту у видихуваному повітрі ОСОБА_1 в кількості 2,82% проміле внаслідок вживання алкоголю після вчинення ДТП є вкрай сумнівним, що підтверджує доводи апелянта, наведені в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, встановлені судом першої інстанції обставини правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , підпадають під кваліфікацію адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Диспозиція ч.1 ст.130 КпАП України передбачає відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.9 (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тому дії ОСОБА_1 , зазначені у постанові, неправильно кваліфіковані за ч.4 ст.130 КпАП України та мають бути кваліфіковані за частиною першою цієї статті, якою передбачено більш м`яке адміністративне стягнення.

Отже, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 19.02.2020 року, о 17.00 год., по вул.Каштанова, 27, в смт.Велика Багачка Полтавської області, керував автомобілем марки „Honda Accord, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Своїми умисними діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 (а) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.293 КпАП України орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення може змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністартви6не правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про необхідність відповідної зміни постанови суду першої інстанції та перекваліфікації дій ОСОБА_1 на ч.1 ст.130 КпАП України та зменшення розміру адміністративного стягнення відповідно до санкції цього закону.

Згідно з ч.2 ст.36 КпАП України, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Доводи ОСОБА_1 щодо порушення його прав, передбачених ст.268 КпАП України, є непереконливими.

Своїми правами у відповідності до вимог ст.ст. 268, 271 КпАП України ОСОБА_1 скористався під час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанцій, де був присутнім запрошений ним захисник Яковенко Г.М.

Твердження апелянта про закінчення на момент розгляду справи у суді строків накладення адміністративного стягнення за вчинення вказаного правопорушення, є безпідставним з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.38 КпАП України якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Як вбачається із матеріалів справи, адміністративне правопорушення вчинено ОСОБА_1 19.02.2020 року, а адміністративне стягнення накладено суддею 15.03.2020 року, тобто в межах передбаченого ст.38 КпАП України строку.

Тому, підстави для закриття провадження в справі, з огляду на положення ст.247 КпАП України, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 15 травня 2020 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч.4 ст.130 КпАП України на ч.1 ст.130 КпАП України

На підставі ч.2 ст.36 КпАП України призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч.1 ст.130, ст.124 та ст.122-4 КпАП України у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

В іншій частині залишити постанову без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Л.В. Нізельковська