Справа № 305/1100/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.11.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у особі судді Феєра І.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/886/20 за апеляційною скаргою захисника - адвоката Штефанюка І.М., поданою в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 12.08.2020.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, мешканка АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, неодружена, ФОП, визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 17 000 (сімнадцять тисяч ) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 264281 від 26.07.2020 та постанови судді від 12.08.2020 вбачається, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 26.07.2020 о 19 год. 30 хв. в АДРЕСА_2, в приміщенні кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_2» Рахівського району Закарпатської області, проводила святкування і урочисті заходи пов?язані з хрещенням дитини за участю більше 17 осіб, чим порушила п.5 Постанови головного державного санітарного лікаря України від 02.06.2020, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.44-3 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат Штефанюк І.М. порушує питання про скасування постанови судді Рахівського районного суду від 13.08.2020 та закриття провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на те, що розгляду справи, всупереч вимог ст.268 КУпАП відбувся буз участі ОСОБА_1 та всупереч відомостей про її належне повідомлення про час і місце розгляду справи. Окрім того, захисник вказує на те, що ОСОБА_1 не заявляла про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою СМС - повідомлення, тому наявна у справі довідка про доставку такого повідомлення одержувачу, не може вважатись доказом належного повідомлення особи про час і місце розгляду справи та суперечить вимогам ст.277-2 КУпАП. Також захисник зазначає, що письмові пояснення ОСОБА_1 без її безпосереднього допиту в судовому засіданні не можуть прийматись до уваги, оскільки такі пояснення належним чином не перевірені. Поряд з тим ОСОБА_1 , даючи пояснення працівникам поліції, наголошувала, що

-2-

серед запланованих 17 відвідувачів закладу половину складали діти віком до 14 років, що безпідставно не було відображено у протоколі про адміністративне правопорушення. Більш того, п.3 Постанови головного державного санітарного лікаря України від 02.06.2020, передбачає в закладах громадського харчування також і дотримання відстані між сусідніми столами та розміщення за одним столом не більше 4-х чоловік, без урахування дітей віком до 14 років, якщо столи не відокремлені один від одного суцільною перегородкою. Одночасно захисник порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді від 12.08.2020, посилаючись на те, що про наявність постанови судді, ОСОБА_1 стало відомо тільки 25.09.2020, що є беззаперечним фактом пропуску строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Будучи неодноразово належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та її захисник - адвокат Штефанюк І.М. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися, судову кореспонденцію отримували, про розгляд справи були належним чином повідомлені, до суду в черговий раз не з`явилися, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч.4 ст.294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Штефанюка І.М., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст.ст.268,271 КУпАП. При цьому апеляційний суд враховує клопотання захисника - адвоката Штефанюка І.М. про розгляд справи у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає до задоволення, а апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце, і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 та її захисник - адвокат Штефанюк І.М. не були присутнім в судовому засіданні під час розгляду справи, інших доказів, ніж ті, які зазначені в апеляційній скарзі, щодо дати отримання постанови судді від 12.08.2020, в матеріалах справи відсутні.

З врахуванням наведеного, з метою недопущення порушення права на захист особи, доводи захисника - адвоката Штефанюка І.М. щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційний суд вважає поважними, а клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови таким, що підлягає до задоволення і такий строк поновлюється.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

-3-

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що поняття «кримінальне обвинувачення», яке використовується у статті 6 Конвенції, має автономний характер і його необхідно розуміти з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (справа «Михайлов проти Російської Федерації»).

Враховуючи сутність і характер адміністративного правопорушення, суворість можливого стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати право на захист своїх інтересів професійним захисником та право оскаржувати судові рішення.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Стаття 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.

Частиною 3 пункту 5 Постанови головного державного санітарного лікаря України №32 від 02.06.2020«Про внесення змін до Тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів у закладах громадського харчування на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» у закладах, що здійснюють обслуговування в приміщенні забороняється проведення свят, банкетів, майстер-класів, публічних подій тощо, в яких беруть участь більше 10 осіб.

