Житомирський апеляційний суд
Справа №278/3557/20 Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Кусковської Т.А., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Шпонарського Є.В. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого,

встановив:

Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 25 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Відповідно до постанови, 27 грудня 2020 року о 09 год. 55 хв. гр. ОСОБА_1 в с.Тетерівка Житомирського району керував автомобілем RENAULT державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9-а Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На постанову суду захисником Шпонарським Є.В. подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, скасування постанови суду щодо ОСОБА_1 та закриття провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вважає, постанову суду незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, що потягло за собою однобічне та не повне з`ясування всіх фактичних обставин справи.

Зазначає, що суд не надав належної оцінки доказам, при цьому лише формально підійшов до встановлення обставин справи, що є наслідком необґрунтованого застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутній рапорт працівника поліції, в якому було б зазначено причина зупинки транспортного засобу, в матеріалах справи також відсутні і будь-які інші протоколи та (або) постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за інші правопорушення ПДР. Сам ОСОБА_1 стверджує, що його зупинили без будь- якої причини, поліцейський не повідомляв йому про причини зупинки

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 124329 відносно ОСОБА_1 не вказано жодної ознаки алкогольного сп`яніння, тому вважає, що працівником поліції були порушенні вимоги ст. 256 КУпАП України

ОСОБА_1 вказує, що після зупинки його транспортного засобу, працівники поліції не пропонували йому пройти медичне освідування на стан алкогольного сп`яніння на місці, а відразу ж запропонували їхати до медичного закладу.

Крім цього, у матеріалах справи відсутнє направлення на медичний огляд ОСОБА_1 , що свідчить про порушення працівником поліції процедури направлення особи на медичний огляд.

В матеріалах справи відсутній відеозапис, який би засвідчив, законність чи незаконність дій працівників поліції, як під час зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 .

В суду першої інстанції, стороною захисту було заявлено клопотання, про виклик в судове засідання для допиту інспектора ОСОБА_2 та витребування відеозапису з нагрудної відеокамери інспектора, який складав протокол серії ОБ № 124329 від 27.12.2020 року відносно ОСОБА_1 , однак клопотання, судом першої інстанції було повністю проігнороване.

Крім того, зазначає. що копію оскаржуваного рішення було отримано в канцелярії Житомирського районного суду Житомирської області 21.04.2021 року, що підтверджується матеріалами справи, тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1 та захисника Шпонарського Є.В. в підтримання доводів апеляційної скарги з наведених в ній мотивів, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до положень п. 2.9 «а» ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків, або в закладі охорони здоров`я.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Зі змісту п. 2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №124329 від 27 грудня 2020 року (а.с.2); висновком КУ «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради №1113 від 27 грудня 2020 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Заперечень під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не заявляв, а зазначив, що зобов`язується не керувати транспортним засобом до повного витверезіння, вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнавав.

Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування судового рішення з підстав відсутності ОСОБА_1 та захисника на судовому розгляді.

Як вбачається з матеріалів справи, при складанні протоколу ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, повністю оголошено зміст протоколу, та ознайомлено з протоколом, який він підписав, повідомлено місце розгляду справи Житомирський районний суд Житомирської області.

ОСОБА_1 26.01.2021 року звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи для укладення угоди з адвокатом та особисто отримав судову повістку про виклик до суду на наступне судове засідання, яке призначено на 04.02.2021 року.

04.02.2021 року розгляд справи не відбувся, у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, справу відкладено на 25.02.2021 р. У день розгляду справи захисником до суду подано клопотання про надання матеріалів справи для ознайомлення та відкладення розгляду справи. В подальшому, 04.03.2021 року, у день розгляду справи захисник Шпонарський Є.В. подав до суду клопотання про виклик свідків та витребування доказів. Даних про те, що ОСОБА_3 , щось перешкодило з`явитись до суду 25.03.2021 року, який про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, матеріали справи не містять(а.с. 22).

Відповідно до ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішень у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, «Олександр Шевченко проти України» від 26.04.2007, «Трух проти України» від 14.10.2003, особа у розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Апеляційний суд вважає, що особа, яка притягується до відповідальності повинна сумлінно користуватися своїми правами, не зловживати ними з метою затягування розгляду справи для спливу строків визначених ст. 38 КУпАП та уникнення від відповідальності.

Під час апеляційного розгляду справи стороні захисту в повній мірі були надані можливості для реалізації своїх прав, передбачених ст. 271 КУпАП та право на участь у судовому розгляді було відновлено.

На переконання апеляційного суду, не заслуговують на увагу доводи апелянта про проведення огляду у медичному закладі, а не на місці зупинки транспортного засобу, оскільки у даному випадку, ОСОБА_3 було забезпечено більш кваліфіковане обстеження: проведення огляду лікарем, який пройшов відповідну медичну підготовку.

Відсутність у матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського та направлення ОСОБА_3 на проходження освідування на виявлення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі, з врахуванням вищевикладених обставин, на думку апеляційного суду, не є такими порушеннями, які дають підстави для сумніву у правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Апеляційний суд вважає надуманими доводи сторони захисту про безпідставне відхилення судом клопотання про виклик для допиту до суду працівника поліції, який складав протокол про вчинення адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_3 та свідків.

Як вбачається з матеріалів справи, суд задовольнив клопотання адвоката Шпонарського Є.В. та викликав до суду працівника поліції, однак останній до суду не з`явився, оскільки у день розгляду справи перебував на лікуванні.

Не дають підстав для скасування судового рішення і інші доводи апелянта, які є формальними та жодним чином не свідчать про незаконність чи необґрунтованість прийнятого рішення, оскільки висновки суду ґрунтуються на доказах, що містяться у матеріалах справи.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає правильними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами і будь-яких сумнівів щодо цих доказів не вбачає.

Стягнення ОСОБА_3 судом першої інстанції призначено у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав вважать його таким, що не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення.

Адміністративне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_3 за своїм характером має велику суспільну небезпеку, оскільки особа яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння створює загрозу життю та здоров`ю, як собі так і наражає на цю небезпеку інших учасників руху, а тому відсутні підстави для незастосування щодо нього адміністративного стягнення.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновками суду про доведеність вини ОСОБА_3 в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Шпонарського Євгена Вікторовича залишити без задоволення, а постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 25 березня 2021 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук