Справа № 578/40/21>
провадження № 3/578/59/21>
Постанова

Іменем України

29 січня 2021 року смт Краснопілля

Суддя Краснопільського районного суду Сумської області Басова В.І., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від відділення поліції №2 (с. Краснопілля) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , продавця магазину «Продукти» ФОП « ОСОБА_2 », за ч.1 ст. 44-3 КУпАП України,

у с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 11 січня 2021 року серія АПР18 № 703983, складеного ДОП ВП №2 Сумського РУП ст.лейтенантом поліції Маркіним В.О., 11 січня 2021 року близько 14 год.00 хв гр. ОСОБА_1 продала гр. ОСОБА_3 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в с. Самотоївка вул. Калініна, 60 фарбу «Фазенда», як вид товару, який на даний час заборонено в продажу, чим порушила постанову КМУ №1236 від 09.12.2020 року, за що передбачена відповідальність ч.1 за ст.44-3 КУпАП.

В cудовому засіданні ОСОБА_1 заперечувала щодо протоколу про адміністративне правопорушення, пояснила, що в магазин зайшла жінка, хотіла придбати цвяхи, вона відмовила, оскільки даний відділ не працював та є попереджувальний напис, що «Відділ не працює», потім дана жінка повідомила, що хоче придбати фарбу акрилову, вона повідомила її, що фарба також не продається, однак вона взяла фарбу, залишила кошти на прилавку і пішла в невідомому напрямку. Залишити магазин без продавця не могла, тому наздоганяти жінку не стала. Крім того, вона є найманим працівником, та не є суб`єктом зазначеного правопорушення у відповідності до ст.55 Господарського кодексу України, так як її роботодавцем є ФОП « ОСОБА_2 », а тому просила закрити провадження по справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання в якості свідка ОСОБА_3 не з явилась, повідомлялась належним чином.

Заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, суддя встановила наступне.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Частиною 1 статтею 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Таким чином, норма ст.44-3 КУпАП є бланкетною, тобто вона відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідіемічних правил і норм як загальнодержавних, так і виданих органами місцевого самоврядування. Отже, диспозиція ст.44-3 КУпАП передбачає існування інших норм, в яких сформульовані конкретні правила поведінки, а тому протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП має обов`язково містити посилання на відповідний нормативний акт, закон України із зазначенням конкретного пункту чи статті, які вважаються порушеними з викладенням їх змісту.

Відповідно до ч.1 ст.55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цьогоКодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

З вищевикладеного вбачається, що суб`єктом відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч 1 ст. 44-3 КУпАП, є виключно суб`єкти господарювання.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

До матеріалів справи не надано жодних відомостей про особу, яка є суб`єктом господарювання магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в АДРЕСА_2 .

Виходячи зі змісту ст. 55 Господарського кодексу України, суд позбавлений можливості встановити факт того, що ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч 1 ст.44-3 КУпАП.

Отже, приймаючи наведені обставини, беручи до уваги, що ОСОБА_1 є лише працівником, а не безпосереднім суб`єктом господарювання, що здійснював зазначену в протоколі діяльність, то в розумінні ч. 1 ст. 44-3 КУпАП вона не є суб`єктом вказаного правопорушення.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які фактичні дані, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_1 на момент складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, здійснила відповідну діяльність, зазначену у протоколі, а саме чек або квитанція, яка підтверджує здійснення продажу товару, відеозапис тощо.

Що стосується долученої до адміністративного протоколу фотокартки фарби, то вона на думку судді не є належним доказом, оскільки роздруківка фотокартки не містить жодних вказівок на місце, осіб, час фіксування подій, а особа, яка притягується до адміністративної відповідальності заперечує свою винуватість. Крім того, письмові пояснення ОСОБА_3 суд не може брати до уваги, оскільки остання не зазначена в протоколі як свідок.

При цьому, рапорт інспектора відділення поліції №2 (с. Краснопілля) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області від 11.01.2021 року не може слугувати однозначним доказом винуватості ОСОБА_1 , оскільки у розумінні статті 251 КУпАП, такий рапорт не може вважатися належним і допустимим доказом учинення особою, що притягується до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.44-3 КУпАП. При цьому, такий рапорт складений зацікавленою особою у розгляді справи, а тому вказане ставить під сумнів дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин.

Європейський суду з прав людини у рішенні від 20.09.2016 у справі «Karelin v Russia» заява №926/08 зазначив, що за умови наявності певної неточності чи суперечностей у фабулі адміністративного правопорушення, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.245 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього ж Кодексу.

У п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Згідно з п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП України, у зв`язку з чим вважаю за можливе до цих правовідносин застосувати ст.247 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст 245, 247, 252, 268, 269,272, 280, 283 285, 287 - 289, 291 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч 1 ст. 44-3 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Сумського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Краснопільський районний суд Сумської області.

Суддя В. І. Басова