Справа №461/3883/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2021 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю представника митниці Дунаса М.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Галицької митниці Держмитслужби про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил

громадянина Литовської Республіки ОСОБА_1 , народився: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , працює водієм «WAН GVISTA»,

за ст.472 Митного кодексу України,

встановив:

19.03.2021 року близько 21 години 00 хвилин в зону митного контроль «червоний коридор» багажний напрямок) митного поста «Яворів», пункт пропуску «Краковець-Корчова» Галицької митниці Держмитслужби прибув вантажний автомобіль Mersedes Benz реєстраційний номер НОМЕР_1 , напівпричіп марки «Groenewold» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням гр. ОСОБА_1 який переміщував, згідно поданих товаросупровідних документів: CMR б/н від 13.03.2021, іnvoice No. 210317.82-САU/NM20 від 17.03.2021, іnvoice No. 210317.84- САU/NM20 від 17.03.2021, іnvoice No. 210317.87- САU/NM20 від 17.03.2021, іnvoice No. 210317.89- САU/NM20 від 17.03.2021. іnvoice No. 210317.90- САU/NM20 від 17.03.2021, іnvoice No. 210317.91- САU/NM20 від 17.03.2021, іnvoice No. 210317.92- САU/NM20 від 17.03.2021, іnvoice No. 210317.93- САU/NM20 від 17.03.2021 за ДКД від 20.03.2021 №UA204130/2021/004112, №UA204130/2021/004114, №UA204130/2021/004115, №UA 204130/2021/004167, №UA204130/2021/004111, №UA204130/2021/004166, №UA204130/2021/004168, №UA204130/2021/004169 товар «автомобілі легкові», з Польщі до України.

У ході проведення письмового декларування гр. ОСОБА_1 заявив про наявність у нього товарів: «колеса з дисками» у кількості 27 (двадцять сім штук), диски без резини у кількості 4 (чотири штуки), фари 2 (дві штуки), бак пластмасовий 1 (одна штука), акумулятори 7 (сім штук), скло очисник 2 (дві штуки), пластмаси для авто у кількості 80 (вісімдесят штук), сидіння 16 (шістнадцять штук) та велосипед 1 (одна штука).

Після перевірки заявлених відомостей та завірення митної декларації, під час проведення митного огляду, окрім заявлених товарів було виявлено не задекларовані товари, а саме: 1) бокові передні крила легкового автомобіля бувші у вжитку 4 шт., 2) колеса бувші у вжитку - 3 шт., 3) бокові дзеркала заднього виду від вантажного автомобіля бувші у вжитку - 3 шт., 4) дзеркало заднього виду салонне бувше у вжитку - 1 шт., 5) габаритний ліхтар передній бувший у вжитку - 1 шт., 6) задні ліхтарі від легкового автомобіля бувші у вжитку - 5 шт., 7) скло від задніх дверей мікроавтобуса бувші у вжитку --" шт., 8) бокові дзеркала заднього виду від легкового автомобіля бувші у вжитку - 2 шт., 9) акумулятори бувші у вжитку у кількості - 15 шт.

Жодних документів щодо вартості вказаних товарів гр. ОСОБА_1 не надав. Виявлений товар гр. ОСОБА_1 не визнав своєю власністю, що зазначено в письмовому поясненні.

Відповідно до ст.526 МК України, вважаю можливим провести розгляд справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та не з`явилася в судове засідання, хоча належним чином повідомлялась про час і місце розгляду справи, виходячи з нижченаведеного.

Гр. ОСОБА_1 у відповідності до положень ч.ч.6,7,8,10 ст.494 МК України повідомлено за адресою вказаною у митній декларації про розгляд справи, шляхом скерування повідомлення про судове засідання, а тому, згідно приписів ст.494 МК України, такий вважається повідомленим належним чином.

Суд зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку справи, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи Європейський суд з прав людини включає: складність справи, поведінку заявника, поведінку органів державної влади, важливість справи для заявника. В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Зважаючи на обов`язок суду щодо розгляду справи в розумні строки, приходжу до переконання про можливість розгляду справи за відсутності особи щодо якої складено протокол. За наведених обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що особа, яка притягається до відповідальності не з`явилася в судове засідання, повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, обізнана про наявність даного провадження та скерування протоколу на розгляд до суду, визнано можливим розгляд справи проводити у її відсутності.

