Справа № 308/2399/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.05.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., у відсутності особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Андрейчука О.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/596/20, за апеляційною скаргою захисника адвоката Андрейчука О.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13. 04. 2020.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , не працюючий, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті ) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 374378 від 29. 02. 2020 та постанови судді від 13. 04. 2020 вбачається, що 29. 02. 2020 близько 22 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Mersedes Benz Е 320», д/н НОМЕР_1 , в Ужгород по вул. Капушанській, 152/1, перебував в стані алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку огляд проводився у лікаря нарколога, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник адвокат Анрейчук О.М. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду від 13. 04. 2020, оскільки розгляд справи у суді першої інстанції відбувся без участі ОСОБА_1 та його захисника адвоката Ковача І.В., з яким до того ж ОСОБА_1 01. 04. 2020 розірвав договір про надання правової допомогу. Крім того, суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 285 КУпАП та не направив у визначений строк ОСОБА_1 копію постанови. Вказані обставини свідчать про поважність причин пропуску строку для апеляційного оскарження постанови суду та є підставою для його поновлення. В апеляційній скарзі захисник також ставить питання про скасування постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13. 04. 2020 та закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про те, що судом винесено постанову без належного з`ясування фактичних обставин справи, внаслідок чого прийнято незаконне рішення, а судовий розгляд справи

-2-

проведено без дотримання вимог ст. ст. 7, 9, 245, 248, 268, 280 КУпАП, в тому числі у відсутності ОСОБА_1 . Також звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений всупереч вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відсутність в матеріалах справи акту медичного огляду, свідчить про неправдивість складеного на його підставі медичного висновку, а відтак, і протоколу про адміністративне правопорушення. Окрім того зазначає, що протокол не містить відмітки про роз`яснення ОСОБА_1 прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Також, захисник зазначає про те, що ОСОБА_1 після проведеного в закладі охорони здоров`я огляду на стан сп`яніння, не погодився з його результатами, викладеними у висновку від 29. 02. 2020 за № 43, та просив провести дослідження з відібранням крові, однак йому безпідставно в цьому було відмовлено.

Будучи неодноразово належними чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Андрейчука О.М. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися. Останні рухом справи не цікавилися, судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07. 07. 1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Андрейчука О.М., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. ст. 268, 271 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи клопотання та апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Суд, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги про поновленя строку, приходить до переконання про їх слушність щодо поважності причин пропуску строку на оскарження постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом, а відповідно до ст. 268 цього Кодексу, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце, і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні 13. 04. 2020 під час розгляду справи щодо нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

-3-

Згідно матеріалів справи, суд першої інстанції хоч і дотримав вказаний законодавством строк та на наступний день надіслав копію постанови ОСОБА_1 , однак як вбачається з ксерокопії конверта поштового відправлення копію оскаржуваної постанови судді, ОСОБА_1 отримав лише 10. 06. 2020.

З врахуванням наведеного, з метою недопущення порушення права на захист особи, з врахуванням не дотримання судом першої інстанції вимог ст. 285 КУпАП, доводи клопотання щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 апеляційний суд вважає поважними, а клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови таким, що підлягає до задоволення і такий строк поновлюється.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване ,законне рішення.

Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.

Так, відповідно до підпункту а) пункту 2. 9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", що затверджена спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09. 11. 2015, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.

Незважаючи на заперечення захисником вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 374378 від 29. 02. 2020, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 374378 від 29. 02. 2020, цього ж дня о 22 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Mersedes Benz Е 320», д/н НОМЕР_1 , в Ужгороді по вул. Капушанській, 152/1, перебував в стані алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку огляд проводився у лікаря нарколога, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

-4-

З висновку №43 від 29. 02. 2020 лікаря Закарпатського обласного наркологічного диспансеру щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вбачається, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Цей висновок не суперечить вимогам як ст. 266 КУпАП, так і Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09. 11. 2015 № 1452/735.

Також, при прийнятті рішення, судом першої інстанції обґрунтовано взято до уваги рапорт інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Закарпатській області ДПП лейтенанта поліції Садварій В.В. від 29. 02. 2020, згідно якого ним, разом із поліцейським ОСОБА_3 , 29. 02. 2020 близько 22 год. на вул. Капушанській, 152/1 в м. Ужгороді було зупинено транспортним засіб легковий автомобіль марки «Mersedes Benz Е 320», д/н НОМЕР_1 , за порушення правил дорожнього руху, яким керував ОСОБА_1 .

