33/804/162/21
237/159/21

33/804/162/21
237/159/21
Категория: ст. 124 КпАП України

П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
18 травня 2021 року м. Маріуполь
м. Маріуполь
Суддя Донецького апеляційного суду Топчій Т.В., за участю секретаря Чепіги Н.В., Гузей М.Л., потерпілого ОСОБА_1 та його представника Майорова С.В. розглянувши апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 на постанову Мар`їнського районного суду Донецької області від 10 лютого 2021 року, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого водієм ТОВ «Святоілїнського машинобудівельного заводу», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-
закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,-
ВСТАНОВИЛА:
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 18.01.2021 року о 08 год. 20 хв. на 164 км. +406 ш/н Запоріжжя-Донецьк Н-15 громадянин ОСОБА_2 керував транспортним засобом, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем RENAYLT д/н НОМЕР_1 , який рухався позаду. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження, з матеріальними збитками. Вказаними діями ОСОБА_2 порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Постановою Мар`їнського районного суду Донецької області від 10 лютого 2021 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, постанову судді скасувати, прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження посилається на те, що під час розгляду справи в суді присутній не був, жодних викликів про виклик до суду та копію постанови не отримував. З матеріалами справи та текстом постанови ознайомився лише 04.03.2021 року, оскільки до того часу був у відрядженні за межами області.
Зазначає, що жодних повідомлень про розгляд справи з суду йому не надходило, справа розглядалася з порушенням вимог ст. 268, 269 КУпАП за його відсутністю, він не був залучений до справи як потерпілий, що призвело до грубого порушення процесуальних прав, зокрема, права надавати пояснення, докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою. Суд не допитав його ані як свідка, ані як учасника ДТП, хоча він міг би пояснити, що 18.01.2021 року ніяких регулювальників дорожнього руху не було, а зазначені обставини у постанові, щодо начебто поліцейських, які регулювали рух транспорту, є надуманими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
Вважає, що оскаржувана постанова є необґрунтованою та винесена внаслідок необ`єктивного розгляду справи відносно ОСОБА_2 , а саме при оцінці доказів суд не звернув увагу на описову частину протоколу про адміністративне правопорушення, з якого чітко вбачається, що останній керуючи транспортним засобом, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем Renault Duster д/н НОМЕР_1 , який рухався позаду нього. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Поліцейськими, уповноваженими на складання протоколу про адміністративне правопорушення було встановлено, що саме ОСОБА_2 здійснив порушення вимог п.10.9 ПДР, в наслідок чого відбулося ДТП. Такі обставини вбачаються і зі схеми місця ДТП від 18.01.2021 року.
Крім того, з фотофіксації , яка міститься в матеріалах справи, вбачається які пошкодження завдані автомобілю Renault Duster., вони також підтверджують обставини зіткнення транспортних засобів. На думку представника потерпілого, наведені обставини, зафіксовані матеріалами фото фіксації, доданими до протоколу про адміністративне правопорушення чітко встановлюють подію ДТП та доводять вину ОСОБА_2 у ньому.
Вказує, що ОСОБА_2 в протоколі про адміністративне правопорушення одразу чітко пояснював, що рухаючись заднім ходом на тракторі та не помітив позаду інший транспортний засіб. Отже ОСОБА_2 визнав свою вину, проте в судовому засіданні змінив свою позицію, здійснюючи свій захист.
Звертає увагу, що в порушення Порядку огородження та організації дорожнього руху в місцях проведення дорожніх робіт з будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг, вимоги до безпеки дорожнього руху не виконані та водій ОСОБА_2 діяв на проїжджій частині дороги міжміського сполучення необачно та самовпевнено.
Узагальнені позиції учасників апеляційного перегляду провадження.
Потерпілий ОСОБА_1 та його представник адвокат Майоров С.В. підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити. Потерпілий в судовому засіданні пояснив, що ДТП 18.01.21 року відбувалося за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному працівниками поліції.
