Постанова

Іменем України

Єдиний унікальний номер справи 755/16338/21
Номер провадження 33/824/5272/2021
Головуючий у суді першої інстанції Омельян І.М.
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л.Д. Поливач
26 листопада 2021 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л.Д., розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Сіренка Максима Юрійовича на постанову судді Дніпровського районного суду м.Києва від 20 жовтня 2021 року про притягнення

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

РНОКПП не зазначено,

громадянина України,

тимчасово непрацюючого,

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Дніпровського районного суду м.Києва від 20 жовтня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 23.08.2021 о 02:10 год у м. Києві на Дніпровській набережній, 13/24, керував автомобілем «BMW X3», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на боді-камеру АА-00570, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисника ОСОБА_1 - адвокат Сіренко М.Ю. подав апеляційну скаргу, просить її скасувати та провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки під час розгляду даної справи суд неповно з`ясував усі фактичні обставини, не дослідив і не дав належної оцінки наявним у справі доказам, що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого судового рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються належними і допустимими доказами.

Вказав, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Працівниками поліції було порушено порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою встановлення стану сп`яніння. Лише відмова водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки без його направлення до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан сп`яніння (з наслідками такого направлення) не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП. У матеріалах справи міститься відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на приладі «Драгер», проте він хотів пройти огляд на стан сп`яніння у найближчому медичному закладі. Вважає, що у даному випадку не можуть бути застосовані приписи ч.2 ст.266 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 повинні були направити до медичного закладу для проведення огляду у порядку ч.3 ст.266 КУпАП. Зазначив, що фіксування відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння відбулося без присутності двох свідків, що є безумовним порушенням процедури проведення огляду, тому в даному випадку відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП такий огляд є недійсним. Судом не було враховано, що ОСОБА_1 працівниками поліції не було роз`яснено його прав, чим порушено право на захист. Суд не звернув увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення містить виправлення щодо часу його складення.

Також звернув увагу на те, що відеозапис з боді - камери поліцейського не є безперервним та складається із трьох частин, що свідчить про те, що він редагувався, змінювався, на ньому відсутній цифровий підпис як автора та і особи уповноваженої на виготовлення копій, а тому такий відеозапис не може бути належним доказом у справі.

Крім того, Сіренко М.Ю. просить апеляційний суд поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, посилаючись на те, що ним було своєчасно подано апеляційну скаргу на постанову судді від 20.10.2021, проте таку апеляційну скаргу було безпідставно повернуто апеляційним судом з підстав відсутності у нього повноважень як адвоката на подачу апеляційної скарги від імені ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції.

З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, враховуючи, що строк на апеляційне оскарження було пропущено з поважних причин, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити клопотання адвоката Сіренка М.Ю. та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м.Києва від 20 жовтня 2021 року, оскільки у матеріалах справи відсутні дані, що спростовували б наведені у клопотанні обставини.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Сіренка М.Ю., який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її з викладених підстав, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності до вимог статей 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчинення правопорушення та прийняв постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Так, переглядаючи справу в межах доводів поданої апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні ним п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є обґрунтованою та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №206809 від 23.08.2021, складеним стосовно ОСОБА_1 , у якому зазначено, що останній керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на боді-камеру АА-00570; розпискою ОСОБА_1 щодо зобов`язання не керувати транспортним засобом протягом 24 годин, що підтверджує факт відсторонення водія від керування транспортним засобом; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; даними відеозапису з нагрудної боді - камери працівника поліції, які повністю підтверджують обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові судді.

Апеляційний суд вважає, що суддею суду першої інстанції належним чином були досліджені докази, що містяться у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, яким суддя надав належну правову оцінку, з такою оцінкою доказів погоджується і суд апеляційної інстанції.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 , який стверджує, що працівниками поліції не було запропоновано йому пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повністю підтверджується сукупністю наявних в матеріалах справи доказів, які об`єктивно узгоджуються між собою і з достатньою повнотою підтверджують факт порушення останнім вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України та спростовують доводи апеляційної скарги про відсутність події та складу даного адміністративного правопорушення.

Так, згідно приписів ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Вказані положення Кодексу повністю кореспондуються з положеннями п.2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, у відповідності до п.6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 №1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

За приписами пункту 1 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів проводиться поліцейським лише за наявності у водіїв ознак алкогольного сп`яніння, в той час, як пунктом 12 цього розділу передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4, розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

При цьому згідно п.3 Розділу І цієї Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Матеріали справи містять докази відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомого, приладу «Драгер». Таку відмову він пояснив недовірою працівникам поліції, які зупинили його. Також матеріали справи містять докази направлення на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Із переглянутого у судовому засіданні апеляційним судом відеозапису з боді - камери поліцейського вбачається, що перебуваючи на місці події поліцейський повідомив водію причини зупинки, у ході чого було виявлено, що останній керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння. Працівниками поліції ОСОБА_1 було роз`яснено право на проходження огляду на стан сп`яніння та наслідки відмови від даного проходження, з приводу яких ОСОБА_1 не заперечував, а також зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Також із вказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 на пропозицію поліцейських проїхати до медичного закладу повідомив, що якщо поліцейським це потрібно, то він може поїхати.

Та обставина, що оформлення направлення водія на огляд до медичного закладу охорони здоров`я не зафіксовано на відео не спростовує зазначеного та не може трактуватися судом як доказ невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення, оскільки повністю спростовується наявними у матеріалах справи доказами відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та його поведінки, яка прослідковується на відеозаписі, що не є адекватною обстановці та свідчить про намір уникнути відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення та введення суду в оману стосовного обставин події, що мала місце 23.08.2021.

Безпідставними є посилання в апеляційній скарзі на те, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння за умови фіксування її на боді - камеру поліцейського повинна була відбуватися у присутності двох свідків, оскільки положення ст.266 КУпАП були змінені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» від 16.02.2021. Вказані зміни набрали чинності 17.03.2021, чого адвокатом враховано не було.

Отже, доводи апеляційної скарги про порушення поліцейським процедури проведення огляду на стан сп`яніння, передбаченої статтею 266 КУпАП та вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» при проведенні огляду на стан сп`яніння не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду та повністю спростовуються встановленими судом обставинами справи.

Хибними є доводи апеляційної скарги у тому, що долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери працівника поліції є неналежним доказом, оскільки на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

Доводи про те, що запис на відео переривався, суд відхиляє, оскільки із запису чітко вбачається, що він є безперервним, хоча і складається із декількох частин. На записі безперервно зафіксовано пояснення водія, у яких він заперечує проти проходження запропонованого поліцейськими огляду на стан сп`яніння, зокрема у закладі охорони здоров`я, підписання водієм протоколу.

Таким чином, підстави вважати вказаний відеозапис недопустимим доказом у суду апеляційної інстанції відсутні, оскільки на ньому зафіксовані усі процесуальні дії, які мав вчинити поліцейський при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги, що вказані у протоколі про адміністративне правопорушення відомості стосовно часу його складення містять виправлення, внаслідок чого цей протокол не можна вважати належними і допустимим доказом, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки із відеозапису з боді - камери поліцейського вбачається, що час зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення відповідає часу його складення та узгоджується із часом зупинення ОСОБА_1 працівниками поліції. При цьому, протокол не містить будь-яких пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності з приводу незгоди з його змістом, як і не містить жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення.

Отже, будь-яких порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою суддею постановою, проте висновків судді не спростовують.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього руху України та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому постанова судді Дніпровського районного суду м.Києва від 20 жовтня 2021 року стосовно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою. Підстави для її скасування та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 як події так і складу адміністративного правопорушення, про що заявляються вимоги в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Сіренку Максиму Юрійовичу строк на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м.Києва від 20 жовтня 2021 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Сіренка Максима Юрійовича залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду м.Києва від 20 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Д. Поливач