Справа № 139/842/21
Провадження № 3/139/383/21
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 листопада 2021 року смт Муровані Курилівці
Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Тучинська Н.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Могилів-Подільського РВП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше притягувався до адміністративної відповідальності, -
В С Т А Н О В И Л А:
Щодо ОСОБА_1 складено два протоколи про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 408311 від 22 жовтня 2021 року та серії ВАБ № 392483 від 25 жовтня 2021 року.
Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано як порушення підпункту 2.2. п. 3 постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.
ОСОБА_1 у суді пояснив: Він не є перевізником, а лише водієм. Перевізник не уповноважував його перевіряти медичні документи пасажирів. Крім того, поліцейські запитували пасажирів тільки про вакцинацію, а про тести на COVID-19 не запитували.
Заслухавши пояснення особи, що притягається до адмінвідповідальності, дослідивши зміст протоколів про адміністративне правопорушення та докази, додані до протоколу серії ВАБ № 408311 від 22 жовтня 2021 року (до протоколу серії ВАБ № 392483 від 25 жовтня 2021 року ніякі докази не додавалися), приходжу до наступного висновку:
Стаття 9 КУпАП дає визначення поняття адміністративне правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Із 17 березня 2020 року діє норма про адміністративну відповідальність за порушення правил карантину (ст. 44-3 КУпАП). Зокрема, адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Відповідно до ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.
ОСОБА_4 вміняється у вину порушення правил карантину, встановлених підпунктом 2.2. п. 3 постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 зі змінами (цитую) «11.10.2021 № 1026». Однак, зміни до постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09 грудня 2020 року вносилися, зокрема, постановою КМУ № 1066 від 11.10.2021.
Станом на момент складання протоколів щодо ОСОБА_4 діяла така редакція підпункту 2.2. п. 3 постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020: «У разі встановлення жовтого рівня епідемічної небезпеки додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 2-2 цієї постанови, забороняється … здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом на автобусних маршрутах, авіаційним та залізничним транспортом у міжобласному сполученні без наявності у всіх пасажирів, крім осіб до 18 років, негативного результату тестування на COVID-19 методом полімеразної ланцюгової реакції або експрес-тесту на визначення антигена коронавірусу SARS-CoV-2, яке проведене не більш як за 72 години до дня поїздки; або документа, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації; або документа, що підтверджує отримання однієї дози дводозної вакцини; або міжнародного, внутрішнього сертифіката чи іноземного сертифіката, що підтверджує вакцинацію від COVID-19 однією дозою дводозної вакцини (жовті сертифікати) або однією дозою однодозної вакцини чи двома дозами дводозної вакцини (зелені сертифікати), які включені Всесвітньою організацією охорони здоров`я до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях, негативний результат тестування методом полімеразної ланцюгової реакції або одужання особи від зазначеної хвороби, чинність якого підтверджена за допомогою Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія). Перевізник несе відповідальність за наявність у всіх пасажирів, крім осіб до 18 років, документів, передбачених цим підпунктом..
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин по справі.
Згідно з вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 ст. 254 КУпАП передбачено, що при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол.
За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю ( ст. 252 КУпАП).
Для визнання адміністративного правопорушення таким, що містить ознаки правопорушення, діяльність особи має бути такою, що може розцінюватись як правопорушення, передбачене тією чи іншою статтею.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельник проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.
Також ЄСПЛ неодноразово наголошував, зокрема, в рішеннях у справах "Гурепка проти України (N2)" від 08 квітня 2010 року, "Лучанінов проти України" від 09 червня 2011 року на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).
Так, ОСОБА_1 вмінено у вину, що він здійснював перевезення повнолітніх пасажирів транспортним засобом міжобласного сполучення Могилів-Подільський Хмельницький, без наявності у пасажирів відповідних документів щодо дійсного негативного тесту на COVID-19 чи документів про вакцинацію проти COVID-19.
В той же час, із доданого до матеріалів протоколу серії ВАБ № 408311 від 22.10.2021 CD-диску із фіксацією події адміністративного правопорушення вбачається, що працівник поліції запитував у пасажирів про наявність сертифікату про вакцинацію, а про наявність тесту на COVID-19 на протязі останніх 72 годин не запитував.
Окрім того, відповідно до положень нормативного акту, порушення якого вмінено ОСОБА_4 , відповідальність за наявність у всіх пасажирів, крім осіб до 18 років, документів, передбачених підпунктом 22 п. 3 постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 в редакції станом на момент складання протоколу, несе перевізник. В той же час, зібраними у справі матеріалами та поясненнями ОСОБА_4 в суді доведено, що він є водієм, але не перевізником у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт».
До протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 392483 від 25.10.2021 взагалі не додано будь-яких документів. Тому у цій справі взагалі відсутні докази про склад адміністративного правопорушення.
Таким чином, встановлені під час розгляду справи обставини не підтверджують достовірність викладених у протоколах даних про обставини правопорушення. Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.
Враховуючи принцип презумпції невинуватості, відповідно до якого всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, приходжу до висновку, що поданими до суду матеріалами не доведено склад вміненого ОСОБА_1 правопорушення.
У разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).
Керуючись ст. 62 Конституції України, ч. 1 ст. 44-3, п. 1 ст. 247, ст.ст. 1, 9, 23, 34, 221, 249, 251, 252, 276, 277, 279, 280, 284 КУпАП України, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, провадженням закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Мурованокуриловецький районний суд протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Суддя : ______________