Справа № 203/1422/21
Провадження № 3/0203/1267/2021
П О С Т А Н О В А

іменем України

01.06.2021 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Черваньова Ю.М., розглянувши за участю представників митного органу Юркевич О.Ю., Красіна І.Л., представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , матеріали, які надійшли з Дніпровської митниці Держмитслужби про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.471 Митного кодексу України, -

ВСТАНОВИЛА:

15 лютого 2021 року о 18 год. 40 хвилин в зоні митного контролю залу «відліт» міжнародного аеропорту м. Запоріжжя під час оформлення у митному відношенні пасажирів авіарейсу №1470 «Запоріжжя-Стамбул`Портретний О.М. самостійно обрав для проходження митного контролю «зелений коридор», де митний контроль здійснюється у спрощеному порядку (без заповнення митної декларації).

Після перетину ОСОБА_2 зеленої смуги, що позначає початок «зеленого коридору», при усному опитуванні заявив, що переміщує 11900 (одинадцять тисяч дев`ятсот доларів США). Однак під час здійснення митного контролю встановлено, що у його барсетці знаходиться іноземна валюта USA (долари США) у сумі 12296 (дванадять тисяч двісті дев`яносто шість) та 510 (п`ятсот десять) евро, що перевищує норму для усного декларування, згідно постанови Правління НБУ від 02.01.2019 № 3 на 200 USA(двісті доларів США) та 510 EUR (п`ятсот десять евро) відповідно курсу НБУ на 15.02.2021.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину в скоєному адміністративному правопорушенні визнав повністю, пояснив, що 15.02.2021 року разом з родиною перебував в міжнародному аеропорту м. Запоржжя, під час проходження митного контролю у нього були вилучені грошові кошти 200 долларів США та 510 Євро. Дані кошти належали йому, зберігав їх для дрібних витрат членів родини на відпочинку за кордоном, був обізнаний з особливостями вивозу грошових коштів з країни, але не пересвідчився в точній суммі, яку зберігав при собі під час перетину кордону, так як вказана сума складалась з багатьої купюр, в тому числі дрібного номіналу, деякі з них зберігав при собі довгий час. Також зазначив, що вказане правопорушення скоїв з необережностічерез свою неуважність. В скоєному розкаявся, просив суд не накладати на нього суворе стягнення.

Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в звязку з тим, що ОСОБА_2 щиро розкаявся у вчиненому, умислу на вичнення адміністративногоправопорушення та порушення митних правил не мав, відсутність обставин, що обтяжують віповідальність правпорушника, а також враховуючи, що наслідки даного порушення не представляють суспільної небезпеки, не завдали значної шкоди державним чи суспільним інтересам, просили суд звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 471 МК України за малозначністю, оголосивши йому усне зауваження.

Представник митного органу ОСОБА_3 у судовому засіданні вважав, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, винна у вчиненні адміністративного правопорушення, його вина підтверджується зібраними у справі доказами, і тому необхідно притягнути його до адміністративної відповідальності за ст. 471 МК України, та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу та конфіскації.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників справи, суд вважає, що особа стосовно якої складено протокол підлягає притягненню до адміністративної відповідальності і його дії судкваліфікує за ст. 471 МК України за кваліфікуючими ознаками: порушення встановленого МК України порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів (валютних цінностей), переміщення яких через митний кордон обмежено законодавством України, однак конфіскацію товару слід не застосовувати з наступних підстав.

Факт вчинення ОСОБА_2 порушення митних правил підтверджується протоколом про порушення митних правил №0053/11000/21 від 15 лютого 2021 року, доповідною запискою інспектора митниці (а.с.6-7), письмовими пояснення правопорушника (а.с.11) та наданими поясненнями в судовому засіданні, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (а.с.12), фотознімками предметів правопорушення (а.с.14), службовою запискою від 16.02.2021 №114/7.5-28-10-01-21.

У відповідності до ч. 1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.

