Справа №463/1361/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2021 року суддя Галицького районного суду м.Львова Фролова Л. Д., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , директора ПП «Вір-Західбуд», юридична адреса: м. Львів, вул. Городоцька, 23/306 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у с. Зеленів, Рогатинського р-ну, Івано-Франківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , пред`явник паспорта НОМЕР_2 виданий Рогатинським РВ УГМС в Івано-Франківській області, зареєстрований: АДРЕСА_1 ,-

за ч.1 ст.41 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення,

в с т а н о в и в :

Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 25 лютого 2021 року матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 було скеровано за підсудністю до Галицького районного суду м. Львова.

Автоматизованим розподілом судових справ між суддями, вказана адміністративна справа надійшла в провадження судді Л.Д. Фролової.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, що виявлене 29 січня 2021 року під час проведення інспекційного відвідування у ПП «Вір-Західбуд», а саме -порушення вимог частини першої статті 115 КЗпП. Виплата заробітної плати у ПП «Вір-Західбуд» проводиться не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що перевищує 16 календарних днів і пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата а саме: заробітну плату працівникам підприємства за першу половину серпня 2020 виплачено 20 серпня 2020 року згідно відомості розподілу виплат від 20 серпня 2020 року, заробітну плату за другу половину серпня виплачено 07 вересня 2020 року, згідно відомості розподілу виплат від 07 вересня 2020 року; заробітну плату працівникам підприємству за першу половину листопада 2020 виплачено 23 листопада 2020 року, згідно відомості розподілу виплат від 23 листопада 2020 року, заробітну плату за другу половину листопада виплачено 08 грудня 2020 року, згідно відомості розподілу виплат від 08 грудня 2020 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці» роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. При інспекційному відвідування на вимогу інспектора надати табелі обліку використання робочого часу, та графіки роботи працівників. Документи, які б свідчили про відпрацьований працівниками час за період із січня по серпень 2020 року, на час інспекційного відвідування відсутні, що свідчить про порушення вимог ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці». Нормативним актом, який безпосередньо стосується табеля обліку використання робочого часу, є наказ Держкомстату України від 05.12.2008 № 489, яким затверджено та введено в дію з 1 січня 2009 року типову форму № П-5 «Табель обліку використання робочого часу».

Дані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 41 КУпАП, як порушення вимог законодавства про працю.

ОСОБА_1 в судове засідання для розгляду справи відносно нього не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи був повідомленим належним чином. З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, була обізнана про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, не вживала заходів для явки до суду, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Частиною 1 ст. 41 КУпАП встановлена відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 відповідають складу адміністративного правопорушення та правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 41 КУпАП, як порушення вимог законодавства про працю. Його вина у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується даними, які містяться в:

-протоколі про адміністративне правопорушення №13/255/0060 від 29 січня 2021 року, в якому містяться обставини вчиненого адміністративного правопорушення;

-акті №13/01/045-255/0025 від 29 січня 2021 року, що складений за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, праці, зайнятості населення, зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснення державного гірничого нагляду;

-відомостях розподілу витрат ВІР-Західбуд від 08 грудня 2020 року, від 23 листопада 2020 року, 20 серпня 2020 року, 07 вересня 2020 року.

Відтак, винність ОСОБА_1 підтверджена належними, допустимими та достовірними доказами. Ці докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять його винуватість у вчинені адміністративного правопорушення.

Відповідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Отже, вирішуючи питання призначення виду стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.41 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого порушення, особи правопорушника, його майнового стану, обставини, які обтяжують або пом`якшують відповідальність, які в процесі розгляду справи судом не встановлені, суд приходить до висновку, що стягнення необхідно визначити у виді штрафу у межах мінімальної межі санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення. Суд вважає, що саме такий вид стягнення буде відповідати завданню Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, особою на яку накладено таке стягнення сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. В зв`язку з вищенаведеним на вимогу п. 5 ч. 2ст. 4 Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню з правопорушника на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 % розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить на день розгляду справи 454 грн. 00 коп.

Керуючись статтями 40-1,41ч. 1,221,268,279-280,291,294 КУпАП суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить в розмірі 510,00 гривень в дохід держави.

Стягнути ОСОБА_1 в дохід держави в судовий збір у розмірі 454,00 гривень.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення пред`являється до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя Л.Д. Фролова