Категорія:ч.1 ст. 155-1 КУпАП Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2021 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Борсук П.П., з участю секретаря судових засідань Грицишин О.В., особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2021 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою судді ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , приватного підприємця, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, та застосовано щодо нього стягнення у виді штрафу в сумі 119 (сто дев`ятнадцять) грн.

ОСОБА_2 визнано винним і притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він будучи фізичною особою-підприємцем, здійснюючи господарську діяльність в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_2 , за період з 01.01.2020 року по 10.08.2021 року здійснив продаж товарів - пива «Світле», «Бурштинова», «Портер» з порушенням ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, а саме не відобразив продаж цього товару в такому обліку згідно наданих для перевірки прихідних накладних та даними СЗЗД ДПС України; встановлено необлікованих товарів та реалізацію без застосування РРО на загальну суму 11472,40 грн., чим порушив п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування РРО в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Не погоджуючись з постановою судді суду першої інстанції ОСОБА_2 в апеляційній скарзі вказує на невідповідність постанови вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи. Посилається на те, що судом неповно та не об`єктивно з`ясовано обставини справи та вирішено її всупереч вимогам законодавства.

В обґрунтування своїх доводів посилається, що суддя суду першої інстанції як на належний доказ винуватості особи послався на протокол про адміністративне правопорушення. Однак суддя не врахував, що в протоколі не зазначено посаду особи, яка склала протокол, що перешкоджає перевірити повноваження цієї посадової особи щодо її права складати такий протокол; в цьому документі не зазначено час, місце і зміст господарських операцій при здійсненні яких допущено порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків. Крім того складений протокол порушує його право на захист, адже з його змісту неможливо зрозуміти за які саме порушення та при проведенні яких саме господарських операцій його притягнули до адміністративної відповідальності.

Посилається також і на безпідставне не прийняття до уваги його пояснень, висловлених під час судового розгляду матеріалів в суді першої інстанції, а саме те, що він як фізична особа-підприємець не зобов`язаний був вести облік товарних запасів, оскільки обов`язок ведення товарних запасів покладено законом лише на юридичних осіб. В обґрунтування власних доводів посилається на позицію Вищого спеціалізованого суду викладену в постанові №2а-5120/10/2170 від 06.04.2016 та в ухвалі №2а-5116/10/2270 від 07.06.2017.

Суд визнаючи винним його у порушенні порядку проведення розрахунків неправильно встановив фактичні обставини справи, та прийшов до хибного переконання про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення.

Таким чином висновки постанови є надуманими та необґрунтованими, а тому вона підлягає до скасування, а провадження у ній до закриття на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, суддя приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вказаних вимог закону судом дотримано.

Частина 1 статті 155-1 КУпАП встановлює відповідальність за порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Відповідно до п.п.1, 2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»№ 265/95-ВР від 06.07.1995 суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Згідно з п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Зі змісту постанови вбачається, що висновки судді про наявність в діях ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП ґрунтуються на сукупності досліджених суддею письмових доказів.

Зокрема, такі висновки ґрунтуються на даних, які містяться в матеріалах справи - протоколу про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 , як суб`єктом господарської діяльності, що також стверджується актом № 001100 від 20.08.2021 року, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , наказом про проведення фактичної перевірки № 2418 від 18.08.2021, згідно яких ОСОБА_2 , будучи фізичною особою - підприємцем, здійснюючи господарську діяльність в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_2 , за період з 01.01.2020 року по 10.08.2021 року здійснив продаж товарів - пива «Світле», «Бурштинова», «Портер» з порушенням ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, а саме не відобразив продаж цього товару в такому обліку згідно наданих для перевірки прихідних накладних та даними СЗЗД ДПС України; встановлено необлікованих товарів та реалізацію без застосування РРО на загальну суму 11472,40 грн., чим порушив п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування РРО в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Не підтверджуються за наслідками апеляційного розгляду доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 , що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом.

Аналіз наданих матеріалів провадження надає можливість чітко встановити та перевірити посаду особи, яка склала відповідний протокол щодо ОСОБА_2 , зокрема в направленні на перевірку (а.с. 5) зазначено, що здійснення перевірки, в числі інших, доручено головному державному ревізору-інспектору Головного управління ДПС у Волинській області Скупейко Нелі Олексіївні. Фабула правопорушення викладена у відповідній графі протоколу. Враховуючи вказане, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу у даному провадженні провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Слід відмітити, що як вбачається з акту №001100 від 20.08.2021 року яким зафіксовано порушення порядку ведення розрахунків ОСОБА_2 , останній погодився з її результатами, зауважень до акта перевірки чи до дій перевіряючих не мав.

Належних доказів на спростування викладених в тексті акту перевірки, протоколі про адміністративне правопорушення, а також постанові суду висновків апелянт не надав.

За таких обставин, приходжу до висновку, що місцевий суд правильно встановив фактичні обставини справи, перевірив їх належними, достатніми та взаємоузгодженими доказами на підставі яких встановив винуватість ОСОБА_2 у вміненому йому адміністративному правопорушенні й правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

З огляду на вищенаведене, вважаю непереконливими доводи апелянта щодо незаконності судового рішення, а його посилання про закриття провадження у справі не знаходять свого підтвердження матеріалами провадження.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що суддею суду першої інстанції повно з`ясовані визначені ст. 280 КУпАП обставини справи, які мають істотне значення для правильного її вирішення.

За приписами ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Накладаючи стягнення, суд врахував характер вчиненого правопорушення, а також особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи і обґрунтовано застосував адміністративне стягнення у виді штрафу у відповідному розмірі.

З врахуванням наведеного, а також тих обставин, що під час апеляційного перегляду не виявлено істотних порушень закону ні під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, ні під час розгляду справи в суді першої інстанції вважаю, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294, 295 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копію постанови, у відповідності до ст. 295 КУпАП, протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої її винесено.

Суддя Волинського

апеляційного суду П.П. Борсук