-4-

З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 26.07.2020 о 19 год. 30 хв. в АДРЕСА_2, в приміщенні кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_2» Рахівського району Закарпатської області, проводила святкування і урочисті заходи пов?язані з хрещенням дитини за участю більше 17 осіб, чим порушила п.5 Постанови головного державного санітарного лікаря України від 02.06.2020, за що передбачена адміністративна відповідальність у відповідності до ст.44-3 КУпАП.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, її винуватість у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Зокрема, вина ОСОБА_1 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серіїАПР 18 №264281 від 26.07.2020, яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення та який відповідає вимогам ст.256 КУпАП, як щодо змісту так і щодо форми;письмовими поясненнями ОСОБА_1 , яка підтвердила факт проведення банкету (хрестин) за участю 17 людей у приміщенні належного їй кафе-ресторану.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР 18 №264281 від 26.07.2020 зазначено: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; а також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено її права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Матеріали справи не містять доказів про порушення ДОПСП Рахівського ВП Тячівського ВП ГУ НП в Закарпатській області Тафічук В.В. законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейським дотримано вимоги ч.2 ст.251, ст.ст.256,268 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення серії АПР 18 №264281 від 26.07.2020 складено у відповідності до вимог, встановлених ст.256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.

З установлених апеляційним судом обставин вбачається, що ОСОБА_1 у період дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» у приміщенні ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 » проводила банкет за участю 17 чоловік, чим порушила ч.3 п.5 Постанови головного державного санітарного лікаря України №32 від 02.06.2020

Враховуючи викладене у працівника поліції були всі підстави для складення щодо ФОП ОСОБА_1 протоколу за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи не знайшли свого підтвердження.

Доводи захисника Штефанюка І.М. про те, що частина відвідувачів закладу були діти до 14 років, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки відповідний пункт нормативного правового акту, порушення якого ставиться у провину ОСОБА_1 не місить жодних застережень щодо віку осіб, у тому числі дітей до 14 років, присутність яких допускається у закладі громадського харчування у кількості більше 10 чоловік. До того ж, захисник не надав жодних доказів, які б підтвердили наведені ним обставини.

-5-

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винною у порушенні вимог, які передбачені частиною 3 пункту 5 Постанови головного державного санітарного лікаря України №32 від 02.06.2020 та вчиненні, передбаченого ст.44-3 КУпАП адміністративного правопорушення, а призначене їй адміністративне стягнення таким, що відповідає санкції вищевказаної статті - як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, і є справедливим.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що карантинні (обмежувальні) заходи, які можуть бути застосовані Кабінетом Міністрів України є співрозмірними загрозі поширенню інфекційних захворювань та спрямовані на забезпечення захисту здоров`я громадян країни.

Карантинні обмеження повинні бути необхідними у демократичному суспільстві та пропорційними переслідуваній законній меті, заздалегідь передбаченими, носити терміновий характер з урахуванням відповідних наслідків їх застосування. При цьому вказані карантинні обмеження повинні періодично переглядатися з метою вирішення питання про необхідність їх продовження або наявність причин для скасування.

Запобігання поширенню інфекційних захворювань є підставою для обмеження свободи пересування, зібрань, приватного та сімейного життя відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому під суспільною необхідністю потрібно розуміти відповідність відношення балансів прав однієї людини з балансом прав всієї нації на здорове існування та безпечне середовище. Баланс інтересів індивідуального і громадського здоров`я відображений у справі «Соломахін проти України».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під законною метою необхідно розуміти встановлення конкретних, вимірних, досяжних, реалістичних та часоспрямованих цілей на зміну та покращення ситуації в майбутньому. У даному випадку такою метою є запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19) про, що прямо зазначено у відповідній постанові Кабінету Міністрів України та враховано у відповідному протоколі засідання Закарпатської регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення місцевим судом законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі захисника не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП та необґрунтованість накладеного на неї адміністративного стягнення не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга. задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

-6-

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника - адвоката Штефанюка І.П. про поновлення строку на апеляційне оскарження, задовольнити, поновити захиснику - адвокату Штефанюка І.П. строк на апеляційне оскарження постанови судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 12.08.2020.

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Штефанюка І.П. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 12.08.2020 щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя