Справа № 504/4395/21
Номер провадження 3/504/2139/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2021смт.Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Сафарова А.Ф., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Благоєве Іванівського району Одеської області, громадянина України, працюючого по найму, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

07.11.2021 інспектором СРПП ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області складено протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 645536, згідно якого 07.11.2021 о 17:10 год. в Одеській області Одеського району, с. Букачі, вул. Зелена, громадянин ОСОБА_1 перебував на вулиці без документів, що посвідчують особу, чим порушив пп.2 п.2-2, п.3, п.3-5 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи викладене, суд, у відповідності зі ст. 268 КУпАП, розглядає справу за відсутності ОСОБА_1 .

За результатом дослідження матеріалів справи суд приходить до наступних висновків.

Згідно положень ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно приписів ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією частини 1 статті 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами у вигляді штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказана норма носить бланкетний характер, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Відповідно до ст.1,29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06.04.2000р. карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб. Карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на території України з 19 грудня 2020 р. до 31 грудня 2021 р. встановлений карантин та введено певні обмеження, заборони тощо.

Зі змісту пп.2 п.2-2 зазначеної постанови на території України встановлюється "зелений" рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні.

Згідно п. 3 постанови, у разі встановлення "жовтого" рівня епідемічної небезпеки додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 22 цієї постанови, зазначено ряд заборон.

А у разі встановлення «червоного» рівня епідемічної небезпеки на території регіонів, додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 вищезазначеної постанови, передбачено інші заборони, що зазначені у п. 3-5 цієї постанови.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29.06.2010 у справі № 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п. 5.4 п. 5).

З аналізу пп.2 п.2-2, п.3, п.3-5 Постанови КМУ № 1236 судом убачається двозначне трактування норм закону, а саме не має чіткої визначеності поглинання пунктом 3-5, який передбачає обмеження для «червоного» рівня пункту 2.2 постанови, що включає в себе обмеження при встановленні «зеленого» рівня.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП та його винуватість підтверджується доданими до матеріалів справи доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №645536 від 07.11.2021, а також поясненням особи по суті правопорушення, зазначеними у ньому, де ОСОБА_1 підтвердив своє перебування на вулиці без документів;

-змістом довідки, складеної 15.11.2021 інспектором СРПП ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області О. Біловим.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи дані про особу ОСОБА_1 , виходячи з характеру вчиненого ним правопорушення, відсутності можливості чіткого розуміння положень п. 3-5 Постанови № 1236 для особи, що не є фахівцем у галузі права, визнання особою своєї вини та відсутності будь-яких шкідливих наслідків від вчиненого правопорушення, суд визнає вказане правопорушення малозначним, у зв`язку з чим вважає можливим на підставі ст.22 КУпАП звільнити останнього від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

На підставі ст.284 КУпАП провадження у цій справі слід закрити.

Керуючись ст.7,22,23,ч.1 ст.44-3,245,252,280,284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП за малозначністю, обмежившись усним зауваженням.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення та на неї може бути внесено подання прокурора у той же строк.

Суддя А. Ф. Сафарова