Справа № 697/796/21
Провадження № 3/697/434/2021
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року м. Канів

Суддя Канівського міськрайонного суду Черкаської області Скирда Б.К., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділу поліції №1 (м. Канів) ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючий, -

- за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

21.04.2021 до Канівського міськрайонного суду Черкаської області від Відділу поліції №1 (м. Канів) ГУНП в Черкаській області надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №493214 від 09.04.2021 вбачається, що ОСОБА_1 , 09.04.2021 о 22 год. 30 хв. в с. Бобриця, вул. Шевченка, керував транспортним засобом НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Тест зі згоди водія проводився за допомогою алкотесту «Драгер» в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання з`явилася захисник ОСОБА_1 адвокат Хорошун О.В., яка просила закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Пояснила суду, що з протоколу про адміністративне правопорушення, який складено відносно ОСОБА_1 не зазначено жодної ознаки алкогольного сп`яніння; дані протоколу та матеріалів доданих до протоколу не містять доказів, які б свідчили про те, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння на час зупинки транспортного засобу працівниками поліції; в поясненнях та протоколі зазначено, що ОСОБА_1 не згоден з даними протоколу та поясненнями, які були викладені поліцейським від його імені, а тому його медичний огляд повинен був бути проведений у найближчому медичному закладі охорони здоров`я; під час зупинки транспортного засобу Шевроле, д.н.з. НОМЕР_2 та під час складання протоколу про адміністративне правопорушення були відсутні свідки; під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівником поліції було допущено порушення вимог ст. 268 КУпАП, так як в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 є громадянином України, хоча це не відповідає дійсності, оскільки він є громадянином Узбекистану, в Україні він перебуває на підставі посвідки на постійне місце проживання, йому не було роз`яснено його процесуальні права та на його прохання не залучено перекладача, оскільки він не володіє українською мовою.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Хорошун О.В., вивчивши матеріали справи, суд вважає, що діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У протоколі про адміністративне правопорушення, зміст якого передбачений ст. 256 КУпАП, обов`язково має бути зазначено: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п. 6 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1452/735 від 09.11.2015, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Крім того, за змістом ч.ч. 2, 5 статті 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З досліджених матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 493214 від 09 квітня 2021 року, всупереч вказаним вище вимогам чинного законодавства, не зазначено свідків вчинення гр. ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, які б могли підтвердити чи спростувати наведені в ньому обставини.

Матеріали справи також не містять жодних відеозаписів з відеореєстратора службового авто працівників поліції, а також записів з бодікамер працівників поліції, якими б було підтверджено факт керування гр. ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суд надає належну оцінку цьому факту, так як протокол про адміністративне правопорушення, згідно КУпАП є комплексним джерелом доказової інформації і має істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки адміністративно-юрисдикційні процеси є певним чином формалізованими і регламентовані правовими нормами.

Зокрема, порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений чинним законодавством України, а тому протокол про адміністративне правопорушення, як доказ, може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він отриманий (складений) у порядку, передбаченому законодавством. При цьому, протокол є не тільки джерелом доказів, але й виступає як юридичний документ (процесуальне рішення компетентної особи, уповноваженої його складати), що фактично свідчить про порушення справи про адміністративне правопорушення, а тому він є не лише обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове (основне) положення серед інших джерел (доказів).

До того ж, суду не надано жодних доказів, підтверджуючих керування гр. ОСОБА_1 автомобілем Шевроле, д.н.з. НОМЕР_2 , у вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення час.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 493214 від 09 квітня 2021 року, складений відносно гр. ОСОБА_1 , є недопустимим доказом, оскільки не доводить факт керування останнім транспортним засобом та не містить інформації про свідків проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, що тягне за собою визнання решти зібраних доказів недостатніми для прийняття законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення щодо накладення на гр. ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Щодо наявного в матеріалах справи Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3), суд зауважує, що зазначені в ньому свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не були зазначені як свідки у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 493214 від 09 квітня 2021 року, складеному відносно гр. ОСОБА_1 , та ці особи не з`явилися в судове засідання.

Крім цього, вказаний Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів серед іншого містить посаду, найменування підрозділу Національної поліції України, спеціальне звання, П.І.Б. особи, яка склала акт, однак не містить підпису особи, яка склала зазначений Акт.

Відтак, враховуючи принцип безпосередності судового розгляду та допиту осіб у судовому засіданні, суд позбавлений можливості визнати вказаний Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який складений щодо гр. ОСОБА_1 належним та допустимим доказом в даній справі.

Будь-які інші докази вчинення гр. ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у матеріалах справи відсутні, а досліджені докази, на переконання суду, не є належними, достовірними та достатніми для встановлення вини особи у вчиненні інкримінованого діяння.

Крім цього, суд звертає також увагу на те, що процедура огляду на стан алкогольного сп`яніння осіб, які керують транспортними засобами, визначена ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі Порядок) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).

Відповідно до положень ч. 2 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння згідно з п. 3, 4 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Пунктом 6-7 зазначеної Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 12 розділу ІІ Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння на місці зупинення транспортного засобу або незгоди з його результатами відповідно до встановленого порядку є обов`язковим. Якщо після оформлення направлення, водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку № 1103).

Як вбачається з матеріалів справи, гр. ОСОБА_1 був не згідний з результатами огляду з метою виявлення в нього стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, про що ним зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 493214 від 09.04.2021 та письмових поясненнях від 09.04.2021.

Однак, у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Також, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівником поліції було допущено порушення вимог ст. 268 КУпАП, так як в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 є громадянином України, хоча це не відповідає дійсності, оскільки він є громадянином Узбекистану, в Україні він перебуває на підставі посвідки на постійне місце проживання, йому не було роз`яснено його процесуальні права та на його прохання не залучено перекладача, оскільки він не володіє українською мовою.

Відтак, обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, щодо керування гр. ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Вищевикладене свідчить про те, що поліцейськими не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також враховуючи практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), суддя, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, так і у справах про адміністративні правопорушення, суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у протоколі про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена «поза розумним сумнівом» та не підтверджується наявними у справі доказами, у зв`язку з чим, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 283-285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Канівський міськрайонний суд на протязі 10 днів з дня її винесення.

Суддя Б. К. Скирда