Справа № 264/4209/21
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.11.2021 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області Литвиненко Наталя Вікторівна, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 20 березня 2009 року Іллічівським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно змісту проколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №153029 від 20.06.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 20 червня 2021 року о 19 годині 41 хвилині біля будинку 34 в с. Сартана Маріупольського району Донецької області керував транспортним засобом ВАЗ 21063 номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав та пояснив, що 20 червня 2021 року о 20:00 годині він знаходився біля автомобіля ВАЗ 21063 номерний знак НОМЕР_2 по вул. Генерала Куркчи, 34 в с.Сартана. Підійшли співробітники поліції та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, на що він погодився. Вважає, що підстави для проведення огляду на стан сп`яніння у поліцейських не існували, оскільки транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не керував.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ААБ №153029 від 20.06.2021 року він складений відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає настання відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В судове засідання не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 керував автомобілем 20.06.2021 року о 19:41 годині в стані алкогольного сп`яніння, а також відсутні пояснення свідків або інші докази щодо факту керування останнім транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

В судове засідання надано тест №744 від 20.06.2021 року технічного засобу «Alkotest 6810», акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого результат огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 складає 0,33%.

Суд зауважує, що наданий тест не може бути доказом вини ОСОБА_1 в інкримінованому правопорушенні, оскільки ОСОБА_1 не заперечував вживання алкогольних напоїв у цей день, проте будь-яких доказів що останній це робив до або під час керування транспортним засобом суду надано не було.

Сам по собі висновок про перебування особи у стані сп`яніння не доводить факту керування цією особою транспортним засобом, оскільки не містить будь-якої інформації щодо цього.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу правопорушення.

Враховуючи вищесказане, суд приходить до висновку про недоведеність у судовому засіданні вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 130 ч.1, 247, 283-284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, внаслідок відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

На постанову суду може бути подано апеляцію до Донецького апеляційного суду через Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя: Н. В. Литвиненко