Потерпілий повідомив, що ніякого огородження місця зачищення снігу в той день не було, як і відповідного регулювання патрульної поліції. Він керуючи ТЗ RENAYLT д/н НОМЕР_1 знаходився біля ТОВ «Свято ільїнського машинобудівельного заводу» та почав об`їзджати трактор який стояв з лівої сторони. Коли він почав рухатися, трактор здав заднім ходом та відбулося зіткнення в з його задньою лівим крилом та дверима. Після приїзду патрульної служби водій трактора ОСОБА_2 своєї провини у ДТП не заперечував.
ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого не визнав та пояснив, що працюючи водієм на підприємстві 18.01.21 року на тракторі розчищав сніг біля будівлі ТОВ «Свято ільїнського машинобудівельного заводу». Керівництвом підприємства вживалися заходи для забезпечення безпеки руху транспортних засобів під час розчистки снігу, були присутні також патрульні, які керували рухом транспортних засобів. ОСОБА_1 несподівано виїхав на проїзжу частину дороги, почав рух позаду справа його трактора, не подаючи ніякого звукового сигналу. Він у той час почав здійснювати рух заднім ходом і відбулося зіткнення транспортних засобів.

Мотиви суду з посиланням на норми матеріального та процесуального закону.
Приймаючи рішення про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду за апеляційною скаргою потерпілого, суд вважає, що він підлягає поновленню з причин наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , оскільки судовий розгляд провадження здійснювався у відсутності потерпілого, який ознайомився з матеріалами провадження та судовим рішенням лише 04.03.21 року ( а/с 26).
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, в тому числі, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом. За змістом ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
У відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Таким чином, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення є доведення об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони правопорушення.
Відповідно до вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови доведеності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, на підставі належних та допустимих доказів. Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.
Приймаючи рішення за апеляційними вимогами потерпілого ОСОБА_1 про необґрунтованість постанови суду, не відповідність судового рішення положенням ст. 280 КУпАП в частині встановлення та доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП суд вважає їх обґрунтованими та виходить з наступного.
З оскаржуваної постанови вбачається, що суд визнав, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП за обставинами ДТП викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення в частині того, що 18.01.2021 року о 08 год. 20 хв. на 164 км. +406 ш/н Запоріжжя-Донецьк Н-15 громадянин ОСОБА_2 керував транспортним засобом, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем RENAYLT д/н НОМЕР_1 , який рухався позаду. З наслідками механічного пошкодження автомобілю RENAYLT д/н НОМЕР_1 та заподіяння майнової шкоди ОСОБА_1 . Відповідно визнав відсутність порушення ОСОБА_2 п. 10.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
За п. 10.3 ПДР України у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч. Отже, порушення п. 10.3 ПДР України ніяким чином не стосується провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 та не входить до складу інкримінованого йому порушення ПДР.
За змістом протоколу про адміністративне правопорушення, складеному щодо ОСОБА_2 за обставин викладених в протоколі йому інкриміноване порушення п. 10.9 ПДР України за яким під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
Порушення ОСОБА_2 п.10.9 ПДР України, що призвело до ДТП та входить до складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП судом фактично не розглядалося.
З матеріалів провадження вбачається, що 18.01.2021 року о 08 год. 20 хв. на 164 км. +406 ш/н Запоріжжя-Донецьк Н-15 громадянин ОСОБА_2 керував транспортним засобом, працюючи водієм ТОВ «Свято ільїнського машинобудівельного заводу» та рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем RENAYLT д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався позаду. Через механічне пошкодження автомобіля RENAYLT д/н НОМЕР_1 , заподіяно майнову шкоду ОСОБА_1 . Такі обставини відображені в поясненнях як ОСОБА_2 так і потерпілого ОСОБА_1 (а/с 3,4). Зазначений механізм ДТП вбачається і зі схеми місця ДТП (а/с - 2) на якому зафіксовано місце зіткнення, розташування транспортних засобів та їх пошкодження. Отже, порушення водієм ОСОБА_2 п. 10.9 ПДР України є очевидним та таким, що підтверджується письмовими матеріалами провадження.
