Справа № 467/26/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2021 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., перевіривши дотримання вимог КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення №1 від 13 січня 2021 року відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 172-11 указаного Кодексу,-

ВСТАНОВИВ :

До Арбузинського районного суду Миколаївської області направлено протокол про адміністративне правопорушення №1 від 13 січня 2021 року із якого вбачається, що 11,12 та 13 січня 2021 року о 08 год. 00 хв. під час шикування особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 та СП сержант ОСОБА_1 був відсутній без поважних причин.

На нове місце служби відповідно призначення в 40 окрему артилерійську бригаду м. Первомайськ вчасно не з`явився. Сержант ОСОБА_1 самовільно залишив місце служби в умовах особливого періоду.

Дії ОСОБА_1 уповноваженою особою були кваліфіковані за ч.3 ст. 172-11 КУпАП.

Проте, в ході підготовки справи про адміністративне правопорушення до розгляду, перевіряючи правильність складання цього протоколу у порядку ст.278 КУпАП, було установлено, що його складено не правильно, оскільки він не відповідає вимогам ч.1 ст. 256 указаного Кодексу, так як не містить у собі зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Так, ч.1 ст. 172-11 КУпАП установлює відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб.

Діяння, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, утворюють собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-11 КУпАП.

Самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб має наслідком притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 172-11 КУпАП.

А за діяння, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду, настає адміністративна відповідальність установлена ч.4 ст. 172-11 КУпАП.

Проте, обставини, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення охоплюють собою ознаки, які вказують на дійсність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 172-11 КУпАП, оскільки описують події, які мали місце в умовах особливого періоду.

Інакше кажучи, уповноваженій особі, яка слала протокол, належить остаточно визначитись із правовою кваліфікацією діяння (дії або бездіяльності), що інкримінується у даному випадку ОСОБА_1 .

Крім того, з метою забезпечення умов реалізації конституційних і конвенційних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, слід конкретно викласти у протоколі фабулу «обвинувачення», так як наразі є незрозумілим у чому саме полягає суть ймовірно учиненого ОСОБА_1 правопорушення.

Зокрема, дані протоколу місять у собі одночасно відомості як про нез`явлення вчасно на службу, так і про самовільне залишення місця служби, у той час, як не зазначені обов`язкові ознаки, що обумовлюють протиправність цих діянь (дії і бездіяльності).

Тобто, у цій ситуації уповноваженій особі, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, належить правильно визначитись із правовою кваліфікацією діяння (дії та/або бездіяльності), чітко викласти суть ймовірно чиненого правопорушення у точній відповідності до диспозиції норм ст. 172-11 КУпАП, у тому числі конкретизувати (зазначити) обов`язкові ознаки, які передбачені цими нормами.

Усунення такого роду недоліків буде спрямоване на забезпечення реалізації права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, на захист і відповідатиме концепції справедливого судового розгляду.

Адже Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79).

Крім того, ЄСПЛ констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. Надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).

Ураховуючи те, що протокол про адміністративне правопорушення є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, а суд розглядає справи лише у межах обставин, що окреслені у ньому.

Іншими словами, протокол містить у собі формулювання «обвинувачення» , яке, по суті, являє собою юридичний висновок, заснований на фактичних обставинах справи, зміст якого складають правові ознаки правопорушення, викладені мовою диспозиції застосовуваної норми КУпАП.

У той час, як саме формулювання обвинувачення визначає конкретний обсяг і межі судового розгляду і надає можливість обвинуваченому у повній мірі реалізувати своє право на захист.

Отже, суд позбавлений можливості ініціювати судовий розгляд цієї справи по суті до усунення виявлених недоліків, наявність яких наразі унеможливлює здійснення такого розгляду із дотриманням принципу верховенства права і законності.

Тож, у контексті вищевикладеного, ураховуючи недопустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення та ігнорування прав осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, вважаю за необхідне повернути протокол про військове адміністративне правопорушення №1 від 13 січня 2021 року відносно ОСОБА_1 , органу, який його надіслав, з метою дотримання останнім імперативних завдань КУпАП.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 1, 6, 7, 23, 38, 221, 245, 247, 252, 256, 277, 278, 283 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Протокол про адміністративне правопорушення №1 від 13 січня 2021 року про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-11 КУпАП, складений відносно ОСОБА_1 , повернути до Арбузинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для усунення вказаних у цій постанові недоліків та виконання вимог, установлених ст. 1 указаного Кодексу, з урахуванням положень ст.38 КУпАП.

Постанова згідно рішення Конституційного Суду України № 2- рп/2015 від 31 березня 2015 року оскарженню не підлягає і є обов`язковою до виконання на всій території України.

Суддя І.В. Явіца