Дата документу 02.02.2021
Справа № 937/9188/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«02» лютого 2021 року м. Мелітополь

Суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Сметаніна А.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Мелітополь, громадянки України, ФОП « ОСОБА_2 », власниці кафе «Чао какао», яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

- за ст. 44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

14 листопада 2020 року, о 10.54 годині ОСОБА_1 , яка є власником кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , не припинила діяльність приймання відвідувачів та розміщення їх в приміщенні кафе, чим порушила п.п.1 п.15 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», за що встановлена адміністративна відповідальність, передбачена ст. 44-3 КУпАП.

Під час розгляду адміністративного матеріалу правопорушник ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення визнала повністю, щиросердно розкаялася у скоєному, зазначила, що напередодні ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її бабуся ОСОБА_3 , та 14.11.2020 року вона організовувала її поховання, у зв`язку із чим вона, не мала можливості припинити приймання відвідувачів у належному їй кафе. Зазначила, що до своєї смерті бабуся біля двох тижнів перебувала у лікарні, вона була разом з нею постійно, тому не мала можливості слідкувати за останніми новинами, а отже не знала про запровадження з 14.11.2020 року карантину вихідного дня. Також пояснила, що кафе завжди дотримується карантинних заходів, така ситуація відбулась вперше та в останнє. Просила не накладати на неї штраф, а оголосити їй усне зауваження.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, матеріали, додані до протоколу, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 44-3 КУпАП визначено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм.

Статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, що карантин це адміністративні та медикосанітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Відповідно до ст.29 вказаного Закону, карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року № 641 передбачено, що на всій території України встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2020 року №1100 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року № 641, зокрема п.п.1 п.15, викладено в такій редакції: Додатково до обмежень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, в період з 00 годин 00 хвилин суботи до 00 годин 00 хвилин понеділка на території України з 14 листопада 2020 р. до 30 листопада 2020 р. забороняється: приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як було встановлено під час розгляду адміністративного матеріалу, дійсно за адресою: АДРЕСА_2 розташоване кафе «Чао какао», власником якого є фізична особа підприємець ОСОБА_1 .

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується зібраними у справі матеріалами: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 283164 від 27.11.2020 року; рапортом; поясненнями ОСОБА_1 наданими у судовому засіданні; письмовими поясненнями ОСОБА_4 , який підтвердив, що дійсно 14.11.2020 року о 10.56 годин кафе «Чао какао» не припинило прийом відвідувачів, що не заперечувалось ОСОБА_1 під час надання пояснень в судовому засіданні.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, згідно з якою передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», і іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно зі ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

З урахуванням викладених обставин, враховуючи особу винної, зокрема те, що вона усвідомила та повністю визнала протиправність своєї поведінки, щиросердно розкаялася у скоєному, її сімейний стан, обставини вчинення нею правопорушення, а саме той факт, що на передодні ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її бабуся, наступного дня вона займалась організацією її поховання, що суд розцінює як поважну причину неможливості припинення приймання відвідувачів кафе, власником якого вона є 14.11.2020 року, а також, що вчинене нею діяння хоча й містило в собі усі юридичні ознаки, що характеризують правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, однак внаслідок конкретних обставин справи не відповідало тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення, не призвело до настання будь-яких тяжких наслідків, а також, інші обставини у справі, зокрема те, що своїми послідовними діями винна сприяла якнайшвидшому виправленню ситуації та в теперішній час суворо дотримується вимог постанови Кабінету Міністрів України щодо запровадження на території України карантинних заходів.

Крім того, аналізуючи рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004, можна дійти до висновку, що розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому правопорушенню; категорія справедливості передбачає, що покарання за правопорушення повинно бути співмірним з правопорушенням.

Санкція ст. 44-3 КУпАП тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а отже тяжкість призначеного покарання не відповідає вчиненому ОСОБА_1 правопорушенню, оскільки мінімальний штраф, передбачений санкцією вказаної частини становить 17 000 грн., максимальний 34 000 грн., а отже, суд вважає, покарання за вчинені правопорушником дії є явно не співмірним та несправедливим.

На підставі всіх вищевикладених фактів, суд приходить до висновку, що є всі підстави вважати, що ОСОБА_1 зробила відповідні висновки, не буде в подальшому допускати такої поведінки, тому, з урахуванням вимог ст. 22 КУпАП, вважає можливим в даному випадку досягти виховних та попереджувальних заходів без застосування до правопорушника заходів адміністративного впливу, обмежившись усним зауваженням.

Оскільки судом прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, тому з неї судовий збір стягненню не підлягає

Керуючись ст. ст. 9, 22, 33, 44-3, 245, 251, 252, 280, 283, 284, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 44-3 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Провадження в адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд в продовж 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду

Запорізької області: А.В. Сметаніна