П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.11.2021 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гавенко О. Л. розглянувши протоколи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Національної поліції України Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області батальйону патрульної поліції у м. Біла Церква відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1

за ч.1 ст.130, ст.185 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

19.09.2021 о 00 год. 24 хв. в м. Біла Церква вул. Рибна, 2 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. В присутності двох свідків водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці приладом «Драгер» або у медичному закладі. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР ААБ № 292907 водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ст.130 ч.1 КУпАП.

Крім того, 19.09.2021 в м. Біла Церква вул. Рибна, 2 ОСОБА_1 не виконував неодноразову, законну вимогу про припинення правопорушення, шарпав правників поліції, а саме капрала поліції ОСОБА_2 поводив себе зухвало та нахабно. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР ВАБ № 203202 ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.185 КУпАП.

Відповідно до ст.252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав у інкримінованих йому адміністративних правопорушеннях, вказав, що він не керував автомобілем у стані алкогольного спяніння, він стояв біля свого транспортного засобу, чекав на товариша, який повинен був сісти за кермо, пиво вживав, але автомобілем не керував. Вважає, що ряд суттєвих порушень, що були допущені поліцейськими в процесі оформлення відносно нього адміністративних матеріалів, стали підставою для незаконного притягнення його до відповідальності. Крім того зазначив, що співробітників поліції він не шарпав, а навпаки вони заламували йому руки, забризкали йому очі газовим балончиком, повалили на землю, сильно кричали, замахувалися кулаками і він пару годин взагалі не міг відкрити очі. Також пояснив, що він не звертався до лікаря та до поліції з приводу завдання йому ушкоджень працівниками патрульної поліції. ОСОБА_1 просив протоколи складені відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Відповідно до ст.130 ч.1 КУпАП керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема ,потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251 , 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

КУпАП визначено форму і основні елементи протоколу про адміністративне правопорушення та змісту постанови, що приймається в конкретній справі. У них повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення та відомості, необхідні для розгляду справи, зокрема, дані про час, місце вчинення адміністративного правопорушення, його суть, дані про свідків і потерпілих, їх пояснення, а якщо правопорушенням спричинено матеріальну шкоду, про це також зазначається у процесуальних документах, тобто всі обставини правопорушення, отримані на підставі дослідження та оцінки доказів в їх сукупності, обґрунтування наявності складу правопорушення.

Таким чином, протокол є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій, і є одним із основних джерел доказів.

Однак, у супереч вимогам ст. 251 КУпАП, у матеріалах протоколів відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що особа керувала автомобілем, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та здійснювала злісну непокору законному розпорядженню поліцейського при виконанні ним службових обовязків.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Крім того, приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011, заява N 16347/02), "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04), "Карелін проти Росії" (рішення від 20.09.2016, заява N 926/08), беручи до уваги передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення, виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Зокрема, згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Таким чином, оцінивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 оглянувши диск, суддя вважає, що протоколи про адміністративні правопорушення підлягають закриттю за відсутністю події і складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст.185 з наступних підстав.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. В той же час, порядок дій працівників поліції з цього приводу не відповідає таким вимогам, що вбачається з матеріалів протоколу.

Крім того, матеріали протоколу не містять належних доказів тому, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом і був правомірно зупинений працівниками поліції. Судом під час перегляду в судовому засіданні диску з відеозапису з нагрудної камери, встановлено, що рух транспортного засобу «ЗАЗ DAEWOO Т13110» під керуванням ОСОБА_1 на відео не зафіксовано, також не зафіксовано момент зупинки, відео починається о 00 год. 19 хв., проте в матеріалах протоколу зазначено, що водій ОСОБА_1 рухався 19.09.2021 о 00 год. 24 хв. Під час перегляду диску не встановлено свідків, які зазначені в протоколі, не роз`яснено права свідкам та ОСОБА_1 . Суд критично оцінює доказ додаток до протоколу диск з нагрудної камери та вважає, що працівниками поліції не доведено факт порушення особою, яка притягається до відповідальності вимог п.2.5 а ПДР, та, відповідно, вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 та ст.185 КУпАП.

З відеозаписів, які додано до матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, та які було переглянуто в суді, не підтверджено факт злісної непокори ОСОБА_1 законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків. З диску не вбачається, які вимоги або розпорядження надавав капрал поліції в чому полягала непокора цим вимогам зі сторони ОСОБА_1 . Зі штовханини, яка зафіксована на відеофайлах, не можна встановити, між ким вона відбувалася, і які дії вчиняв ОСОБА_1 .

Крім того не зрозумілим лишається факт закриття рукою поліцейським бодікамери під час затримання ОСОБА_1 та поведінка поліцейського, який кричить до ОСОБА_1 з вимогою, щоб той не рухався. В цей час ОСОБА_1 вже перебував в положенні лежачи на животі на землі з одягненими кайданками. Не зрозумілі і дії поліцейського щодо застосування спецзасобів кайданок. На думку судді, підстав для їх застосування у поліцейських не було.

У протоколі не відображено, які саме законні вимоги пред`являв поліцейський, в чому вони полягали та до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено жодного доказу напідтвердження обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення за ст.185 КУпАП, відсутні будь-які фактичні дані, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у протоколі.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі поліцейського під час виконання ним службових обов`язків, а також в учиненні таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця через їхню участь в охороні громадського порядку. Склад даного адміністративного правопорушення є формальним, що мається на увазі, воно вважається закінченим з моменту вчинення.

Суб`єктивна сторона даного адміністративного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

Яке саме розпорядження чи яку саме вимогу пред`являв поліцейський до ОСОБА_1 не зрозуміло, адже останній не вчиняв, на думку судді, жодних протиправних дій, зазначених в протоколі зухвала та нахабна поведінка. За відсутності протиправних дій ОСОБА_1 суддя констатує факт про відсутність прямого умислу як форми вини в діях останнього.

Таким чином, з огляду на не якісне складання адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 вважаю, що у цій справі відсутні належні, достатні і допустимі докази, а також докази поза розумним сумнівом, оцінивши які, можливо було б дійти до безсумнівного висновку щодо винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Суддя звертає уваги на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України»

(Заява № 21262/06) від 26.06.2014 року, в якому зазначено: «…проголошуючи право на свободу, пункт 1 статті 5 Конвенції має на увазі фізичну свободу особи, і мета цього положення полягає в не допущенні свавільного позбавлення такої свободи (див. рішення від 23 лютого 2012 року у справі «Крянге проти Румунії» (Creanga v. Romania), заява № 29226/03, п. 84). Перелік винятків із права на свободу, яке гарантує пункт 1 статті 5 Конвенції, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповіда тиме меті положення пункту 1 статті 5 (див. рішення у справі «Мубіланзіла Майєка га Канікі Мітунга проти Бельгії» (Mubilanzila Mayeka and Kaniki Mitunga v. Belgium).

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Карелін проти Росії» (20 вересня 2016 року, заява № 926/08), зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.

З цього приводу, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням оголошених вище доказів, на думку судді, вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення є недоведеною належними та допустимими доказами.

Враховуючи, що обсяг наданих суду доказів в своїй сукупності не доводить винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст.185 КУпАП, та дійсність самого факту вчинення ним такого правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу правопорушення.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір в порядку ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

На підставі викладеного, статтями 62 Конституції України ч. 1 ст. 130, 185, ст. 9, 221, 247, 251, 252, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 та ст. 185 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та потерпілим, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

СуддяО. Л. Гавенко