Ніяких відомостей про те, що під час розчищення снігу 18.01.2021 року о 08 год. 20 хв. на 164 км. +406 ш/н Запоріжжя-Донецьк Н-15 біля будівлі ТОВ «Свято ільїнського машинобудівельного заводу» адміністрацією підприємства вживалися заходи для зупинення руху транспортних засобів, регулювання рухом транспортних засобів за допомогою патрульної поліції матеріали провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 не містять. Не містять таких відомостей і пояснення учасників ДТП, відібрані у них патрульною поліцією 18.01.21 р. безпосередньо після ДТП.
З наведених підстав такі відомості, повідомлені суду ОСОБА_2 апеляційний суд відкидає та вважає їх обумовленими позицією захисту від висунутого обвинувачення у вчиненні ДТП. Пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надані суду на підтвердження позиції ОСОБА_2 апеляційний суд відкидає, оскільки вони суперечать письмовим матеріалам провадження. Суд виходить також з того, що вони є працівниками ТОВ «Свято ільїнського машинобудівельного заводу» та об`єктивно зацікавлені в результатах розгляду провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 .
Твердження ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 повинен був подати звуковий сигнал при початку руху, а також висновки суду про порушення п. 12.1 ПДР України водієм ОСОБА_1 суд вважає неспроможними, оскільки ці обставини не входять до складу обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, яке надійшло на розгляд суду.
Вважаю, що за таких обставин при винесенні постанови суд не додержався положень ст. 251, 252, 280 КУпАП. Диспозицією ст. 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд та іншого майна. У даному випадку в наслідок ДТП були пошкоджені транспортні засоби.
З наведених підстав суд відкидає твердження захисту про інший механізм та вважає, що вони обумовлені бажанням уникнути цивільно-правових наслідків, вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення.
Відповідно до частини першої ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав і обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ стандарти і вимоги, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширюються і на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки термін «кримінальне обвинувачення», «кримінальне провадження» тлумачаться цим судом в розумінні цілей застосування Конвенції. Кримінальний характер ст.124 КУпАП в розумінні Конвенції та практики ЕСПЛ не викликає сумніву, а отже на дане провадження поширюються повною мірою ті стандарти і вимоги, які встановлює Конвенція для кримінального провадження (обвинувачення). Це стосується і презумпції невинуватості та стандарту доказування вини «поза розумним сумнівом», а також прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності бути негайно, детально проінформованою про характер і причини обвинувачення, мати час на підготовку для захисту, які загалом становлять гарантії справедливого судового розгляду в судах. Поширення цих стандартів кримінального провадження на відповідну категорію справ про адміністративні правопорушення, безсумнівно зумовлює необхідність дотримання особливих вимог щодо процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у випадку визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали суду можливість спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому діянню покарання. У підсумку суд вважає, що у даному провадженні по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 органом, уповноваженим на складання протоколу суд надано достатньо належних та допустимих доказів доведення його вини «поза розумним сумнівом» у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тому вину ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення слід вважати доведеною.
Приймаючи рішення за апеляційними вимогами потерпілого ОСОБА_1 про встановлення вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення у судовому рішенні незважаючи на закінчення строків накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі на підставі ст. 38, 247 ч.1 п.7 КУпАП суд вважає їх обґрунтованими, оскільки правові наслідки визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язані з реалізацією прав потерпілої сторони на відшкодування завданої шкоди. У цьому аспекті слід навести рішення ЄСПЛ від 14 жовтня2010 року у справі «Щокін проти України», в якому визначено концепцію якості закону, зокрема вимогу, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону».
Зважаючи на положення ст. 294 КУпАП, що регламентують повноваження апеляційного суду за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд вважає, що постанова суду підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови.
На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 247 КУпАП, ст. 294 КУпАП, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Мар`їнського районного суду Донецької області від 10 лютого 2021 року, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП - скасувати.
Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП на підставі ст. 38, ст. 247 ч.1 п.7 КУпАП за спливом строку накладення адміністративного стягнення.
Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя: