Справа № 125/1498/21
Провадження № 33/801/818/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Салдан Ю. О.
Доповідач: Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Жунку Дмитро Сергійович, на постанову Барського районного суду Вінницької області від 05 жовтня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Барського районного суду Вінницької області від 05 жовтня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір в сумі 454 гривні на користь держави.

Відповідно до обставин, встановлених судовим рішенням, 25.08.2021 об 11 год. 00 хв. ОСОБА_1 в с. Заможне по вул. Кармелюка керував автомобілем «Peugeot Partner», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер Алкотест 6810». Результат огляду 0,54 проміле. Проводилась відеофіксація. Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9а Правил дорожнього руху і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою Барського районного суду Вінницької області від 05 жовтня 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Жунку Д. С. подав апеляційну скаргу, оскільки вважає оскаржувану постанову незаконною, постановленою з неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, просить її скасувати, а провадження по справі відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що з дослідженого судом відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не був згоден з результатами огляду на місці зупинки, а поліцейський не роз`яснив йому право пройти огляд у закладі охорони здоров`я. Працівниками поліції після оформлення направлення на огляд, фактично не було забезпечено проведення огляду водія в закладі охорони здоров`я та складено протокол про адміністративне правопорушення за результатами огляду проведеного на місці зупинки, що є порушенням вимог статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв стану сп`яніння (далі - Інструкція). Водій не був згоден з результатами огляду проведеного на місці, однак працівниками поліції не було забезпечено проведення огляду водія в закладі охорони здоров`я.

Апелянт вказує, що згідно з вимогами керівництва з експлуатації газоаналізатора «Алкотест 6810» перевірка градуювання повинна проводитись кожні шість місяців, а не з інтервалом в один рік, а з дати останнього градуювання приладу, за допомогою якого проходив тест ОСОБА_1 , пройшло більше шести місяців. Крім того, вказав, що під час проведення огляду було порушено порядок встановлення мундштука, який передбачений керівництвом з експлуатації приладу, зокрема, використано розпакований мундштук.

Звертає увагу, що висновки суду відносно того, що при визначенні міжповірочних інтервалів необхідно керуватись лише положеннями Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» - є необґрунтованими, оскільки його положення суперечать нормативно-правовому акту вищої сили Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та Інструкції.

Отже недотримання правил встановлених керівництвом свідчить про порушення цих вимог та Інструкції, а тому, враховуючи положення п. 22 розділу 3 Інструкції, результати такого огляду, на думку захисника, є недійсними.

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник Бабошин А. С. не з`явилися. Згідно повторно поверненого рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 відсутній за вказаною адресою, іншу адресу свого перебування ОСОБА_1 суду не вказав. Захисник Бабошин А. С. з 17.11.2021 повістку суду не отримує. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи апеляції, приходжу до висновку, що апеляція не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КпАП України).

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП забороняється керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частини 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

В ході розгляду справи судом першої інстанції встановлені обставини скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. З таким висновком погоджується і апеляційний суд, оскільки такий висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким судом першої інстанції було надано належну оцінку.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 09 липня 1997 року). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20 травня 2010 року).

Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. Пунктом 1 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженого типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 № 1314-VII (із змінами) термін періодична повірка засобів вимірювальної техніки вживається в такому значенні - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал).

Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується», що вказані за порядковим № 13, встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 №1747 і становить 1 рік. Максимальний інтервал між «Сервісним технічним обслуговуванням», «Градуюванням» та міжповірочний інтервал вказаних приладів, у тому числі Drager Alcotest®, становить 1 рік. У пам`яті приладу зберігається інформація про дату останнього градуювання (калібрування).

Отже, доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду відносно визначення міжповірочних інтервалів не заслуговують на увагу. При цьому ОСОБА_1 не вказав в чому саме такі висновки суперечать Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не був згоден з результатами огляду проведеного на місці, однак працівниками поліції не було забезпечено проведення огляду водія в закладі охорони здоров`я, оскільки суд першої інстанції надав належну мотивацію їх відхиленню й апеляційний суд погоджується з висновками Барського районного суду. Суд вірно зазначив, що зазначені доводи спростовуються даними акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який містить підпис ОСОБА_1 про згоду з результатами огляду (а.с.9).

Отже, переконливих доводів, які б спростовували чи ставили під сумнів висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, а відтак постанову Барського районного суду Вінницької області від 05 жовтня 2021 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 251, 268, 289, 294 КпАП України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Жунку Дмитро Сергійович, залишити без задоволення.

Постанову Барського районного суду Вінницької області від 05 жовтня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко