Справа №591/6368/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сибільов О. В.
Номер провадження 33/816/34/21 Суддя-доповідач Матус В. В.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Матус В. В. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Нагорного В.Б. на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 16 жовтня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді встановлено, що 06 жовтня 2020 року о 09 год. 07 хв. в м. Суми по вул. Г. Сумщини, в районі будинку 10, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп?яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатору «Драгер» на місці та від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я СОНД відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Правопорушення вчинено, повторно, протягом року, що підтверджується копією постанови Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 серпня 2020 року.

В поданій апеляційній скарзі адвокат Нагорний В.Б. не погоджується з прийнятим судовим рішенням, просить скасувати вказану постанову судді та закрити провадження в справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що по справі відсутня відеофіксація правопорушення. Також, зазначає що у присутності адвоката освідування Стадника В.В. не проводилося. У справі були відсутні докази повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи.

Про день та час розгляду провадження у порядку апеляційної процедури учасників провадження було проінформовано, при цьому клопотання про відкладення не надійшло, а їх участь в розгляді провадження судом апеляційної інстанції при перевірці судового рішення, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши матеріали справи, доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню, не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У відповідності до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов?язаний з?ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з?ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само за відмову осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан такого сп`яніння.

А частиною 2 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою статті 130 КУпАП.

Розглядаючи справу, суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 повторно керував транспортним засобом та відмовився від проходження, відповідно до встановленого законом порядку, огляду на стан сп`яніння, тому вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених в постанові судді, підтверджується зібраними доказами, які були всебічно, повно досліджені судом першої інстанції, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 036197 від 06 жовтня 2020 року, який за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів не викликає (а. с. 1); актом огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а. с. 2); поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а. с. 3, 4); постанова поліцейського за ч. 4 ст. 126 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 036085 (а. с. 7, 6), копією постанови судді про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП від 14 серпня 2020 року (а. с. 8 - 9); відеозаписами (а. с. 12) на яких зафіксовані причини зупинки транспортного засобу «Renault Trafic» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , процедура огляду проведеного працівниками поліції та відмова водія від проведення огляду, також на відеозаписі зафіксовано факт перебування 2 свідків, які своїми підписами засвідчили відмову водія від проходження огляд на встановлення стану сп?яніння.

За таких обставин, суддя дійшов правильного висновку про те, що водій ОСОБА_1 , повторно керуючи автомобілем, відмовляючись від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді, викладені в постанові і були підставами для її скасування, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, а відмова від огляду була зафіксована як в письмових документах в присутності 2 свідків так і відео доказах.

У своєму рішенні від 29 червня 2007 року по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

У відповідності до п. 1.1 ПДР України (затверджені постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року за № 1306), ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил, а згідно п. 2.9 цих Правил, водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на викладене, враховуючи вказані вище вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення були дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм та права і законні інтереси останнього, а тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів вини є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Твердження апеляційної скарги про відсутність відеофіксації правопорушення, повністю спростовуються наявними у справі відезаписами з місця пригоди, на яких зафіксовано факт слідування службового поліцейського автомобіля за автомобілем «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_1 , поті зупинка автомобіля «Renault Trafic» і виявлення за його кермом водія ОСОБА_1 , якого за рішення судді від 14 серпня 2020 року було позбавлено права керувати транспортними засобами. Тобто у поліцейських була вагома підстава для зупинки і з?ясування чому ОСОБА_1 не виконує вимоги судового рішення.

Що стосується тверджень апеляційної скарги про проведення освідування працівникам поліції у відсутності адвоката, то вказане твердження адвоката є слушним, однак таким, що не впливає на правильність висновків судді, оскільки закон не вимагає при освідування присутність адвоката, натомість закон містить пряму вказівку на наявність 2 свідків, які були залучені працівниками поліції, а тому підстави вважати, що ними було допущено порушення процедури освідування, не має. Вказане повністю узгоджується з вимогами ч. 2 ст. 266 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про не повідомлення належним чином ОСОБА_1 , то слід зазначити наступне.

Так, із відеозаписів (а. с. 12) вбачається, що у присутності свідків водію ОСОБА_1 було повідомлено про розгляд справи Зарічним районним судом м. Суми 16 жовтня 2020 року.

Вказана дата міститься і в протоколі про адміністративне правопорушення (а. с. 1).

Крім того, судовий розгляд справи було здійснено 16 жовтня 2020 року (а. с. 16).

Таким чином, ОСОБА_1 не лише знав дату розгляду справи а й суд, що мав здійснювати розгляд справи відносно нього.

При цьому, у справі наявна постанова судді від 14 серпня 2020 року, якою ОСОБА_1 було раніше притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що само по собі підтверджує факт знайомства ОСОБА_1 із певними судовими процедурами і з тим, що якщо відносно певної особи було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП, то він обов?зяково направляється до суду, для прийняття рішення по суті.

З урахуванням викладеного, хоч в діях судді і є не відповідність вимогам статті 2772 КУпАП, однак за даних обставин справи не можна зробити висновок про порушення права особи, оскільки розгляд справи відбувся у час, дату та в суді зазначеному у протоколі про адміністративне правопорушення, змість якого у присутності 2 свідків було доведено ОСОБА_1 .

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 судом першої інстанції накладено у межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП, з дотриманням вимоги ст. ст. 33 - 35 КУпАП, і є достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення, зокрема виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Враховуючи викладене вважаю, що постанова суду є законною і обґрунтованою, а тому законних підстав для її скасування, не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 16 жовтня 2020 року про визнання винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуМатус В. В.