Належним чином завіреною копією постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ДПО18 № 595792 від 29. 02. 2020, згідно якої ОСОБА_1 цього ж дня о 22 год. в м. Ужгороді по вул. Капушанській, 152/1, керуючи транспортним засобом, рухаючись на перехресті з круговим рухом, при здійсненні маневру повороту, не включив світловий покажчик повороту, чим порушив п. 9.2 «б» Правил дорожнього руху України, за, що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необгрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення прав ОСОБА_1 через розгляд справи у його відсутність, то апеляційний суд також вважає їх необґрунтованими, оскільки із матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова судді постановлена 13. 04. 2020 за відсутності ОСОБА_1 , який в судове засідання в черговий раз не з`явився, клопотань про відкладення судового засідання не подавав. У зв`язку з чим, суддя суду першої інстанції вважав, що неявка в судове засідання ОСОБА_1 без поважних причин є зловживанням процесуальними правами, спробою уникнути відповідальності за правопорушення шляхом затягування строків розгляду справи, а тому судом першої інстанції, правомірно була розглянута справа без участі ОСОБА_1 .

Всупереч наведеним в апеляційній скарзі доводам, матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейським взводу №1 роти №4 батальйону УПП в Закарпатській області ДПП Садварій В.В. законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейським дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 374378 від 29. 02. 2020 складено у відповідності до вимог, встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.

Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання вказаного протоколу порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або

-5-

перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17. 12. 2008 № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09. 11. 2015 №1452/735.

На думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу посилання захисника щодо не роз`яснення ОСОБА_1 прав, передбачених ст. 63 Коституції України та ст. 268 КУпАП, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки з наявних у протоколі записів вбачається, що ОСОБА_1 від будь яких підписів та дачі показань відмовився з посиланням саме на ст. 63 Конституції України.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що незгода водія з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, який проведено поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу свідчить про неприпустимість використання отриманих результатів в якості доказу вини у вчиненні адміністративного правопорушення та є правовою підставою для направлення водія для проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до вимог ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, а тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Зі змісту відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції вбачається, що водію ОСОБА_1 спочатку було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським з використанням спеціально технічного приладу Драгер. Зі змісту вищевказаного відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу приладу Драгер не погодився, а тому останній був доставлений працівниками поліції для проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння до Закарпатського обласного наркологічного диспансеру, де у відповідності до висновку №43 від 29. 02. 2020, ОСОБА_1 пройшов огляд щодо визначення стану алкогольного сп`яніння, за наслідком якого лікарем надано висновок, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд неодноразово звертав у своїх рішеннях увагу на те, що лікар медичного закладу самостійно, у відповідності до вимог Інструкції проводить медичний огляд обстежуваної особи та застосовує різні методи дослідження з метою виявлення стану алкогольного або наркотичного сп`яніння і на підставі сукупності отриманих даних, оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, як особа яка має спеціальні знання та кваліфікацію і несе правову відповідальність за правильність свого висновку.

У зв`язку з наведеним доводи апеляційної скарги захисника про відсутність у матеріалах справи акту медичного огляду ОСОБА_1 з метою виявлення у нього стану сп`яніння, а також незгода ОСОБА_1 із складеним відносно нього висновком, через відмову йому у проведенні дослідження із забором біологічних зразків, є

-6-

безпідставиними, оскільки в основу рішення суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені правопорушення обґрунтовано покладено результати його огляду лікарем Закарпатського обласного наркологічного диспансеру.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги захисника зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги захисника щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у поверхневому з`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Також судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діяння ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП України і накладено стягнення у відповідності до санкції, зазначеного закону .

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення нормативно-правових актів про те, що сторони провадження в справах про адміністративні правопорушення є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; та те, що правопорушником та його захисником жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги надано не було.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови задовольнити і поновити захиснику Андрейчуку О.М. строк апеляційного оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від від 13. 04. 2020.

Апеляційну скаргу захисника адвоката Андрейчука О.М., подану в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13. 04. 2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,- без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя