Справа № 569/8795/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2021 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Діонісьєва Н.М., за участі захисника ПархоменкоВ.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Головного управління ДПС у Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої в АДРЕСА_1 , непрацюючої, рнокппфо: НОМЕР_1 .

-за ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ

На розгляд Рівненського міського суду Рівненської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення № 409/17-00-07-08 від 14квітня 2021 року, стосовно гр. ОСОБА_1 .

В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 здійснювала діяльності без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання, а саме систематичну діяльності на ринку зі сплатою орендної плати в період з 24.07.2020 року по 31.03.2021 року чим порушено п. 1 ст. 58 Господарського кодексу України. Дії ОСОБА_1 , кваліфіковано за ст. 164 КУпАП, а саме провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання.

Від захисника надійшли письмові заперечення на складений протокол про адміністративне правопорушення. Заперечення захисника грунтуються на тому, що виконавцем перевірки було грубо порушено Наказ ГУ ДПС у Рівненській області № 658-п від 31.03.2021 року, яким доручено проведення позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 в період з 15.01.2018 року по 23.07.2020 року тривалістю 5 робочих днів з 01.04.2021 року, а фактично Актом ГУ ДПС у Рівненській області від 14.04.2021 року, на підставі якого складено протокол про адміністративне правопорушення, підтверджується проведення невиїзної перевірки з 24.07.2020 по 31.03.2021 року.

Також захисником наведені аргументи, з яких слідує, що посадовою особою у протоколі не визначено норми статті 164 КУпАП, тобто відсутня кваліфікація за частиною, за якою інкримінується правопорушення, не розписано кваліфікуючі ознаки правопорушення, а матеріали справи не містять доказів вини ОСОБА_1 .

У судовому засіданні захисник - Пархоменко В.О. вину у вчиненні адміністративного правопорушення ОСОБА_1 заперечив та вказав, що остання попри наявні договори оренди торгових точок, господарською діяльністю не займалась, а в матеріалах справи відсутні докази які свідчили б про протилежне.

Також звертав увагу суду на неналежність та недопустимість протоколу про адміністративне правопорушення з підстав наведених у письмових запереченнях.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`активне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно-правових нормах відповідною статтею Особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно правових санкцій. До складу правопорушення входять: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Таким чином, ратифікувавши Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та прийнявши вищевказаний Закон, Україна визнала юрисдикцію Європейського суду з прав людини, з метою створення в схожих правовідносинах однорідної судової практики, узгодженої з європейською правовою системою.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карєлін проти Росії» зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Дослідивши матеріли справи про адміністративне правопорушення, дотримуючись положеньст.ст. 245, 280 КУпАП та зазначених вищеви сновків у рішеннях Європейського суду з прав людини суд зазначає, що особою щосклала протокол про адміністративне правопорушення не доведено, а судом не встановлено при розгляді даної справи події та складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 виходячи з наведеного.

Насамперед суд зауважує, що на розгляд надійшли матеріали про адміністративне правопорушення у складі яких міститься акт від 14.04.2021 № 2342/17-00-07-08/ НОМЕР_1 на 12 арк., зі змісту яких не вбачається встановлення контролюючим органом ознак підприємницької діяльності в діях ОСОБА_1 .

Відсутні докази систематичності такої діяльності, а також отримання прибутку від її провадження.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з частиною другою статті 3 Господарського кодексу України встановлено, що господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

За приписами статті 42 Господарського кодексу України, підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до частини п`ятої статті 128 Господарського кодексу України громадянин-підприємець здійснює свою діяльність на засадах свободи підприємництва та відповідно до принципів, передбачених у статті 44 цього Кодексу.

Статтею 44 Господарського кодексу України визначено, що підприємництво здійснюється на основі: вільного вибору підприємцем видів підприємницької діяльності; самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону; вільного найму підприємцем працівників; комерційного розрахунку та власного комерційного ризику; вільного розпорядження прибутком, що залишається у підприємця після сплати податків, зборів та інших платежів, передбачених законом; самостійного здійснення підприємцем зовнішньоекономічної діяльності, використання підприємцем належної йому частки валютної виручки на свій розсуд.

Матеріалами справи підтверджено, що ГУ ДПС у Рівненській області 15.01.2018 року ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець, номер запису 16.

23.07.2020 року ОСОБА_1 була знята з обліку як ФОП.

Суд зауважує, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких інших доказів, що ОСОБА_2 після припинення нею підприємницької діяльності мали б ознаки підприємницької діяльності.

Стаття 14 Податкового кодексу України застосовує термін "торговельна точка", яким визначено поняття пункту продажу товарів - магазин, інша торговельна точка, що розташовані в окремому приміщенні, будівлі або їх частині, і мають торговельний зал для покупців або використовують для торгівлі його частину.

В свою чергу ГУ ДПС у Рівненській області не надано доказів ведення ОСОБА_1 господарської діяльності у вказаних місцях для торгівлі та отримання від такої діяльності прибутку.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано об`єктивну сторону правопорушення, а саме судом не встановлено, що ОСОБА_1 здійснювала господарську діяльність без державної реєстрації як суб`єкта господарювання. Таких обставин також не встановлено судом при розгляді справи.

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, SeriesАзаява № 25). Який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

З огляду на наведене, враховуючи відсутність фактів встановлення отримання ОСОБА_1 прибутку від орендованих приміщень, виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164 КУпАП.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про відсутність обставин провадження ОСОБА_1 господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання.

За наведеного, провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 164 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП через відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.283,284,247 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 164 КУпАП закрити за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області.

Суддя Рівненського міського суду Н.М.Діонісьєва