33/804/621/21
263/3488/21
Суддя першої інстанції: Кулик С.В. 33/804/621/21
Суддя доповідач: Топчій Т.В 263/3488/21
Категорія: ст. 130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Топчій Т.В., ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 червня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючий, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 224499 від 14.03.2021 року, складеного інспектором взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Донецькій області ДПП лейтенантом поліції Калініним О.М., 14.03.2021 року о 16:23 годині, за адресою: Донецька область, Центральний район бул. Хмельницького буд. 20, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом мотоциклом Scrambler 250, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння ( різкий запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя, порушення мови) від проведення огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alcotesr, на місці зупинки та від проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08.06.2020 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На зазначену постанову 23.11.2021 року ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу, в якій він просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати та винести нову, якою провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі ст. 38 КУпАП у зв`язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 зазначено, що оскаржувану постанову було ухвалено за його відсутності. Копію постанови йому не було направлено. Про її винесення він дізнався від свого керівництва. 05.11.2021 року він звернувся до канцелярії Жовтневого районного суду м.Маріуполя з клопотанням про видачу йому копії рішення. Копію зазначеної постанови він отримав лише 18.11.2021 року, що підтверджується відповідною розпискою.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно повернути апелянту за наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Аналізуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції виходжу з наступного.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що про складання протоколу серії БД № 224499 від 14.03.2021 року ОСОБА_1 було відомо, про що свідчить його особистий підпис.

Розгляд матеріалів про адміністративне правопорушення було призначено в суді першої інстанції на 13.04.2021 року.

ОСОБА_1 було повідомлено належним чином, направлено судову повістку про виклик на 13.04.2021 року рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, яку він отримав 07.04.2021 року. (13,14). 13.04.2021 року на адресу Жовтневого райсуду м.Маріуполя надійшло клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи для звернення за правовою допомогою. (а.с.15).

У зв`язку з цим, розгляд справи було відкладено на 30.04.2021 року.

30.04.2021 року на адресу Жовтневого райсуду м.Маріуполя надійшло клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи для звернення за правовою допомогою та ознайомленням з матеріалами справи. (а.с.16).

У зв`язку з цим, розгляд справи було відкладено на 31.05.2021 року.

31.05.2021 року на адресу Жовтневого райсуду м.Маріуполя надійшло клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у зв`язку з поганим самопочуттям та перебуванням на лікарняному. (а.с.18-20).

У зв`язку з цим, розгляд справи було відкладено на 08.06.2021 року.

08.06.2021 року на адресу Жовтневого райсуду м.Маріуполя надійшло клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікарняному. (а.с.10-11).

Оскаржувану постанову було ухвалено Жовтневим райсудом м.Маріуполя 08.06.2021 року.

Згідно супровідного листа ОСОБА_1 було направлено копію постанови суду.

Таким чином, з моменту ухвалення оскаржуваної постанови минуло більше п`яти місяців.

Доводи апелянта про перебування останнього на лікарняному, суд відкидає, оскільки відповідно до копії лікарняного листа серії АДК № 975546 від 28.05.2021 року, ОСОБА_1 знаходився на лікарняному з 28.05.2021 року по 16.06.2021 року. (а.с.31).

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 достеменно був обізнаний про хід судового розгляду провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього, мав об`єктивну можливість цікавитися ходом розгляду справи, отримати копію постанови та у визначений КУпАП строк оскаржити рішення суду.

Ст. 294 КУпАП встановлено, що строк на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення відраховується не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення або моменту, коли особа дізналася про постановлене судове рішення, а з моменту винесення постанови.

Порівняльно-правовий аналіз правових норм вказує на те, що суд апеляційної інстанції може поновити строк на апеляційне оскарження у тому випадку, якщо особа, яка звертається з таким клопотанням доведе поважність причин пропуску строку та неможливість апеляційного оскарження у визначений законом строк.

Оскільки інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження апелянтом не наведено, приходжу до висновку про необхідність відмови ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «Мельник проти України», норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).

Отже, в поновленні строку апеляційного оскарження ОСОБА_1 слід відмовити, апеляційну скаргу повернути апелянту у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити ОСОБА_1 у поновлені строку на апеляційне оскарження постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08.06.2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08.06.2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - повернути апелянту.

Постанова апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Суддя Т.В. Топчій