Провадження №3/263/3941/2021
ПОСТАНОВА

30 листопада 2021 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: судді Васильченко О.Г. розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.130 ч.1,126 ч.3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №280662 від 09 жовтня 2021 року вказано, що 09.10.2021 року о 21 год. 50 хв., ОСОБА_1 в Донецькій області м. Маріуполі Центральному районі по Запорізькому шосе на БП ЗС008, керував Т.З. «Хюндай Елантра» державний номер НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився з використанням технічного приладу Drager Alcotest , результат 0,32 проміле у присутності 2 свідків, а також у КНП «МЦПЛЗ м. Маріуполя», висновок лікаря №532, чим порушив п. 2.9а Правил Дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №280671 від 09 жовтня 2021 року вказано, що 09.10.2021 року о 21 год. 50 хв., ОСОБА_1 в Донецькій області м. Маріуполі Центральному районі по Запорізькому шосе на БП ЗС008, керував Т.З. «Хюндай Елантра» державний номер НОМЕР_1 , стосовно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування Т.З від 18.04.2019 року №45759077 видане Кальміуським ВДВС, чим порушив п. 2.1а Правил Дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 126 КУпАП.

Від ОСОБА_1 29.11.2021 року до канцелярії суду надійшли письмові пояснення в яких останній просив провести розгляд справи у його відсутність та відсутність його представника адвоката Косенко С.С. У письмових поясненнях зазначив, що 09.10.2021 року він разом із своїм товаришем на ім`я ОСОБА_2 рухався на його автомобілі Hyunday Elantra з боку смт. Нікольське у бік м. Маріуполя. Під час руху він сидів на передньому пасажирському сидінні, керував автомобілем Ян. Під`їхавши до блок-посту, розташованого на в`їзді у м. Маріуполь по вул. Володарське шосе, Ян зупинив автомобіль, на якому вони рухались для перевірки. В цей час до автомобіля підійшов співробітник поліції чи військовослужбовець, у чорному форменому одязі, який не представлявся, та попросив ОСОБА_3 проїхати на узбіччя та чекати перевірки автомобіля. Ян прохав праворуч на узбіччя та вимкнув двигун автомобіля. Близько хвилини до нас ніхто не підходив і тоді він вирішив вийти з автомобіля та запитати у співробітників блок - посту про час, який нам необхідно чекати на перевірку. Коли він вийшов з автомобіля, то побачив, що співробітника, який нас зупинив та сказав стати на узбіччя, на посту вже не має, а замість нього стоїть інший чоловік у форменому одязі. Він спитав у нього скільки чекати, на що він повідомив, що зараз до нас підійдуть співробітники поліції, які будуть проводити перевірку. ОСОБА_1 повернувся до автомобіля та став біля нього з лівого боку. Ян в цей час також вийшов з автомобіля та відійшов у сторону розмовляти по телефону. Приблизно через 30 секунд до автомобіля підійшли два чоловіки у форменому одязі, які не представлялися та сказали, що будуть проводити перевірку та попросили відчинити двері та багажник автомобіля. У зв`язку з тим, що власник автомобіля відійшов у сторону, то двері та багажник автомобіля відкрив він. Після того, як вказані чоловіки оглянули автомобіль. Один з них запитав в ОСОБА_1 чи не вживав я в цей день алкоголь, на що ОСОБА_1 відповів, що ні не вживав. Після цього до них під`їхав екіпаж патрульної поліції, у складі ще двох поліцейських. Один з них попросив в нього документ, що посвідчує його особу, на що він передав йому своє водійське посвідчення, яке він забрав та відійшов до патрульного автомобіля. Далі він приніс якийсь прилад з трубочкою та сказав мені дихати у неї. Я не розумів, що відбувається та прийняв цю вимогу як частину перевірки на блок-посту, тому він продихнув у цей пристрій. Один з співробітників поліції оголосив 0,32. Після цього інший співробітник поліції склав якийсь протокол, зміст якого йому ніхто не повідомляв, права та обов`язки йому не роз`яснювали. В цей час на блок-посту було багато людей. Співробітник поліції, який складав протокол покликав двох невідомих осіб, які розписалися у протоколі. Після цього співробітники поліції сказали, що йому необхідно проїхати з ними у наркологічний диспансер м. Маріуполя, щоб завершити процедуру освідування. При цьому вони висказали це як вимогу, тобто я розумів, що вибору у мене не має і погодився. Після цього я сів у поліцейський автомобіль, на якому співробітники поліції доставили мене у наркологічний диспансер м. Маріуполя, де мене провели у кабінет на першому поверсі. В цьому кабінеті жінка у білому халаті, дістала схожий пристрій, у який він вже дихав співробітникам поліції та сказала дихнути у трубку ще раз. Він спочатку відмовлявся та вказував, що вже проходив цю процедуру, але співробітники поліції, які мене туди привезли, наполягали на тому, щоб я ще раз це зробив. Він був розгублений, не знав що мені робити та не розумів, що взагалі відбувається. Згодом я все ж таки дихнув у прилад, але значення його не оголосили. Будь-які аналізи в диспансері він не здавав, бо йому і не пропонували це робити. Після цього співробітники поліції вивели його на вулицю, вручили копію протоколу та сказали чекати повістки з суду. Далі вони сіли у службовий автомобіль та поїхали, а він повертався до дому самостійно. Оскільки вся ця ситуація для нього повністю не зрозуміла, то він вимушений був звернутися за правовою допомогою до адвоката, який роз`яснив йому, що на нього було складено два протоколи про адміністративне правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, за які передбачене позбавлення права керування транспортними засобами, а також штраф. Вважає, що ці протоколи складенні всупереч об`єктивним обставинам, оскільки при вищевказаних обставинах він не керував транспортним засобом. Просить провадження по справі закрити в зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст.23 цього Кодексу).