Заслухавши представника митниці, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч.1 ст.486 МК України).

Згідно ст. 246, ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України, з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію розпочинається митне оформлення метою якого є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Згідно ч. 8 ст. 264 Митного кодексу України, з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Згідно ст. 266 Митного кодексу України, декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу органу доходів і зборів пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Відповідно до ст. 458 Митного кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

У відповідності до вимог ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта, іншими документами.

Згідно наявних у матеріалах справи доказів гр. ОСОБА_1 вчинив дії направлені на переміщення через митний кордон України шляхом недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто нез`явлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про наявність, найменування та кількість товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню в митній декларації, що доводиться дослідженими та перевіреними в ході розгляду справи:

-протоколом про порушення митних правил №0518/20900/21 від 20.03.2021 року, який фіксує обставини правопорушення;

-митною декларацією, яка засвідчує недекларування виявленого товару;

-описом предметів, вилучених згідно з протоколом про порушення митних правил, який встановлює найменування, кількість та вид товару;

-товаросупровідними документами: CMR б/н від 13.03.2021, іnvoice No. 210317.82-САU/NM20 від 17.03.2021, іnvoice No. 210317.84- САU/NM20 від 17.03.2021, іnvoice No. 210317.87- САU/NM20 від 17.03.2021, іnvoice No. 210317.89- САU/NM20 від 17.03.2021. іnvoice No. 210317.90- САU/NM20 від 17.03.2021, іnvoice No. 210317.91- САU/NM20 від 17.03.2021, іnvoice No. 210317.92- САU/NM20 від 17.03.2021, іnvoice No. 210317.93- САU/NM20 від 17.03.2021 за ДКД від 20.03.2021 №UA204130/2021/004112, №UA204130/2021/004114, №UA204130/2021/004115, №UA 204130/2021/004167, №UA204130/2021/004111, №UA204130/2021/004166, №UA204130/2021/004168, №UA204130/2021/004169;

-висновком експертизи №-0343 від 20.04.2021 року, згідно якого вартість предметів порушення митних правил 49 296,50 грн.

Вищенаведені докази доводять факт вчинення правопорушення, зокрема недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто нез`явлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про наявність, найменування та кількість товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню в митній декларації, є належними та допустимими.

Статтею 472 Митного кодексу України передбачена відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі 100 % вартості цих товарів, транспортних засобів з конфіскацією зазначених товарів, транспортних засобів.

Таким чином, вищеописані надані суду та досліджені в процесі судового розгляду докази у своїй сукупності свідчать про наявність у діях гр. ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ст. 472 МК України.

У відповідності до ст.487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність особи обставин судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення виду стягнення за порушення митних правил, суд бере до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Така позиція ґрунтується на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004.

При вирішенні питання про призначення стягнення за вчинене порушення, суд також враховує положення статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, у відповідності до яких, кожна фізична або юридична особа мас право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З урахуванням характеру вчиненого порушення, особи порушника, відсутності відомостей про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, ступеня вини, способу вчинення правопорушення, враховуючи мету призначення покарання та співрозмірність покарання вчиненому правопорушенню, приходжу до висновку, що до гр. ОСОБА_1 слід застосувати стягнення у виді штрафу в розмірі 100% вартості предметів правопорушення, а товар, що був предметом порушення митних правил слід конфіскувати в дохід держави.

Крім цього, статтею 40-1КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454,00 гривень.

Керуючись ст.ст.458, 459, 461, 472, 486, 527, 528 МК України,

постановив:

громадянина Литовської Республіки ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 Митного кодексу України та накласти стягнення у виді штрафу в розмірі 100% вартості товару, який був предметом порушення митних правил 49 296,50 гривень.

Вилучений, згідно протоколу №0518/20900/21 від 20.03.2021 року, товар конфіскувати в дохід держави.

Стягнути з громадянина Литовської Республіки ОСОБА_1 витрати за зберігання на складі митниці товарів, які є предметом порушення митних правил у розмірі 2935,62 гривень.

Стягнути з громадянина Литовської Республіки ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 454,00 гривень судового збору.

Постанова може бути оскаржена упродовж десяти днів з дня її винесення.

Суддя Стрельбицький В.В.