ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/867/21 Справа № 209/518/21 Суддя у 1-й інстанції - Шендрик К. Л. Суддя у 2-й інстанції - Мудрецький Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді: Мудрецького Р.В., за участю: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , переглянувши апеляційну скаргу останнього, на постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 квітня 2021 року, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 21 квітня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 454 грн.

Районний суд встановив, що 21 лютого 2021 року о 19.53 годині ОСОБА_1 по пр. Металургів у м. Кам`янське керував автомобілем "Деу" державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, не виразна мова, нестійка хода. На законну вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів - "Драгер 0654" або у закладі охорони здоров`я відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та зарити провадження стосовно на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю складу правопорушення.

Також просить поновити строк на оскарження вказуючи, що не приймав участі в розгляді справи, а копію постанови отримав 05 травня 2021 року.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 обгрунтовує тим, що рішення суду незаконне, винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, так як не взято до уваги безпідставну зупинку автомобіля працівниками поліції. При цьому, апелянт вказує, що на місці зупинки він відмовився пройти огляд, так як на його вимогу не було надано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, що передбачено Інструкцією від 09 листопада 2015 року № 1452/735. Також в матеріалах є направлення на огляд в заклад охорони здоров`я, але фактично його працівники поліції туди не доставляли, хоч він і не був проти. Дані обставини свідчать про порушення процедури проходження огляду зазначеної в ст. 266 КУпАП. Окрім цього, апелянт вказує, що справу було розглянуто без його участі та повістки про виклик він не отримував. Свідки до суду також не викликалися з урахуванням того факту, що з письмових пояснень видно, що вони заповненні працівником поліції, а також свідки зазначені в протоколі, однак протокол останніми не підписаний. Крім того, в матеріалах справи не має відеозапису, що ставить під сумнів встановлені судом обставини, а оскільки всі сумніви щодо особи тлумачаться на її користь, що зазначено в ст. 62 Конституції України, тому його вина не доведена.

В апеляційному суді ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив задовольнити апеляційну скаргу. Крім цього пояснив, що працівники поліції не назвали йому ознак сп`яніння, не роз`яснили наслідки відмови, не надали підписати протокол, а також свідків при складання матеріалів не було.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення учасника перегляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, законність та обґрунтованість постанови суду, дійшов до наступного висновку.

Розглядаючи клопотання про поновлення строку, апеляційний суд вважає, що термін пропущений з поважної причини, так як справу розглянуто без участі ОСОБА_1 та даних про належне повідомлення в матеріалах справи не має, а оскільки копію постанови апелянт отримав 05 травня 2021 року та в десятиденний термін подав апеляційну скаргу, тому на підставі ст. 294 КУпАП, строк підлягає поновленню, а апеляційну скаргу необхідно розглянути по суті.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, то під час апеляційного перегляду вони знайшли своє підтвердження.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 278 КУпАП, серед інших питань має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи.

Відповідно до ч.1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, крім іншого, місце вчинення адміністративного правопорушення. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Проте, вказані вимоги закону при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції не взято до уваги.

Так, апеляційним судом було встановлено, що в протоколі не зазначено точного місця вчинення правопорушення, зазначені свідки, але відсутній підпис останніх, що б засвідчило викладені обставини правопорушення в протоколі, а також відсутня відмітка про роз`яснення ОСОБА_1 прав та обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП, і дані, що працівник поліції роз`яснив особі наслідки відмови від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння, тому на переконання апеляційного суду протокол не міг бути взятий як доказ вини особи, з урахуванням того факту, що в матеріалах справи не має відеозапису, який би підтвердив зазначені уповноваженою особою у протоколі обставини справи, а також враховуючи, що протокол не підписаний особою стосовно, якої він складений.

При цьому апеляційний суд враховує, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

ЄСПЛ у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року звернув увагу на вказівку у тексті п.«а» ч.3 ст.6 Конвенції щодо необхідності приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (п. 79 рішення у справі «Камасінскі проти Австрії» від 19 грудня 1989 року).

Крім того, матеріалами справи не доведено, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння і, що ознаки були встановлені працівниками поліції. При цьому, апеляційний суд не може взяти до уваги Акт огляду та направлення на огляд в заклад охорони здоров`я, оскільки вони мають розбіжності щодо зазначених в них ознак сп`яніння ніби то виявлених у ОСОБА_1 .

Таким чином, підсумовуючи вище викладене апеляційний суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено, поза розумним сумнівом доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а оскільки відповідно до змісту ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому постанову суду необхідно скасувати, а провадження на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк ОСОБА_1 на оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 квітня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 квітня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 454 грн. - скасувати.

Закрити провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Р.В.Мудрецький