Справа 362/2401/21
Провадження 3/362/1063/21
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.05.2021 року м. Васильків
Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Дорошенко В.М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Департаменту військової контррозвідки Служби Безпеки України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , жительки АДРЕСА_2 , офіцера-психолога батальйону забезпечення військової частини НОМЕР_1 , старшого лейтенанта Збройних сил України, РНОКПП НОМЕР_2 ,

за п.6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП

встановив:
12.08.2017 військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , маючи доступ до державної таємниці за формою 3, що включає у себе фактичний доступ до інформації з грифом секретності «таємно», не вжила заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці, а саме здійснила виїзд на тимчасово окуповану територію АР Крим через контрольно-пропускний пункт в`їзду-виїзду Чонгар. При цьому ОСОБА_1 не повідомила про виїзд на тимчасово окуповану територію України або територію, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, посадову особу, яка надала доступ до державної таємниці та відповідного режимно-секретного органу військової частини НОМЕР_3 .

Таким чином, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, порушивши вимоги:

- ст. 23 Закону України «Про державну таємницю» у частині невиконання режиму секретності взятого на себе письмового зобов`язання громадянина України у зв`язку з допуском до державної таємниці;

- п. 116 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 № 939, яким передбачено, що громадянин, якому надано допуск і доступ до державної таємниці, зобов`язаний повідомляти в письмовій формі про свій виїзд за межі України;

- пп.7-1 п. 2 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 № 939.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнала у повному обсязі та щиро розкаялась.

Крім особистих пояснень, вина порушниці у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується письмовими доказами, наявними при матеріалах справи, зокрема:

- даними листа начальника 1 управління департаменту полковника І.Бутрія щодо інформування про факт перетинання державного кордону України;

- даними листа відповіді № 17/1/3-931нт начальника головного центру обробки інформації Державної прикордонної служби України від 01.03.2021;

- даними письмових пояснень ОСОБА_1 від 30.04.2021;

- даними зобов`язання ОСОБА_1 за вих. № 172/73 від 20.07.2020, з яким остання ознайомився 30.11.2016.

Факт перебування ОСОБА_1 на військовій службі підтверджуються матеріалами справи, зокрема даними витягу з наказу № 111 начальника відділення персоналу та стройового-заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 А.Твердохліба від 10.05.2016 (а.с. 8) і даними довідки про дохід ОСОБА_1 за 2020-2021, виданої командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 від 29.04.2021(а.с. 10), даними довідки № 1/133 про склад сім`ї ОСОБА_1 , виданої начальником відділення персоналу та стройового-заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 від 23.04.2021 (а.с. 11).
Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що в діях останньої наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КпАП України, що виразилося у невжитті нею заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.

Призначаючи адміністративне стягнення, суд бере до уваги характер вчиненого правопорушення, особу винної, ступінь її вини, щире каяття у скоєному, позитивну характеристику за місцем служби, та приходить до переконання про застосування до правопорушниці адміністративного стягнення в межах санкції ч.1 ст.212-2 КУпАП у виді штрафу.

У силу ст.40-1КУпАП та п. 5 ч. 2 ст.4Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 221, 283, 284, 294 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд

постановив:
ОСОБА_1 визнати винною за п.6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП України.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 454 гривні судового збору.

Штраф підлягає сплаті не пізніше п"ятнадцяти днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше п`ятнадцяти днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання становить три місяці із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя В.М. Дорошенко