Номер провадження: 33/813/713/21
Номер справи місцевого суду: 521/4984/21
Головуючий у першій інстанції Коблова О.Д.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 521/4984/21

Номер провадження: 33/813/713/21

Одеський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- за участю секретаря судового засідання Рибачук О.І.,

Особи, які прийняли участь у судовому засіданні:

- потерпілий ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

встановив:

Вищезазначеною постановою суду притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі - 170 грн. на користь держави. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі - 454 гривні 00 копійок.

Відповідно до змісту постанови суду першої інстанції, 10.03.2021 року, о 16 годині 50 хвилин, знаходячись за адресою - АДРЕСА_1 , вдарив ногою в пах свого брата - ОСОБА_3 , чим спричинив фізичну біль.

На підставі викладених обставин, співробітником поліції складено протокол серії ВАБ № 148482 від 14.03.2021 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2021 року скасувати. Ухвалити нову постанову, якою закрити провадження у справі.

Посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою. Судом першої інстанції неповно з`ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, та висновок суду викладений в оскаржуваному рішенні не відповідає обставинам справи.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, причини неявки не повідомив.

З врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, суддя вважає можливим розглянути справу за відсутності правопорушника.

Заслухавши пояснення потерпілого, вивчивши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а зміст постанови суду має відповідати вимогам ст. 283 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 148482 від 14.03.2021 року, 10.03.2021 року, о 16 годині 50 хвилин, знаходячись за адресою - АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 вдарив ногою в пах свого брата ОСОБА_1 , чим спричинив фізичну біль. Таким чином, своїми діями особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, вчинила насилля в сім`ї.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Пунктом 3 частиною 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 визначено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п. 17 ст. 1 цього Закону, фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Об`єктивна сторона ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Відповідно до Закону України "Про попередження насильства в сім`ї" насильство в сім`ї- це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року (далі Закон) визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

Згідно зі ст. 3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін..

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 з приводу безпідставного притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, так як в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, є безпідставними, констатуються з формальних підстав, є такими, що спростовуються оголошеними та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, яким суд першої інстанції дав належну та об`єктивну оцінку, що також перевірено в суді апеляційної інстанції.

Матеріалами справи, дослідженими судом першої інстанції та перевіреними під час апеляційного розгляду, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_2 винен у вчиненні адміністративного правопорушення та підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, що підтверджується відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 148482 від 14.03.2021р., заявою ОСОБА_1 від 10.03.2021 року, поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , та частково письмовими поясненнями самого ОСОБА_2 від 14.03.2021 року, згідно з якими у зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення час між ним та його братом виник конфлікт, в ході якого він причинив фізичне насильство відносно останнього, що також підтверджується переглянутим апеляційним судом відеозаписом.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі не підлягають задоволенню.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи справу, дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеській апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: А.П. Заїкін