Справа № 472/762/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2021 року смт. Веселинове

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області Чаричанський П.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Вознесенського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, із середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

05 жовтня 2021 року до Веселинівського районного суду Миколаївської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №055944 від 27.09.2021 року, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно вказаного протоколу, 26.09.2021 року о 19:59 гр. ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 вчинив економічне насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 забирав спільно нажите майно та ображав грубою нецензурною лайкою.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 055944 від 27.09.2021 року та надавши оцінку доказам, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП з наступних підстав.

У відповідності до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Стаття 9 ч. 1 КУпАП зазначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин по справі.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року зі змінати 01.01.2020 р., цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Стаття 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 Розділу І ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року зі змінати 01.01.2020 р., домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 14 ч. 1 Розділу І ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З заяви ОСОБА_2 від 16.09.2021 року вбачається, що остання просить прийняти міри до її колишнього чоловіка ОСОБА_1 , який відносно неї вчиняє домашнє насильство в сім`ї, принижує її честь і гідність.

З пояснень ОСОБА_2 від 26.09.2021 року вбачається, що приблизно о 19:30 год. прийшов її колишній чоловік, який вчинив з нею безпідставно сварку. В ході сварки вище зазначений громадянин виражався в її адресу брутальною лайкою та пригнічував її честь та гідність. Будь яких фізичних впливів до неї не застосовував колишній чоловік, в подальшому вона дізналася, що її колишній чоловік вчинив з нею сварку із за бочки розміром приблизно 3 куби. Чому він приходить ввечері їй не відомо.

З пояснень ОСОБА_1 від 26.09.2021 року вбачається, що він проживає по АДРЕСА_1 . Раніше він проживав по АДРЕСА_3 , разом з дружиною ОСОБА_2 на протязі 16 років. Вони мають двох спільних дітей. В 2020 році вони розлучилися. Він залишив колишній дружині та дітям будинок та все, що було в будинку. Вони домовилися, що він забере с/г техніку. Він забрав техніку та повідомив, що також забере металеву бочку на 3 м3 та борт до причепа. До теперішнього часу він бочку не забрав. Раніше дружина викликала неодноразово поліцію через те, що вона не хоче віддавати йому речі. 26.09.2021 р. їй зателефонував мешканець смт. Веселинове ОСОБА_3 та запитав, чи може він купити бочку у ОСОБА_4 , яка йому запропонувала придбати, на що він відповів, що бочка належить йому і вона не продається. Після чого він пішов до ОСОБА_4 аби забрати свою бочку. Прийшовши в двір повідомив ОСОБА_4 , що він буде забирати свою бочку. Підготувавши бочку до транспортування, почув, як ОСОБА_4 викликає поліцію. ОСОБА_1 вийшов на двір та почав чекати на поліцію. При розмові з колишньою дружиною він нецензурною лайкою не виражався їй не погрожував. Свідків чи очевидців не було, пізніше прийшли сусіди, яких привела ОСОБА_4 , але між ними сварки не було. Він бажає забрати свою бочку та борти від причепа. Нічого іншого він брати не буде. Раніше ОСОБА_4 була згодна віддати вказані речі.

З пояснень свідка ОСОБА_5 від 26.09.2021 р. вбачається, що в її сина ОСОБА_6 на даний час виникли особисті неприязні стосунки з колишньою дружиною ОСОБА_4 , яка проживає по сусідству. 26.09.2021 р. син пішов до ОСОБА_4 , аби забрати свою металеву бочку. Вона виходила на вулицю і не чула, щоб в її дворі були якісь сварки чи крики в момент коли ОСОБА_6 був в її дворі.

З пояснень свідка ОСОБА_7 від 26.09.2021 р. вбачається, що вона живе по сусідству зі ОСОБА_8 вечірній час точний час вона не знає, вона почула, як зі сторони будинку ОСОБА_4 роздавалися крики. Через деякий час до неї прибіг син ОСОБА_4 та повідомив їй, що їх батько вчинив сварку із матір`ю.

З пояснень свідка ОСОБА_9 від 26.09.2021 р. вбачається, що 26.09.2021 р. приблизно о 20:00 год. до неї прийшла ОСОБА_4 та попросила прийти до неї. Коли вона прийшла додому до вище зазначеної громадянки, то побачила, як на подвір`ї стоїть її колишній чоловік ОСОБА_6 , який виражався в адресу ОСОБА_4 словами брутальної лайки. Потім вона дізналася, що сварка в них виникла через металеву бочку розміром приблизно 3 куби.

З пояснень свідка ОСОБА_10 від 26.09.2021 р. вбачається, що26.09.2021 р. вона була в гостях у сверкури ОСОБА_11 та її сина ОСОБА_6 . Останній розлучився зі своєю дружиною, яка проживає поруч. 26.09.2021 р. ОСОБА_6 пішов до колишньої дружини аби забрати свої речі. Коли він був в неї в дворі, криків з двору чи скандалів не чула. Ніхто з двору не виражався нецензурною лайкою. Їй відомо, що ОСОБА_4 постійно вчиняє сварки, провокує на скандали і не хоче повертати речі.

Судом встановлено, що у протоколі, складеному відносно ОСОБА_1 відсутні докази щодо завдання шкоди економіного характеру відносно ОСОБА_2 шляхом образ в її адресу, навпаки, як вбачається з пояснень ОСОБА_1 під час суперечки ОСОБА_1 не ображав її словами брутальної лайки, а навпаки після того як ОСОБА_4 викликала працівників поліції він чекав на їх приїзд. Даних про те, що наслідки, які передбачені в диспозиції ст. 173-2 КУпАП як обов`язкові, настали чи могли настати - немає.

Виходячи з наведено, вбачається тимчасова сімейна сварка, а не домашнє насильство.

Інших доказів до протоколу серія ВАБ №055944 від 27.09.2021 року, не надано.

Статтею 62 ч. 3 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року N 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до переконання, що в діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 221, 247, 251, 252, 280, 283-284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Веселинівський районний суд Миколаївської області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіП. О. Чаричанський