Дослідивши та проаналізувавши адміністративні матеріали, а саме протоколи про адміністративне правопорушення від 09 жовтня 2021 року серії ААБ №280662 та серії ААБ №280671, додані до протоколів матеріали, суд прийшов до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 та ч.3 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З відеозапису, доданого до протоколу вбачається, що на блок-посту у м. Маріуполі на узбіччі дороги стоїть група невідомих осіб і розмовляє, хто саме ці особи встановити неможливо, оскільки на відеозапису їх анкетні дані співробітники поліції не встановлюють. Також на відео не відображено, що співробітники поліції роз`яснюють особі її права та просять пройти медичний огляд для визначення стану сп`яніння, а тільки видно, як чоловік ( ОСОБА_1 ) проходить огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру, результат огляду 0,32 проміле. ОСОБА_1 не погоджується з висновком огляду, наголошує, що не вживав алкогольних напоїв. Також на відео зафіксовано, що невідомі особи розписуються за проханням поліції на аркушах паперу. Потім на відеозаписі відтворено, як у кабінеті медичного закладу сидять два медичних працівника та два працівника поліції, медичний працівник пише висновок, ОСОБА_1 на відео взагалі відсутній, тому є незрозумілим проходив він медичний огляд чи ні, факт проходження огляду на відео відсутній. Згодом на відео з`являється ОСОБА_1 , лікар просить його підписати висновок, ОСОБА_1 не погоджується та медичний працівник надає йому для продуття алкотестер у який він дує чотири рази. Також на відео не можливо встановити, як саме медичні працівники проводили його огляд, оскільки висновок був написаний лікарем та останній просив ОСОБА_1 підписати його до продуття алкотестеру, будь-яких біологічних матеріалів для огляду у ОСОБА_1 не відбирали.

Таким чином, надані ОСОБА_1 письмові пояснення повністю узгоджуються з матеріалами, які містяться на відеозаписі наданому до протоколу.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» одним із завдань вмотивованого рішення є демонстрація сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Також за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хаджинастасиу проти Греції», національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи докази у сукупності між собою, суд приходить до висновку про те, що достатніх доказів для наявності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 та ч.3 ст.126 КУпАП у діях ОСОБА_1 не встановлено, оскільки доказів того, що під час саме керування транспортним засобом останній перебував у стані сп`яніння, суду не надано, суд не може свій висновок робити на припущеннях, внаслідок чого провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 126, 130, 247, 251, 254, 256, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 та ч.3 ст.126 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя.

Суддя О.Г.Васильченко