Провадження № 3/243/4662/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2021 року суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Мірошниченко Л.Є., розглянувши в залі суду № 7 м. Слов`янська, адміністративний матеріал, який надійшов з Лиманського відділення поліції Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 130 ч. 1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшов адміністративний матеріал з протоколом серії ААБ № 187092 від 13.09.2021 року, відповідно до якого 11.10.2021 року о 08 годині 50 хвилин у селище Соснове Лиманський район, Залізничного вокзалу м. Слов`янськ, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «FORD SIERRA» з державним номерним знаком НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме блідість обличчя, зіниці ока не реагують на світло, збуджений стан, поведінка яка не відповідає дійсності. Був доставлений до медичного закладу, нарколабораторії м. Слов`янськ у м. Слов`янськ у м. Краматорськ, де відмовився від проходження медичного огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння, від керування був усунений, чим порушив п. 2.9; 2,5 ПДР України за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи, повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, заяв до суду про відкладання судового розгляду не надходило.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що поліцейським Лиманського відділення поліції Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області складено адміністративний протоколом серії ААБ № 187092 від 13.09.2021 року, відповідно до якого 11.10.2021 року о 08 годині 50 хвилин у селище Соснове Лиманський район, Залізничного вокзалу м. Слов`янськ, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «FORD SIERRA» з державним номерним знаком НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме блідість обличчя, зіниці ока не реагують на світло, збуджений стан, поведінка яка не відповідає дійсності. Був доставлений до медичного закладу, нарколабораторії м. Слов`янськ у м. Слов`янськ у м. Краматорськ, де відмовився від проходження медичного огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння, від керування був усунений, чим порушив п. 2.9; 2,5 ПДР України за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно п.9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015 року, при складанні протоколу зазначається, зокрема місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення (суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Частина1ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. При цьому, відповідальність за ст.130 КУпАП наступає внаслідок порушення вимог Правил дорожнього руху.

Так, відповідно до пункту 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 Правил дорожнього руху України, на порушення якого вказується в протоколі про адміністративне правопорушення, передбачено, що водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу; в) керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий; г) передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані; ґ) передавати керування транспортним засобом особам, які не мають при собі посвідчення на право керування ним, якщо це не стосується навчання водінню відповідно до вимог розділу 24 цих Правил; д) під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання); е) користуватися розпізнавальним знаком Водій з інвалідністю за відсутності у водія чи пасажира документів, що підтверджують інвалідність (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Разом з цим, в протоколі взагалі не визначено який саме підпункт пункту 2.9 ПДР ОСОБА_1 було порушено.

Крім того, фабула протоколу не відповідає вимогам п. 2.9ПДР, оскільки протокол складений з підстав керування транспортним засобом з явними ознаками з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме блідість обличчя, зіниці ока не реагують на світло, збуджений стан, поведінка яка не відповідає дійсності, тобто об`єктивна сторона зазначеного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 (п. 2.5 ПДР), не узгоджується з пунктом 2.9ПДР, зазначеним поліцейським у протоколі як таким, що був порушений ОСОБА_1 .

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У справі «Маліге проти Франції» («Malige v. France», заява № 27812/95, рішення від 23 вересня 1998 року) ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією.

Частина друга ст.6 Конвенції гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, в справах про адміністративні правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення. Таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У справі «Карелін проти Росії» («Каrеlіn v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, ЄСПЛ зазначив, що за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини 1 статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Виходячи із наведеної практики ЄСПЛ, а також враховуючи вимоги ст.ст.7, 254, 279КУпАП суд повинен розглядати справу не інакше, як на підставі та в межах протоколу про адміністративне правопорушення тобто лише в межах визначеного у ньому обсягу (обвинувачення) - встановлених і зазначених у протоколі обставин та кваліфікації дій особи.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

За таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за пунктом 2.9ПДР, на думку суду, є недоведеним.

На підставі викладеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення вчиненого ОСОБА_1 за ч.1ст.130 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 порушив пункти 2.9; 2,5 ПДР України, що є взаємовиключними, в постанові не конкретизовано який саме із пунктів ставлять ОСОБА_1 у вину, відповідно належним чином не розкрито суть та ознаки складу цього правопорушення. Вказані розбіжності в протоколі про адміністративне правопорушення є суттєвими та не конкретизують обвинувачення.

Відповідно до п.1 ч.1ст.247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку за відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.ст.1, 9, 23, 130, 245, 247, 283, 284, 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1ст.130 КУпАП, закрити в зв`язку з відсутністю в його діях подій і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Л.Є. Мірошниченко