ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/3529/21

Номер провадження 3/495/1249/2021

27 травня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Волкова Ю.Ф.,

із участю секретаря судового засідання Ткаченко О.М.,

розглянувши матеріали, що надійшли від військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , стрілець 1 взводу роти охорони та оборони військової частини НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за частиною другою статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - Кодекс),

встановила:

13 травня 2021 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною другою статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судове засідання 27 травня 2021 року ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся шляхом направлення судової повістки про виклик у судове засідання. Клопотань про відкладень слухання справи не надав.

Разом з адміністративним протоколом було надано заяву ОСОБА_1 від 13 травня 2021 року відповідно до якої останній просить суд здійснювати розгляд справи за його відсутності (арк. спр. 25).

Згідно із статтею 245 Кодексу завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності

Відповідно до статті 252 Кодексу Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши і оцінивши докази в їх сукупності та у відповідності до статей 245, 252 Кодексу суддя дійшла наступного висновку.

29 квітня 2021 року старший солдат ОСОБА_2 перебував в добовому наряді внутрішньої варти на постах у військовій частині НОМЕР_1 , 30 квітня 2021 року заступником командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення старшим лейтенантом ОСОБА_3 була здійсненна доповідь, що під час перевірки несення служби добовим нарядом внутрішньої варти на постах, старший солдат ОСОБА_2 недбало ніс службу, а саме на посту був без бронежилету, особиста зброя АК-47 лежала окремо. Старший солдат ОСОБА_2 недбало поставився до своїх службових обов`язків порушуючи вимоги статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 233 Статуту гарнізонної та вартової служби Збройних Сил України, чим вчинив правопорушення передбачене частиною другою статті 172-15 Кодексу.

12 травня 2021 року командир військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_4 склав прокол про адміністративне правопорушення А1319/20 відносно ОСОБА_2 за частиною другою статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Разом з адміністративним протоколом було надано заяву ОСОБА_1 від 13 травня 2021 року відповідно до якої останній просить суд здійснювати розгляд справи у його відсутність ( арк. спр. 25).

Відповідно до частини другої статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення недбале ставлення військової службової особи до військової служби вчинене в умовах особливого періоду, тягне за собою накладення штрафу від ста сорока п`яти до двохсот вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від семи до десяти діб.

Вина правопорушника підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення А1319/20 відносно ОСОБА_2 , копією витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07 червня 2019 року №140, копією витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28 квітня 2021 року №119-НР, службовою характеристикою на ОСОБА_2 , рапортом командира військової частини НОМЕР_1 , копією витягу з наказу від 19 серпня 2017 року №279.

Оцінивши надані докази та матеріали, надавши правову оцінку встановленим обставинам, суд дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-15 Кодексу.

Підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.

Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Суб`єктивна сторона правопорушення - це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Відповідно до статті 251 Кодексу доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до статті 23 Кодексу метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом частини другої статті 33 Кодексу при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

З урахуванням особи правопорушника, його сімейного та матеріального становища, характер протиправного діяння та визнання своєї провини, суд вважає за необхідне застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста сорок п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2 465 грн.

Вказаний вид покарання суд вважає справедливим, пропорційним, достатнім і співрозмірним характеру вчиненого адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 40-1 Кодексу, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно із пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 грн, які підлягають стягненню на користь держави.

Керуючись статтями 26, 40-1, 172-15, 221, 283, 284, 307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановила:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі сто сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2 465 грн (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять грн), на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн (чотириста п`ятдесят чотири грн).

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя Ю.Ф.Волкова