ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/1510/21Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 33/817/281/21 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Оленяка В.С.

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 березня 2021 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок )гривень.

Як визнав суд, 16 січня 2021 року близько 22 години ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем спільного місця проживання вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 та неповнолітньої дочки ОСОБА_3 домашнє насильство, а саме: висловлювався в її сторону нецензурною лайкою, чинив на неї моральний та психологічний тиск, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю. Крім цього, 16 січня 2021 року близько 22 години ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем спільного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 вчинив відносно своїх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 домашнє насильство психологічного характеру, а саме: виражався нецензурними словами, чинив моральний та психологічний тиск, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода їх психічному здоров`ю, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вважає постанову суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою з мотивів неправильно встановлених судом обставин справи.

На думку апелянта матеріали справи слід повернути до Патрульної поліції ТРВП ТВП ГУНП в Тернопільській області для належного оформлення.

Вважає, що суд невірно взяв до уваги пояснення потерпілих та аудіозапис, з якого вбачається, що батько вчиняє дії виховного характеру щодо своїх дітей.

Зазначає, що не був в стані алкогольного сп`яніння, оскільки не проходив освідування.

Звертає увагу, що суд не взяв до уваги показання свідків, які спростовують показання потерпілих.

Просить постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 березня 2021 року скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Одночасно, ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки повний текст оскаржуваної ним постанови він отримав лише 09 квітня 2021 року

Заслухавши апелянта ОСОБА_1 , як особу, яка притягнута до адміністративної відповідальності, та його захисника Оленяка В.С., які підтримали подану апеляційну скаргу та просять її задовольнити, скасувати постанову суду першої інстанції і закрити провадження у справі; дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги приходжу до наступних висновків.

За загальним правилом, визначеним ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк, за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ст.285 КУпАП копія постанови по справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

В матеріалах справи відсутні відомості про вручення копії судового рішення від 26 березня 2021 року ОСОБА_1 у визначений законом строк.

За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено ОСОБА_1 з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_6 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Зокрема, як слідує з протоколів про адміністративне правопорушення серії ВАБ №520030 від 25.01.2021 року та серії ВАБ №520031 від 25.01.2021 року, які були предметом розгляду суду першої інстанції, 16 січня 2021 року близько 22 години ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем спільного місця проживання вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 та неповнолітньої дочки ОСОБА_3 домашнє насильство, а саме: висловлювався в її сторону нецензурною лайкою, чинив на неї моральний та психологічний тиск, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю. Крім цього, 16 січня 2021 року близько 22 години ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем спільного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 вчинив відносно своїх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 домашнє насильство психологічного характеру, а саме: виражався нецензурними словами, чинив моральний та психологічний тиск, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода їх психічному здоров`ю.

Відомості, зазначені у протоколах про адміністративне правопорушення, об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Так, допитані судом першої інстанції потерпілі ОСОБА_4 , яка є дружиною ОСОБА_1 , а також ОСОБА_4 , ОСОБА_3 і ОСОБА_5 , які є дітьми ОСОБА_1 , підтвердили обставини, наведені у протоколах про адміністративне правопорушення та пояснили, що 16 січня 2021 року близько 22 години, за місцем їх спільного проживання, ОСОБА_1 висловлювався до них нецензурними словами та погрожував фізичною розправою.

Аналогічні свідчення потерпілі надали також працівникам поліції, що стверджується їх письмовими поясненнями від 16 січня 2021 року, які долучені до матеріалів справи.

Також, факт вчинення домашнього насильства зі сторони ОСОБА_1 стверджується заявою потерпілої ОСОБА_2 від 16 січня 2021 року, відповідно до якої вона просить притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги показання свідків, на які посилається апелянт, оскільки жоден із допитаних свідків не був очевидцем подій, які мали місце 16 січня 2021 року близько 22 години за місцем проживання ОСОБА_1 .

Правильним є висновок суду першої інстанції про недоведеність факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, оскільки це не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні.

Що стосується доводів апелянта про недопустимість як доказу аудіозапису розмов сім`ї ОСОБА_1 , які не були долучені до протоколів про адмінправопорушення і місцевий суд безпідставно допустив їх як доказ по справі, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в матеріалах справи наявно достатньо інших доказів, які були безпосередньо досліджені місцевим судом і відносно яких не ставилось питання про їх допустимість, які доводять факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, за яке його притягнуто до адмінвідповідальності.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно, з дотриманням вимог ст.251 КУпАП дослідив докази у справі та відповідно до ст.252 КУпАП дав їм належну правову оцінку.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 березня 2021 року відносно ОСОБА_1 , яка ним оскаржується, є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Поновити особі, яку притягнуто адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 березня 2021 року,

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 березня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.