Справа № 126/1152/21
Провадження № 33/801/862/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хмель Р. В.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника адвоката Пригузи Сергія Дмитровича, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бершадського районного суду Вінницької області від 03 серпня 2021 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Бершадського районного суду Вінницької області від 03 серпня 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 454 грн судового збору на користь держави.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

У скарзі ОСОБА_1 зазначає, що в справі відсутній відеозапис події, немає даних про її направлення для проходження огляду для виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння, відсутні докази на підтвердження відмови від проходження медичного огляду. Вона у своєму поясненні скористалася ст. 63 Конституції України та відмовилася від дачі пояснень, просила закрити провадження, що не було взято до уваги ні судом першої інстанції, ні поліцейськими. Транспортним засобом вона не керувала, тобто не являлася водієм, і вона не має посвідчення водія. Поліцейський, який складав протоколи про адміністративне правопорушення, не міг особисто бачити, як саме відбулася подія, а саме її падіння з моторолера. Судом не було допитано свідків, зокрема ОСОБА_1 . Судом винесено постанову без її належного повідомлення про розгляд справи в суді, у відсутність її захисника, що є порушенням права на захист.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивовано тим, що про розгляд справи 03.08.2021 їй не було відомо, так як в цей час вона перебувала за межами України і повернулася до України лише 17.08.2021, що підтверджується копією закордонного паспорту. З матеріалами справи вона ознайомилася та отримала копію оскаржуваної постанови 19.10.2021.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 289 КУпАП, в разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

Встановлено, що оскаржувана постанова винесена 03.08.2021 у відсутність ОСОБА_1 (а.с.19).

Доказів направлення копії оскаржуваної постанови ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Захисник Дудник Л.І. отримав копію оскаржуваної постанови 19.10.2021 та 29.10.2021 подав апеляційну скаргу (а.с.23,27).

Враховуючи, що ОСОБА_1 не була присутня під час винесення оскаржуваної постанови та копія судового рішення засобами поштового зв`язку їй не надсилалася, зважаючи на те, що скаргу подано протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови, з метою забезпечення конституційного права особи на оскарження судового рішення, про яке стверджується в рішеннях Європейського суду з прав людини, апеляційний суд прийшов до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови Бершадського районного суду Вінницької області від 03.08.2021 пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та адвоката Пригузу С.Д., які підтримали апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 278, 280 КУпАП, суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити, зокрема, питання чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №449253, складеного 16.05.2021 інспектором СРПП ВП №1 Гайсинського РУП майором поліції Ветушинським І., 16.05.2021 о 07 год. 10 хв. в с. Баланівка по вул. Набережна водій ОСОБА_1 керувала моторолером Хонда Діо, без номерних знаків, з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в чергового лікаря Бершадської ОЛІЛ. Вказаними діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.9 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.9).

У підпункті а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, зазначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №449254, складеного 16.05.2021 інспектором СРПП ВП №1 Гайсинського РУП майором поліції Ветушинським І., 16.05.2021 о 7 год. 10 хв. в с. Баланівка по вул. Набережна водій ОСОБА_1 , керуючи моторолером Хонда Діо, без номерних знаків, не вибрала безпечної швидкості та допустила падіння з моторолера. В результаті ОСОБА_1 отримала незначні тілесні ушкодження, моторолер отримав механічні пошкодження. Вказаними діями водій порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП (а.с.2).

У п. 12.1. Правил дорожнього руху зазначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції виходив з того, що її вина підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №449254 та серії ДПР18 №449253 від 16.05.2021; схемою місця ДТП; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій; письмовими поясненнями.

Апеляційний суд вважає, що докази, які містяться у справі, свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що процедура огляду водія на стан алкогольного сп`яніння не відповідає вимогам ст. 266 КУпАП та в справі не доведено її винність у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак, такі доводи не заслуговують на увагу.

Так, відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Такі дії відповідають і вимогам п. 8 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, в якому вказується, що в разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

У даному випадку в рапорті поліцейського вказано, що 16.05.2021 зі служби 102 на надійшло повідомлення щодо того, що водій (звуть ОСОБА_2 ) внаслідок падіння зі скутера під час руху отримала травми, доставлена в Бершадську ЦРЛ. Діагноз: закрита черепно-мозкова травма (зчмт), струс головного мозку, гематома лівої надбрівної дуги, підозра на алкогольне сп`яніння. Вказані обставини не заперечувалися ОСОБА_1 (а.с.4).

З матеріалів справи встановлено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в КНП Бершадська ОЛІЛ, що свідчить про те, що ОСОБА_1 погодилася на проходження огляду в закладі охорони здоров`я.

Незрозумілими є твердження ОСОБА_1 з приводу недоведеності її вини у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є окремим складом адміністративного правопорушення, а в даному випадку протокол складено за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння і доведенню підлягає не факт відмови від проходження огляду, а факт перебування водія в стані сп`яніння.

Загалом, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначає, в чому саме полягає невідповідність процедури огляду на визначення стану сп`яніння, зокрема, вимогам КУпАП чи підзаконних нормативно-правових актів.

Не заслуговують також на увагу і доводи апелянта з приводу не зазначення у висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння ступеню алкогольного сп`яніння, оскільки виходячи зі змісту п. 7, 10 розділу ІІ згаданої вище Інструкції, цифровий показник стану алкогольного сп`яніння (кількість проміле алкоголю в крові) за результатами огляду зазначається лише в разі проведення огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Відповідно до п. 3, 4 розділу ІІІ Інструкції, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я.

Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

У висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.05.2021 зазначено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння (а.с.12).

Таким чином, за результатами проведеного огляду лікарем КНП Бершадська ОЛІЛ встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, що відповідає наведеним вище вимогам Інструкції.

Сама ОСОБА_1 , як при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, так і в апеляційній скарзі не заперечувала факту вживання алкогольних напоїв та перебування в стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 в скарзі також посилається на те, що вона скористалася ст.63 Конституції України та відмовилася від дачі пояснень, просила провадження закрити, однак, ця обставина не була взята ні поліцейським, ні судом до уваги.

Однак, як в протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, так і в протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначила «згідна».

Зазначаючи про те, що в справі відсутній відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, ОСОБА_1 при цьому не вказує, яка саме відображена на ньому інформація підлягала дослідженню судом та, фактично, могла спростувати висновки суду першої інстанції.

Адресована на ім`я начальника ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області заява ОСОБА_1 , у якій вона просила припинити розгляд повідомлення за фактом отримання нею тілесних ушкоджень внаслідок ДТП у зв`язку з тим, що вона відмовляється від обвинувачення за даним фактом, не підлягала задоволенню, оскільки за фактом ДТП поліцейським було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, який підлягав направленню на розгляд до суду, а вимоги такої заяви не відповідають нормам КУпАП.

Судом критично сприймається позиція ОСОБА_1 щодо не керування нею транспортним засобом, оскільки протоколи про адміністративне правопорушення, з якими вона була ознайомлена під підпис, заперечень щодо факту керування транспортним засобом не містять, на що наголошує апелянт в апеляційній скарзі.

Ознайомлюючись з протоколами про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не висловила своїх заперечень щодо суті адміністративного правопорушення та опису установлених обставин (зокрема, щодо перебування в стані алкогольного сп`яніння та керування транспортним засобом).

Крім того, в самій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , наголошуючи на тому, що вона не керувала транспортним засобом, не вказує, хто саме був водієм та за яких обставин вона опинилася на місці ДТП.

Однак, в судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 визнала факт керування нею моторолером, який являється транспортним засобом.

Не заслуговує також на увагу позиція ОСОБА_1 з приводу розгляду справи судом без належного її повідомлення про розгляд справи, оскільки ОСОБА_1 було відомо про те, що справа знаходиться на розгляді в Бершадському районному суді Вінницької області, про що свідчить заява від 05.07.2021 про перенесення розгляду справи, призначеного на 12.07.2021.

Розгляд справи було відкладено на 03.08.2021, однак, повістку про виклик до суду на наступне судове засідання ОСОБА_1 не отримала, про що свідчить поштовий конверт, який повернувся на адресу суду із відміткою пошти про невручення. При цьому, ОСОБА_1 не зазначає обставин, які перешкодили їй самостійно з`явитися до суду та/або скористатися правовою допомогою адвоката.

Враховуючи вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка поряд з практикою Європейського Суду з прав людини, є джерелом права в Україні, розумність тривалості провадження повинна оцінюватися у світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади та важливість предмета спору для заявника.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд наголошує, що ОСОБА_1 не позбавлена можливості захищатися при перегляді справи в суді апеляційної інстанції та доводити свою невинуватість.

Враховуючи кількість безпідставних мотивів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подана для уникнення відповідальності.

Суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладаючи на неї адміністративне стягнення аргументував свій висновок щодо наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.

Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Бершадського районного суду Вінницької області від 03 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало