ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/560/21 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2021 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 вересня 2021 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 16 липня 2021 року серії ААБ №201203 та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Згідно постанови ОСОБА_1 16 липня 2021 року о 06 год. 27 хв. в м. Тернополі на перехресті вул. Дружби та вул. Миру керував транспортним засобом марки «Volkswagen Golf» номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 6810» №ARBL-0894 (повірка дійсна до 15.10.2021р.) та огляду в КНП Тернопільський медичний центр ТОР водій категорично відмовився. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 16.07.2021р. серії ААБ №201203 ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та притягується до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 вересня 2021 року - скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що повідомленні працівником поліції ознаки сп`яніння, а саме: почервоніння очей та запах алкоголю з порожнини рота нічим не підтвердженні. Зазначає, що ознаки алкогольного сп`яніння, які назвали працівники поліції під час зупинки та ознаки алкогольного сп`яніння, які зазначені у протоколі та направленні відрізняються. Також, апелянт вказує на те, що із відео, яке наявне в матеріалах справи не можливо встановити ознак алкогольного сп`яніння. Апелянт звертає увагу суду на те, що працівниками поліції йому направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції надано не було. Зазначає, що рапорта працівників поліції не можуть слугувати беззаперечним та належним доказом.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 , який просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення від 16.07.2021р. серії ААБ №201203; відеозаписах нагрудних камер відеореєстраторів ВО 00038, ВО 00024; ВО 00027, свідоцтві про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/7394 від 15.10.2020р., на прилад газоаналізатор «Alcotest 6810» №ARBL-0894 (повірка дійсна до 15.10.2021р.); направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; розписці ОСОБА_2 від 16.07.2021р. про доставлення автомобіля за місцем, де проживає власник; постанові серії ЕАН №4493649 від 16.07.2021р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за порушення вимог ПДР, що свідчить про факт керування транспортним засобом та правомірність його зупинки.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Твердження апелянта про те, що повідомлені працівником поліції ознаки сп`яніння, а саме: почервоніння очей та запах алкоголю з порожнини рота нічим не підтвердженні, а також те, що ознаки алкогольного сп`яніння, які назвали працівники поліції під час зупинки та ознаки алкогольного сп`яніння, які зазначені у протоколі та направленні відрізняються не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмови від проходження у встановленогму порядку огляду на стан сп`яніння.

Так, згідно матеріалів справи, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення від 16.07.2021р. серії ААБ №201203 та направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ОСОБА_1 перебував з такими ознаками алкогольного сп`яніння як: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, не чітка мова, тремтіння пальців рук. Також, відеозаписом із нагрудник камер працівників поліції беззаперечно підтверджено те, що останніми неодноразово озвучувалася ОСОБА_1 вищевказані ознаки алкогольного сп`яніння (файл з 06:31 хв.), а тому доводи ОСОБА_3 про те, що ознаки алкогольного сп`яніння, які назвали працівники поліції під час зупинки та ознаки алкогольного сп`яніння, які зазначені у протоколі та направленні відрізняються, суд апеляційної інстанції оцінює критично.

Що стосується доводів про те, що працівниками поліції йому направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції надано не було, апеляційний суд зазначає, що підставою для складання поліцейським направлення на проведення огляду особи на стан алкогольного чи іншого сп`яніння в закладах охорони здоров`я є попередня згода самого водія на проведення такого огляду, який згідно вимог ч. 4 ст. 266 КУпАП проводиться у найближчому закладі охорони здоров`я за обов`язкової участі поліцейського.

Наявними у цій справі доказами достовірно встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки та в закладі охорони здоров`я, що підтверджується долученим до справи відеозаписом, а тому доводи апелянта з приводу того, що поліцейськими безпідставно не надано йому направлення на огляд, є помилковими.

Доводи апелянта про те, що рапорт працівника поліції не може бути доказом по даній справі не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки вчинення правопорушення в цьому випадку доведено сукупністю інших доказів, в тому числі об`єктивними даними долученого до протоколу відеозапису.

Інші доводи апеляційної скарги не вказують на порушення суддею при розгляді справи вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та на наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваної постанови.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 , не заперечує факт керування транспортним засобом та факт його відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, але стверджує про відсутність підстав для проходження ним огляду на стан сп`яніння, тобто ознак алкогольного сп`яніння. Разом з тим, такі доводи апелянта є суперечливими, оскільки в апеляційній скарзі він одночасно стверджує, що внаслідок захворювання у нього дійсно наявні порушення координації рухів, тремтіння пальців рук і порушення мови, наявність яких віднесено до ознак сп`яніння. Крім того, з доданих до протоколу відеозаписів видно, що після передачі ОСОБА_1 документів працівникам поліції вони вказали на наявність у нього запаху алкоголю з ротової порожнини, у зв`язку з чим неодноразово пропонували пройти огляд на стан сп`яніння від якого ОСОБА_1 категорично відмовився, мотивуючи тим, що алкоголю не вживав, хоча згідно вимог п.2.5. ПДР як водій був зобов`язаний пройти такий огляд. Крім того, як видно з наявних у справі протоколів про адміністративні правопорушення за ст.ст.173,185 КУпАП та протоколу про адміністративне затримання від 15.07.2021р. в той день о 21 год.45 хв. ОСОБА_1 був затриманий за фактом вчинення в п`яному вигляді дрібного хуліганства і злісної непокори законним вимогам працівників поліції.

Враховуючи наведені обставини в їх сукупності апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування оскарженої постанови суду першої інстанції, яка є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 вересня 2021 року відносно нього без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя