Справа № 529/234/21
Провадження № 3/529/70/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року смт Диканька

Суддя Диканського районного суду Полтавської області Кириченко О.С.,

за участі секретаря судового засідання - Бурлиги Н.Л.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Сектору поліцейської діяльності № 2 Полтавського районного управління поліції Відділу поліції № 2 ГУНП в Полтавській області, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, проживаючої по АДРЕСА_1 , не працюючої, реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, що раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

16 березня 2021 року близько 21 год. 20 хв. по вул. Лісовій в с. Водяна Балка Полтавського (раніше - Диканського) району Полтавської області водій ОСОБА_1 керувала автомобілем ВАЗ 21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння у вигляді різкого запаху алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовилася у присутності двох свідків, таким чином порушивши вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. До суду подала заяву про відкладення слухання справи в зв`язку із знаходженням на стаціонарному лікуванні разом із її малолітньою дитиною.

12 травня 2021 року в судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення не визнала, зміст протоколу заперечувала. Пояснила, що 16.03.2021 своїм автомобілем приїхала до ОСОБА_2 поговорити про роботу. До Гордівського вона приїхала твереза. ОСОБА_1 вказала, що ОСОБА_2 був у стані алкогольного сп`яніння. На прохання ОСОБА_2 , вона пустила його за кермо, так як він хотів навчитися їздити. Коли ОСОБА_3 сідав за кермо її автомобіля, у нього було дві пляшки пива, які вони в подальшому розпили, кожний по пляшці. Коли вони побачили поліцейський автомобіль, то злякалися і Гордівський звернув у вулицю, з якої можна було проїхати до нього додому. ОСОБА_1 вказала, що коли вони зупинилися на узбіччі, то вона пересіла на місце водія, а Гордівський на пасажирське місце, так як останній випив більше, ніж вона. Вони, вийшовши з автомобіля, швидко пересіли з місця на місце і поліцейські, які потім під`їхали до автомобіля, який стояв на узбіччі, цього не побачили. ОСОБА_1 вказала, що злякалася відповідальності за те, що передала кермо ОСОБА_2 , у якого немає водійського посвідчення, та сподівалася, що працівники поліції не помітять, що вона була у нетверезому стані. Коли поліцейський ОСОБА_4 підійшов до них, то від неї було чути запах алкоголю, однак вона відмовилася від освідування, так як через це могли забрати автомобіль на штрафмайданчик. ОСОБА_1 зазначила, що підпис у протоколі та поясненні не її, почерк також не її. Посвідчення водія поліцейські у неї вилучили. Фактично від керування її не відсторонили. Коли поліцейські поїхали, вона сіла за кермо та самостійно поїхала на своєму автомобілі додому.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Нагайник М.Г., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, ніяких клопотань чи заяв суду не надав. У раніше проведених судових засіданнях у справі адвокат Нагайник М.Г. вказував, що патрульні неправомірно склали стосовно ОСОБА_1 адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, адже у них не було доказів того, що 16 березня 2021 року саме вона керувала автомобілем ВАЗ 21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Представник ОСОБА_1 вказав, що остання, щоб допомогти своєму знайомому ОСОБА_2 , пересіла на місце водія, однак насправді автомобілем керував ОСОБА_2 . Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складений з грубим порушенням вимог ст. 256 КУПАП, а матеріали до нього зібрані та оформлені не повно та з грубими недоліками. Посилаючись на вказані обставини, адвокат Нагайник М.Г. просив закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, не є обов`язковою.

Вища рада правосуддя зазначає, що з урахуванням принципу судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд має провести розгляд справ за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд зауважує, що ОСОБА_1 та її представник - адвокат Нагайник М.Г. належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, присутність ОСОБА_1 згідно чинного законодавства при розгляді справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП не є обов`язковою. Подані ОСОБА_1 неодноразові клопотання про перенесення розгляду справи, зокрема у зв`язку із хворобою дитини, на думку суду подані з метою умисного затягування розгляду справи для уникнення можливості накладення на неї адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням передбачених КУпАП строків. ОСОБА_1 вже була допитана судом у присутності свого представника щодо обставин справи та відповідно мала можливість надати суду всі необхідні пояснення чи докази на підтвердження своєї невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, суд зазначає, що права ОСОБА_1 в адміністративному провадженні захищаються її представником - адвокатом Нагайником М.Г., який не мав перешкод для здійснення своїх прямих обов`язків щодо захисту прав його клієнта, проте останній двічі не з`явився в судове засідання, не повідомивши суду про причини своєї неявки.

Вища рада правосуддя зазначає, що з урахуванням принципу судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд має провести розгляд справ за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи вищевказані обставини в їх сукупності, з метою недопущення безпідставного умисного затягування справи та пропуску строків накладення адміністративного стягнення, суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та її представника.

Свідок ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, вже вкотре не з`явився в судове засідання, ніяких клопотань чи заяв суду не надав. Враховуючи, що вказаний свідок, незважаючи на неодноразові виклики суду та належне повідомлення про ці виклики, не з`являється в судове засідання, беручи до уваги, що судом було встановлено, що останній являється добрим знайомим особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що свідок ОСОБА_2 свідомо не з`являється в судове засідання з метою затягування розгляду справи та у зв`язку із цим можливого уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності, а тому вважає за необхідне розглянути справу без проведення допиту цього свідка.

Заслухавши раніше надані у судових засіданнях у справі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , доводи її представника - адвоката Нагайника М.Г., пояснення свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , дослідивши та оцінивши матеріали справи у їх сукупності, приходжу до наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Верховною Радою України 22 листопада 2018 року прийнято Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень № 2617 - VIII, яким визначено поняття кримінального правопорушення, кримінального проступку та особливості початку досудового розслідування у формі дізнання, який набрав чинності 1 липня 2020 року.

Після набрання чинності Закону № 2617 VIII, з 01 липня 2020 року, відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідальність за ці дії була криміналізована та передбачена ст. 286-1 КК України.

Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень, який набрав чинності 03 липня 2020 року були внесені зміни до закону №2617-VIII, а саме виключено підпункт 4 пункту 1, який запроваджував нову редакцію ст. 130 КУпАП, яка вступала в силу з 01 липня 2020 року та підпункт 171, яким доповнювався КК України статтею 286-1 Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з 03 липня 2020 року, з часу набрання чинності Закону України № 720-IX, кримінальна відповідальність за ст. 286-1 КК України відсутня, оскільки відбулась декриміналізація цього суспільно небезпечного діяння.

Натомість існувала адміністративна відповідальність з 03 липня 2020 року за ст. 130 КУпАП в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII.

Законом України від 16 лютого 2021 року № 1231-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху", який набрав чинності 17 березня 2021 року, були внесені зокрема зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зокрема, викладено статтю 130 КУпАП в новій редакції та, крім цього, посилено відповідальність зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а саме за вчинення вказаного правопорушення передбачено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 8 КУпАП закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Враховуючи вищевказані правові норми, приходжу до висновку, що дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати як адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у редакції, чинній на час вчинення правопорушення.

Частина 1 статті 130 КУпАП /у редакції, чинній на час вчинення правопорушення/ передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу на водіїв в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Факт вчинення ОСОБА_1 вказаного вище адміністративного правопорушення повністю підтверджується наступною сукупністю доказів, які були досліджені в судовому засіданні:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 16 березня 2021 року серії ДПР18 № 244576, відповідно до якого водій ОСОБА_1 керувала автомобілем ВАЗ 21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння у вигляді різкого запаху алкоголю з ротової порожнини, та від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася у присутності двох свідків, порушивши таким чином вимоги п. 2.5 ПДР України, а також власноручно написаним ОСОБА_1 у цьому протоколі поясненням про те, що вона згодна з протоколом, вину визнає.

- письмовим поясненням ОСОБА_1 , відповідно до якого 16 березня 2021 року по вул. Лісовій в с. Водяна Балка її зупинили працівники поліції і під час спілкування у неї були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду та огляду за допомогою алкотестера Драгер на виявлення стану алкогольного сп`яніння вона відмовилася, так як дійсно перед цим вживала спиртні напої - алкогольне пиво. Згідно вказаного пояснення ОСОБА_1 з протоколом згодна, свою вину визнає повністю.

- поясненням свідка ОСОБА_5 , який в судовому засіданні вказав, що поліцейський ОСОБА_6 зателефонував йому та запропонував бути свідком. Прийшовши, він побачив, як ОСОБА_1 стояла біля автомобіля, за кермом під час руху автомобіля останню він не бачив. На місці був ще один свідок - ОСОБА_2 . Свідок ОСОБА_5 вказав, що у ОСОБА_1 були ознаки алкогольного сп`яніння у вигляді різкого запаху алкоголю з ротової порожнини, порушеної координації. Зазначив, що не пам`ятає, щоб ОСОБА_1 при ньому пояснювала чи вживала спиртне та не бачив чи вона підписувала протокол. Свідок зазначив, що його пояснення записав поліцейський, а він це пояснення прочитав та підписав. Свідок підтвердив, що він працює прибиральником у відділку поліції, проте вказав, що зацікавленості щодо результату розгляду справи ніякого не має, оскільки особисто не знайомий з ОСОБА_1

- поясненнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_4 , який вказав, що це він, як уповноважена на це особа, склав протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_4 вказав, що 16 березня 2021 року близько 21 години 20 хв. під час патрулювання було помічено, що по вулицям у с. Водяна Балка Полтавського /раніше - Диканського/ району Полтавської області, здійснював маневри автомобіль ВАЗ 21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Зупинивши вказаний автомобіль, він підійшов до нього та побачив, що водій ОСОБА_1 має ознаки алкогольного сп`яніння, адже від неї було чути різкий запах алкоголю. Він запропонував водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер або у медичному закладі. ОСОБА_1 , у присутності двох свідків - ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , відмовилася пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння. Свідок ОСОБА_4 вказав, що водій ОСОБА_1 сама підтвердила, що керувала автомобілем, а перед цим вживала алкогольний напій - пиво. Свідок вказав, що після цього ним було складено протокол стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в якому остання підписалася та надала письмове пояснення, яке було приєднано до протоколу. ОСОБА_4 зазначив, що ОСОБА_1 перед складенням стосовно неї адміністративного протоколу не повідомляла про те, що це не вона, а пасажир ОСОБА_2 керував автомобілем. Свідок ОСОБА_4 вказав, що він не бачив, щоб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мінялися місцями, хоча ними було зупинено автомобіль, який рухався.

- поясненнями працівника поліції Григоренка І.О., який в судовому засіданні пояснив, що 16 березня 2021 року він разом з напарником ОСОБА_4 здійснювали патрулювання, що підтверджується відомостями з журналу інструктажу осіб, які здійснюють патрулювання. В ході патрулювання в с. Водяна Балка Диканського району Полтавської області вони помітили маневрування по вулицям автомобіля ВАЗ 21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Після зупинки вказаного автомобіля, з`ясували, що за кермом перебуває ОСОБА_1 , яка мала ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_6 вказав, що цей автомобіль вони побачили ще в центрі села, тому поїхали за ним. Перед зупинкою автомобіль ще рухався. Коли було вирішено провести процедуру освідування ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, він запросив у якості свідка ОСОБА_5 , якого бачив у селі. ОСОБА_6 зазначив, що ОСОБА_5 працює у їхньому відділенні поліції прибиральником більше року, але при цьому не являється зацікавленою особою, так як не є поліцейським. ОСОБА_2 , який був пасажиром в автомобілі ОСОБА_1 та скоріше всього мав з нею дружні стосунки, добровільно погодився бути свідком при проведенні процедури освідування ОСОБА_1 . В присутності цих двох свідків ОСОБА_1 відмовилася від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Свідок ОСОБА_6 зазначив, що дійсно пояснення свідків були зафіксовані на старих бланках, які містили старі назви відділення поліції та посади начальника цього відділення. Вказав, що до цього часу поліцейські ще користуються старою печаткою відділення поліції.

- відеозаписами з відеореєстратора та бодікамери поліцейського від 16.03.2021, на яких зафіксовано відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер та у медичному закладі, хоча працівники поліції у присутності двох свідків пропонували це ОСОБА_1 , адже у неї були явні ознаки алкогольного сп`яніння. Крім того, на відеозаписі з бодікамери поліцейського зафіксовано пояснення ОСОБА_1 , що це саме вона керувала автомобілем, перед цим вживала пиво.

Працівниками поліції дотримані вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735.

Дослідивши та оцінивши вищевказані докази в їх сукупності, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке полягає у відмові від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, повністю доведена належними та допустими доказами.

В свою чергу, не приймаються до уваги пояснення ОСОБА_1 та доводи її представника в судовому засіданні, про те, що вона не була водієм автомобіля ВАЗ 21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та не керувала ним, оскільки такі пояснення спростовуються вказаною вище сукупністю доказів по справі, зокрема безперервними відеозаписами з відеореєстратора та бодікамери поліцейських, на яких чітко видно, що патрульні безперервно рухалися на службовому автомобілі за автомобілем ВАЗ 21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який в подальшому зупинився на узбіччі і з вказаного автомобіля, зі сторони місця водія, після перевірки документів, вийшла ОСОБА_1 . Під час проведення відеозйомки ОСОБА_1 не заперечувала того, що саме вона керувала автомобілем, саме вона, сидячи на місці водія, надала поліцейському всі документи на автомобіль. На відеозаписі також зафіксовано, як ОСОБА_1 підтвердила, що перед тим як сісти за кермо вживала спиртні напої. В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представником не було надано суду жодних доказів, які б спростовували вказані відеозаписи чи підтверджували б факт того, що в цей момент інша особа керувала автомобілем, а ОСОБА_1 була лише його пасажиром. На думку суду, заперечення ОСОБА_1 того, що саме вона керувала автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння є лише способом уникнення останньою відповідальності.

Крім цього, суд зауважує, що на відеозаписі з відеореєстратора чітко видно, що автомобіль ВАЗ 21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 певний час рухався, у нього ввімкнувся світловий сигнал повороту та лише тоді цей автомобіль зупинився на узбіччі, а на місці водія знаходилася ОСОБА_1 , що підтверджує факт керування саме ОСОБА_1 .

Більше того, при проведенні відеозйомки, підтвердила, що дійсно вживала спиртний напій - пиво, після цього керувала автомобілем і відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, вказані пояснення також відображені в її особистих поясненнях, наданих поліцейському ОСОБА_4 , та в протоколі про адміністративне правопорушення, в якому остання вказала, що з протоколом згодна, вину визнає.

Більше того, посилання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її представника, що підпис в протоколі та поясненнях не належить ОСОБА_1 не знайшли свого підвердження, ані ОСОБА_1 , ані її адвокат Нагайник М.Г. клопотань про проведення почеркознавчої експертизи не заявляли.

Крім того, суд враховує, що матеріали справи не містять підтвердження, що ОСОБА_1 та її захисник звертались з заявами до правоохоронних органів щодо факту підроблення підпису останньої.

Також не приймаються до уваги твердження захисника ОСОБА_1 - адвоката Нагайника М.Г. про те, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складений з грубим порушенням вимог ст. 256 КУПАП, а матеріали до нього зібрані та оформлені не повно та з грубими недоліками і відповідно це є підствавою для закриття провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Із наявного у матеріалах справи протоколу серії ДПР18 № 244576 від 16.03.2021 вбачається, що він містить усі передбачені ст. 256 КУпАП відомості, складений згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП уповноваженою на те посадовою особою, а незазначення номера будинку, біля якого було складено протокол, відібрання пояснень свідків на старих бланках, відсутність оригіналів носіїв відеофіксації при наявності належним чином записаних копій цих відеозаписів, не є суттєвими порушеннями, оскільки це не впливає на сутність виявленого адміністративного правопорушення, яке повністю підтверджується доказами у справі у їх сукупності, та не спростовує ці докази як належні та достовірні.

Згідно з ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені обмеження законодавцем встановлені з урахуванням суспільної небезпеки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, яке відноситься до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому обставини зазначені в ч. 2 ст. 33 КУпАП судом не враховуються.

Враховуючи те, що винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення повністю підтверджується доказами по справі в їх сукупності, вказане правопорушення являється грубим порушенням водієм транспортного засобу правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, приходжу до висновку, що за вчинене ОСОБА_1 необхідно призначити адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у сумі 10 200,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП /у редакції, чинній на час вчинення правопорушення/, що буде достатнім для попередження вчинення нею подібних правопорушень в подальшому.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у сумі 454,00 грн, як з особи, на яку накладено адміністративне стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 40-1, ч. 1 ст. 130 /у редакції, чинній на час вчинення правопорушення/, ст. ст. 280, 283, п. 1 ч. 1 ст. 284, ст. ст. 287, 289 КУпАП, ст. 4 Закону України "Про судовий збір", -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

У разі несплати добровільно штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно з ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі у сумі 20 400 (двадцять тисяч чотириста) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн 00 коп.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Диканський районний суд Полтавської області.

Суддя О.С. Кириченко