ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 322/47/21 Головуючий в 1 інст. Гасанбеков С.С.
Провадження №33/807/334/21 Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Котова О.С., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 25березня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 454,00 грн.

Згідно з постановою суду,09 січня 2021 року, о 22 годині 55 хвилин, по вул.Рози в смт.Новомиколаївка, Новомиколаївського району, Запорізької області, ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ 11024, д.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини, та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Справу за його апеляційною скаргою просить розглядати без його участі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що під час розгляду справи (в клопотанні від 25 січня 2021 року) він пояснював судді ОСОБА_2 , що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а навпаки, сам пропонував його провести, що підтверджується відеозаписом «vіdео2021-01-12 -11-16-14», який міститься в матеріалах справи (05:02 хвилин). Проте інспектор, проігнорувавши його заяву, сам тричі наполегливо роз`яснив, що він має право відмовитися від проведення огляду па стан сп`яніння, що підтверджується відеозаписом «vіdео 2021-01-1211-16-14», який міститься в матеріалах справи (05:16, 05:50 та 05:56 хв.).

При цьому інспектор, будучі представником влади, роз`яснивши йому одне з його прав - відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння (і у нього не було підстав недовіряти представнику влади), притягує його до відповідальності за реалізацію цього ж права (тобто за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння).

Так, в оскаржуваній постанові суддя зазначив лише те, що його (апелянта) посилання на те, що він особисто пропонував провести огляд на стан сп`яніння судом не взяті до уваги, оскільки з матеріалів справи вбачається, що він після зупинки транспортного засобу заперечував те, що був водієм, а це, відповідно, виключає обов`язок проходження медичного огляду.

Разом з тим, суддя не звернув уваги на те, що він дійсно спочатку заперечував факт керування автомобілем, але в подальшому змінив свою позицію (і вважає, що мав на це право) та дійсно пропонував провести його огляд на стан сп`яніння в найближчому медичному закладі, на що інспектор, вочевидь не бажаючи витрачати нічний час, зробив все, щоб до медичного закладу не їхати, а саме тричі роз`яснив його право на відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, чим фактично здійснив провокацію правопорушення.

Проте все вищевказане, нажаль, залишилося поза увагою судді, який розглядав справу.

Заявлене ОСОБА_1 клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1 у розгляді справи участі не брав, згідно з матеріалами справи, копію постанови суду отримав 01 квітня 2021 року (що підтверджується поштовим повідомленням), вже 09 квітня 2021 року останнім подано апеляційну скаргу, тобто зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не вбачається. Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника адвоката Котова О.С., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Суд дійшов правильного висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена даними, що містяться: у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 062514 від 09 січня 2021 року, в поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , направленням на огляд водія, відеозаписом, доданим до протоколу.

Вказані докази узгоджуються з відомостями з рапорту поліцейського СРПП Новомиколаївського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого сержанта поліції Кагадій Г., відповідно до якого, 09 січня 2021 року під час несення служби в добовому наряді на службовому автомобілі Toyota Priusд.з. НОМЕР_2 , спільно з інспектором СРПП Новомиколаївського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 близько 22:55 годин в смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району, Запорізької області, по вулиці Рогози було зупинено транспортний засіб ЗАЗ 11024 д/з НОМЕР_1 під керуванням громадянина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , який керував зазначеним вище транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, тремтіння кінцівок рук, почервоніння очей. В присутності двох свідків, громадянин ОСОБА_1 категорично відмовився пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння. Відносно громадянина ОСОБА_1 складено адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. Під час складання матеріалів, громадянину ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки згідно ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України. Також, йому повідомлено про місце та час розгляду справи та відповідальність за повторне вчинення правопорушення за ст.130 КУпАП. Громадянина ОСОБА_1 , було відсторонено від керування транспортним засобом. Від підпису в адміністративному протоколі громадянин ОСОБА_1 відмовився в присутності свідків.

Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

В суді першої інстанції ОСОБА_1 свою вину не визнав, подав до суду письмове клопотання про закриття провадження в справі, обґрунтоване тим, що він не відмовлявся проходити огляд на стан сп`яніння та навпаки бажав пройти його, що зафіксовано на наявному в матеріалах справи відеозаписі. В обґрунтування зазначеного клопотання ОСОБА_1 також послався на відсутність передбаченої у КУпАП адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та вважав, що така відповідальність передбачена ст. 286-1 КК України.

Такої позиції притримувалась сторона захисту і під час апеляційного розгляду.

Проте, доводи ОСОБА_1 про його невинуватість у інкримінованому йому правопорушенні, спростовуються вищевказаними доказами.

Те, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння, підтверджується не тільки відомостями з протоколу, а відображено також в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яке долучено до протоколу.

Отже, у працівників поліції були обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Факт того, що саме ОСОБА_1 09 січня 2021 року, о 22 годині 55 хвилин, керував транспортним засобом ЗАЗ 11024, д.з. НОМЕР_1 , підтверджується відеозаписом.

Так, на відеозаписі, долученому до протоколу, зафіксовано рух автомобіля марки ЗАЗ 11024, д.з. НОМЕР_1 , його зупинку працівниками поліції, а також той факт, що окрім ОСОБА_1 нікого у транспортному засобі більше не було.

Крім того, з відеозапису та з розмови поліцейських з ОСОБА_1 убачається, що після зупинки транспортного засобу останній пересів на пасажирське сидіння.

Доводи ОСОБА_1 та його захисника про те, що поліцейським порушено вимоги ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, в т.ч. поясненнями свідків та відеозаписом.

Згідно з відеозаписом, поліцейським запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і в медичному закладі, оскільки в нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Відповідно до письмових пояснень свідків, ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду. У протоколі про адміністравтине правопорушення також містяться підписи свідків.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті №14 від 23 грудня 2005 року, судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, передбачені вищевказаною статтею, та суттєвих недоліків не має. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Не погоджується суд апеляційної інстанції також з доводами апеляційної скарги захисника про те, що з боку працівників поліції вбачається провокація вчинення адміністративного правопорушення.

Так, відповідно до наданого відеозапису, ОСОБА_1 неодноразово роз`яснено порядок проведення огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння, а саме на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, а також право водія відмовитися від проходження такого огляду, що не може розцінюватися як провокація.

Також, згідно з вказаним записом, поліцейські зазначили про те, що попереджали ОСОБА_1 вже про недопустимість керування транспортним засобом у стані сп`яніння, проти чого від останнього зауважень не надійшло.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та не заперечується самим апелянтом.

Під час апеляційного розгляду сторона захисту не зверталась з клопотанням про виклик свідків чи дослідження додаткових доказів.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам належну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

Суд правильно встановив фактичні обставини справи та свої висновки належним чином вмотивував.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

В тому числі є безпідставними доводи сторони захисту про те, що за правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , не передбачено адміністративної відповідальності, а передбачена відповідальність за ст.286-1 КК України.

Так, до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Після набрання чинності зазначеного вище Закону, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, виключено з ч.1 ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 КК України (Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції).

Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень", який набрав законної сили 03 липня 2020 року, внесені зміни до Закону № 2617-VIIІ.

Так, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX, у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадив нову редакцію ст.130 КУпАП та виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння, у зв`язку із запровадженням кримінальної відповідальності; у пункті 2 Розділу І Закону №2617-VIIІ виключено підпункт 171, яким доповнено КК України статтею 286-1.

Отже, залишилась адміністративна відповідальність за вчинення таких дій, тому підстави для закриття провадження в справі на підставі п.6 ч.1 ст.247 КУпАП відсутні.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 25березня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 25березня 2021 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 322/47/21