Що стосується об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, вона полягає в переміщенні через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження через «зелений коридор» товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено, або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковану норму переміщення через митний кордон України.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 МК України переміщення валюти України, іноземної валюти, банківських металів через митний кордон України здійснюється з урахуванням вимог Закону України «Про валюту та валютні операції».

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про валюту і валютні операції» (далі - Закон №2473), встановлено, що транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 тисяч євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Транскордонне переміщення валютних цінностей шляхом поштових відправлень здійснюється лише шляхом поштових відправлень з оголошеною вартістю.

Згідно з Положенням про транскордонне переміщення валютних цінностей, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 3 (далі - Положення № 3), з 07.02.2019 фізична особа має право ввозити/пересилати в Україну та вивозити/пересилати за межі України готівкову валюту і банківські метали (враховуючи монети, що віднесені до банківських металів) в сумі/вартістю, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро, без письмового декларування митному органу. Транскордонне переміщення фізичною особою готівкової валюти і банківських металів в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро, здійснюється на умовах письмового декларування митному органу в повному обсязі.

При цьому, згідно з пунктом 18 розділу 1 «Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 року №5, фізичні особи-резиденти здійснюють валютні операції з транскордонного переміщення валютних цінностей шляхом їх вивезення/пересилання за межі України в загальній сумі, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10000 євро, на підставі документів, що підтверджують зняття цією фізичною особою готівки з власних рахунків у банках і квитанції про здійснення валютно-обмінної операції з цією готівкою (у разі здійснення такої операції) виключно на ту суму, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10000 євро; придбання цією особою банківських металів у банках та/або Національному банку виключно на ту суму, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10000 євро.

Згідно з ч. 5 ст. 366 МК України, обрання «зеленого коридору» вважається заявою особи про те, що переміщені нею через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню.

Під термін товари підпадає в тому числі і іноземна валюта, згідно з положеннями ст. 4 ч. 1, п. 1 б), п.57 МК України.

Відповідно до вимог ст. 197 МК України, на окремі товари встановлюються обмеження щодо їх переміщення через митний кордон України. В даному випадку такі обмеження встановлені на рівні 10 000 євро, в зв`язку з чим валютні цінності, які переміщував правопорушник є товарами, переміщення яких через митний кордон України обмежене.

Щодо суб`єктивної сторони правопорушення встановлено наступне.

Судом встановлено, що гр. ОСОБА_2 не розумів протиправність своїх дій, не припускав можливості настання негативних наслідків, хоча міг і повинен був це розуміти і передбачати. Тобто, суб`єктивна сторона дій правопорушника полягає в протиправній необережності в формі недбалості.

Відповідно до матеріалів справи, гр. ОСОБА_2 протиправно перемістив через митний кордон України 200 доларів США та 510 Євро, які в нього були вилучені.

При визначені адміністративного стягнення, яке необхідно накласти на правопорушника, суд враховує ступінь суспільної небезпеки правопорушення, ступінь провини, ставлення до вчиненого, його майновий стан, а також обставини, які пом`якшують відповідальність, а саме те, що особа вперше притягується до адміністративної відповідальності, щире каяття, той факт, що гроші знаходились в одному місці (барсетці) та він не намагався їх приховати, а також те, що грошові кошти мають легальне походження. Про легальність походження грошових коштів свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та податкова декларація платника єдиного податку фізичної особи підприємства за 2020 рік.

Таким чином, представником правопорушника надано достатньо доказів на підтвердження легальності походження грошових коштів, які переміщувались через митний кордон.

Стосовно вирішення питання щодо конфіскації вилученої валюти, суд виходить з наступного.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема постанову ЄСПЛ від 11.07.2019 року по справі «Садоча проти України».

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно - правові норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «З захисту прав і основних свобод людини», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, a також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Згідно з зазначеним рішенням ЄСПЛ, судове рішення, яким застосовується конфіскація майна, є втручанням в право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на повагу власності.

Згідно зі Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції з захисту прав людини, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В даному випадку майном правопорушника є грошова сума в доларах США, яка, на думку представника митниці, підлягає конфіскації.

