КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 33/824/4828/2021 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Яворський М.А., за участю секретаря судового засідання Владімірової О.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи про порушення митних правил за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подано захисником Казачук Іваном Володимировичем, на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 11 грудня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу № 1711/10000/20 про порушення митних правил від 02 листопада 2020 року через пункт пропуску «Славутич - Комарин» митного поста «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці ДФС (на даний час - Північна митниця Держмитслужби) 01 липня 2018 року громадянином України ОСОБА_1 на митну територію України по смузі руху «зелений коридор» в митному режимі «транзит» з метою особистого користування було ввезено автомобіль «MERCEDES-BENZ CLK 320» (VIN-номер НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_2 , країна реєстрації - LT), що зареєстрований у відповідних реєстраційних органах Республіки Литви за державним номером EFT171.

В подальшому, за результатами проведеної Київською митницею Держмитслужби перевірки встановлено, що станом на 02 листопада 2020 року автомобіль «MERCEDES-BENZ CLK 320» (VIN-номер НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_2 , країна реєстрації - LT) за межі митної території України громадянином України ОСОБА_1 вивезено не було, чим перевищено встановлений ст. 95 МК України строк доставки (строк транзитного перевезення) більше ніж на тридцять діб.

Таким чином, ОСОБА_1 в порушення вимог ст. 95 Митного кодексу України більше ніж на тридцять діб перевищено строк доставки (строк транзитного перевезення) автомобіля «MERCEDES-BENZ CLK 320» (VIN-номер НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_2 , країна реєстрації - LT), який згідно ст. 321 Митного кодексу України перебуває під митним контролем, чим вчинено правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 470 Митного кодексу України.

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 11 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у порушенні митних правил, відповідальність за які передбачена ч. 6 ст. 470 Митного кодексу України. Накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді конфіскації транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ CLK 320» (VIN-номер НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_2 , країна реєстрації - LT). Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420, 40 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 -адвокат Казачук І.В. подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що відповідно до протоколу транспортний засіб було ввезено у митний режим «транзит» 01 липня 2018 року терміном до 10 днів, а тому першим днем, коли ОСОБА_1 повинен був вчинити дії щодо вивезення автомобіля за межі митної території України є 11 липня 2018 року, що відповідно і є днем вчинення правопорушення.

Також ним зазначається, що станом на 11 липня 2018 року діяла ст. 470 МК України у редакції закону №2464-VIII від 04 липня 2018 року та містила три частини. Відповідно до ч. 3 вказаної статті перевищення встановленого ст. 95 МК України строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на 10 діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Стаття 470 МК України в редакції, що набула чинності 22 серпня 2019 року містить вже 6 частин, зокрема і частину 6, яка передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановленого ст. 95 МК України строку доставки транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, в тому числі їх розкомплектування і тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі десяти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.

Апелянт наголошує, що норми законів, що встановлюють або посилюють відповідальність за такі порушення зворотної дії в часі не мають, відтак, особа не може бути притягнута до відповідальності за ч. 6 ст. 470 МК України, що набула чинності 22 серпня 2019 року, оскільки на час вчинення вказаного вище правопорушення такі дії не визнавались законом як правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, апелянт просить змінити постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 11 грудня 2020 року в частині накладеного адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави, змінивши його до п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн., в редакції Закону України №2464-VIII від 04 липня 2018 року.

Крім того, захисник Казачук І.В. заявляє клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, яке мотивовано тим, що оскаржувану постанову було ухвалено за відсутності ОСОБА_1 та його захисника. Зазначено, що копію повного тексту постанови суду першої інстанції апелянтом було отримано вже після направлення апеляційної скарги, а тому апелянт вважає, що процесуальний строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин та просить його поновити.

ОСОБА_1 , та його захисник Казачук І.В. на апеляційний розгляд вказаної справи до суду апеляційної інстанції не з`явилися про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. 82,84, 85).

Заслухавши пояснення представника Київської митниці ДМС України Юрківа В.В., який заперечив щодо доводів викладених в апеляційній скарзі та просив залишити її без задоволення, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, доводи захисника ОСОБА_1 - Казачука І.В. про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 11 грудня 2020 року, на думку апеляційного суду, є обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що 11 грудня 2020 року було винесено оскаржувану постанову (а.с.33-34). Із тексту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився.

Належних та допустимих доказів повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи матеріали справи також не містять.

Крім того, апелянтом також було надано копію конверту про вручення йому копії оскаржуваної постанови, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав копію постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 11 грудня 2020 року - 04 жовтня 2021 року (а.с.71-75).

Апеляційну скаргу було подано 04 жовтня 2021 року.

Враховуючи зазначене, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 11 грудня 2020 року як такий, що пропущений з поважних причин.

Згідно з ст.487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч.1 ст.486 МК України).

Відповідно до вимог ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте вищевказані вимоги закону судом першої інстанції не було дотримано.

Так, у відповідності до ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил, як це передбачено ч. 2 ст. 459 МК України, можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

За диспозицією ч. 6 ст.470 МК України (в чинній редакцій) відповідальність настає за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування. Вказане правопорушення тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу про порушення митних правил № 1711/10000/20 від 02 листопада 2020 року через пункт пропуску «Славутич - Комарин» митного поста «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці ДФС (на даний час - Північна митниця Держмитслужби) 01 липня 2018 року громадянином України ОСОБА_1 на митну територію України по смузі руху «зелений коридор» в митному режимі «транзит» з метою особистого користування було ввезено автомобіль «MERCEDES-BENZ CLK 320» (VIN-номер НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_2 , країна реєстрації - LT), що зареєстрований у відповідних реєстраційних органах Республіки Литви за державним номером EFT171.

В подальшому, за результатами проведеної Київською митницею Держмитслужби перевірки встановлено, що станом на 02 листопада 2020 року автомобіль «MERCEDES-BENZ CLK 320» (VIN-номер НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_2 , країна реєстрації - LT) за межі митної території України громадянином України ОСОБА_1 вивезено не було, чим перевищено встановлений ст. 95 МК України строк доставки (строк транзитного перевезення) більше ніж на тридцять діб (а.с.1-4).

Таким чином, встановлено, що саме 01 липня 2018 року ОСОБА_1 ввіз на митну територію України по смузі руху «зелений коридор» в митному режимі «транзит» з метою особистого користування автомобіль «MERCEDES-BENZ CLK 320» (VIN-номер НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_2 , країна реєстрації - LT), що зареєстрований у відповідних реєстраційних органах Республіки Литви за державним номером EFT171.

Відповідно до положень статті 95 МК України (в редакції, чинній на момент ввезення автомобіля на митну територію України) встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту, зокрема, для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Враховуючи зазначені обставини та норми закону, ОСОБА_1 мав зобов`язання вивезти за межі митної території України автомобіль «MERCEDES-BENZ CLK 320» (VIN-номер НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_2 , країна реєстрації - LT) в строк до 11 липня 2018 року.

Оскільки ОСОБА_1 не здійснив вказаних дій, то днем вчинення правопорушення слід вважати 12 липня 2018 року.

Відповідно до положень статті 470 МК України (в редакції, чинній на день вчинення правопорушення) перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення (а при переміщенні в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів - від одного підрозділу цього органу до іншого), митних або інших документів на ці товари, транспортні засоби не більше ніж на одну добу - тягне за собою попередження або накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, особою, яка протягом року притягалася до відповідальності за вчинення такого правопорушення, а так само перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари, транспортні засоби більше ніж на одну добу, але не більше ніж на десять діб - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, на момент ввезення ОСОБА_1 на територію України автомобіля диспозиція ст. 470 МК України складалась із трьох частин та визначала відповідальність саме за «перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення (а при переміщенні в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів - від одного підрозділу цього органу до іншого), митних або інших документів на ці товари, транспортні засоби не більше ніж на одну добу».

Законом України № 2612-VIII від 08 листопада 2018 року внесено зміни до ст. 470 МК України, які набули чинності 22 серпня 2019 року. Відповідно до цих змін дана стаття стала містити у собі 6 частин, і зокрема, частиною 6 ст. 470 МК України передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування і тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.

З наведеного вбачається, що останньою редакцією ч. 6 ст. 470 МК України встановлена більш сувора відповідальність за аналогічне порушення, ніж встановлювалася ч.3 ст. 470 МК України, а також встановлює новий вид відповідальності, а саме відповідальність за «Перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним контролем, до митного органу призначення (а при переміщенні в межах зони діяльності однієї митниці - від одного підрозділу цієї митниці до іншого), митних або інших документів на ці товари, транспортні засоби не більше ніж на одну добу.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, яка закріплює загальновизнаний принцип права, відповідно до якого закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом, як правопорушення.

Відповідно до положень статті 3 МК України при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, чинні на день прийняття митної декларації митним органом України.

У разі якщо законодавством України передбачена можливість виконання митних формальностей без подання митної декларації, застосовуються норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, чинні на день виконання таких формальностей.

Норми законів України, які пом`якшують або скасовують відповідальність особи за порушення митних правил, передбачені цим Кодексом, мають зворотну дію в часі, тобто їх норми поширюються і на правопорушення, вчинені до прийняття цих законів. Норми законів України, які встановлюють або посилюють відповідальність за такі правопорушення, зворотної дії в часі не мають.

У рішенні Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 9 лютого 1999 року у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, оскільки на момент вчинення правопорушення не існувало ч.6 ст.470 МК України, то дії ОСОБА_1 не можна кваліфікувати за вказаною частиною статті 470 МК України.

Також беручи до уваги те, що ч.6 ст. 470 МК України набула чинності 22 серпня 2019 року, ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, оскільки згідно зі ст. 58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Надані протокол і матеріали додані до нього не дають підстав вважати, що дії особи, що притягується до адміністративної відповідальності, відрізнялися між собою у часі. Так немає доказів того, що суб`єктивна сторона вчинення порушення змінилася чи переривалася у часі до, під час або після набрання чинності новими положеннями ч. 6 ст. 470 МК України. Якщо немає таких доказів то такий сумнів слід тлумачити на користь особи яка притягується до відповідальності.(ст. 62 Конституції України). Оскільки розділити суб`єктивну сторону вчинення правопорушення неможливо, то неможливо розмежувати порушення, передбачені попередньою редакцією ч.3 ст. 470 МК України та ч.6 ст. 470 МК України.

Законних підстав для перекваліфікації дій з ч.6 ст. 470 МК України на ч.3 ст. 470 МК України немає, оскільки згідно ч.1 ст. 522 МК України до внесення змін Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» № 2612-VIII від 08 листопада 2018 року, розгляд зазначених справ був віднесений до повноважень органами доходів і зборів.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення зворотної сили не мають.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 470 МК України, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником Казачук І.В. на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 11 грудня 2020 року слід задовольнити частково, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю у діях особи складу правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 470 МК України.

Керуючись положеннями статті 293, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 11 грудня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником Казачуком Іваном Володимировичем, на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 11 грудня 2020 року задовольнити частково.

Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 11 грудня 2020 року скасувати та ухвалити по справі нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.470 МК України закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, тобто із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду М.А.Яворський