За таких обставин конфіскація є втручанням в право особи на повагу власності і, відповідно, має бути застосована ст. 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з захисту прав людини.

Перша і найбільш важлива вимога зазначеної правової норми полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на повагу власності має бути законним. Також передбачається, що держава уповноважена здійснювати контроль за використанням власності шляхом забезпечення виконання законів.

Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним.

Що стосується загального інтересу, якому могло слугувати таке втручання Європейський суд зазначив, що держави мають законний інтерес і в той же час обов`язок вживати заходи в цілях виявлення та контролю руху готівкових коштів через кордони, оскільки значні суми готівки можуть використовуватись для легалізації незаконних доходів, торгівлі наркотиками, фінансування тероризму, вчинення тяжких фінансових злочинів.

Загальна вимога про декларування, яка розповсюджується на будь - яку особу, що перетинає кордон держави, попереджує прихований ввіз та вивіз грошових коштів з країни і конфіскаційна міра, яку тягне недекларування грошових коштів митному органу, є частиною загальної регулятивної системи, передбаченої для боротьби з подібними правопорушеннями.

Крім того, сума, яка може бути законно ввезена, чи фізично переміщена через український митний кордон, в принципі не обмежена, обмежена лише сума (10 000 євро), яка може бути ввезена без письмового декларування.

Таким чином, застосовуючи додаткове покарання у вигляді конфіскації валюти, суд фактично не залишить особі заробітної плати, яку він заробив в установленому законом порядку своїм трудом і яка є єдиним його доходом, позбавить його і його сім`ю належного матеріального забезпечення.

При цьому, суд враховує ч. 2 ст.10 Конвенції про захист заробітної плати №95 від 1949 року, яка переглянута Конвенцією Міжнародної організації праці №173 1992 року про захист вимог працівників у випадку неплатоспроможності роботодавця, ратифікованої Законом України № 2996-IV від 19.10.2005 року, де указано: «Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.».

Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення. Зокрема, в даному випадку, правопорушник не дотримався вимог, щодо внесення відомостей до митної декларації, а не вчинив будь - якого іншого правопорушення, яке можна припустити (наприклад, відмивання грошей або ухилення від сплати мита податків, тощо).

Крім того, сума, яку митний орган вимагає конфіскувати у правопорушника є для нього значною, а шкода, яку він потенційно міг завдати органам влади - незначна, оскільки він не ухилився від сплати мита та інших зборів і не завдав державі ніякої шкоди.

Керуючись однією з аксіом судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», що означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права», суд вважає, що конфіскацію в даному випадку можна було б застосувати в разі відшкодування майнової шкоди, завданої державі, однак вона не зазнала ніяких збитків внаслідок невнесення правопорушником відомостей до митної декларації.

Таким чином, конфіскація всієї незадекларованої суми грошей накладе на особу індивідуальний та надмірний тягар і буде непропорційною до вчиненого правопорушення, отже, буде порушено статтю 1 Протоколу №1 до Конвенції. Такого висновку дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні «Садоча проти України».

Провадження у справах про порушення митних правил, згідно ст. 487 МК України, здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі вищевикладеного та враховуючи обставини, які свідчать про легальне і правомірне отримання правопорушником вилучених в нього валютних коштів, суд застосувавши міжнародно - правові норми, дійшов до висновку про не застосування до нього додаткового стягнення в вигляді конфіскації вилучених валютних коштів.

Керуючись ст. 4 ЗУ «Про судовий збір України», ст.ст. 197, 471, 522, 524-529 МК України, ст.ст. 283-285, 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень, без конфіскації вилучених грошових коштів.

Валюту, вилучену на підставі протоколу про порушення митних правил №0053/11000/21,у розмірі 200 (двісті) доларів США, 510 (п`ятсот десять) Євро повернути ОСОБА_2 або його законному представнику у встановленому законом порядку.

Стягнути судовий збір з ОСОБА_2 на користь держави у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Скарга на постанову подається до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Ю.М. Черваньова