Провадження № 33/4820/664/21
Справа № 673/938/21 Головуючий в 1-й інстанції Ягодіна Т. В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Бережний С.Д.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2021 року м.Хмельницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Бережний С.Д., з участю секретаря судового засідання Якимець М.О., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23 вересня 2021 року,-

в с т а н о в и в:

Постановою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23 вересня 2021 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя м. Деражня Хмельницької області, проживаючого по АДРЕСА_1 , не працюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. судового збору.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 25 липня 2021 року о 12 год. 26 хв. у м. Деражня по вул. Є.Андріюка, керував транспортним засобом скутером марки «Honda Dio» без номерного знаку в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 а Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23 вересня 2021 року. Вказує, що строк на апеляційне оскарження пропустив з поважних причин, оскільки під час розгляд справи в суді першої інстанції не був присутній та на даний час копію оскаржуваного рішення не отримував. Про існування оскаржуваного рішення дізнався лише 06.10.2021 з ЄДРСР.

Просить постанову суду першої інстанції щодо нього скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вважає що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, без всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. Вказує, що суд першої інстанції розглянув справу у його відсутність без даних про своєчасне сповіщення його про місце і час розгляду справи, він не просив і не давав згоду на сповіщення його за допомогою SMS- повідомлення. У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено ознак, які б давали підставу для проведення огляду його на стан сп`яніння, не зазначені ідентифікуючі ознаки приладу, а саме серійний номер виробника, відсутня інформація про фіксування правопорушення портативним відеореєстратором, про карту пам`яті або флеш карту на якій зберігається відеозапис, їх інвентарні та номенклатурні номери. Не суцільна відеозйомка, яка переривається та/ або змонтована з різних фрагментів відеозапису є недопустими доказом. Також, судом не встановлено дату останньої перевірки калібровки газоаналізатора Alcotest 6810, з якої обчислюється шестимісячний строк, відсутня копія сертифікату відповідності засобу вимірювальної техніки, якою проводилося обстеження.

Дослідивши зібрані по справі докази, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутній в засіданні суду першої інстанції 23 вересня 2021 року, і копія оскаржуваної постанови була відправлена 18.10.2021 року, коли ним вже була подана апеляційна скарга.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про поважність причин пропуску строку оскарження постанови суду щодо ОСОБА_1 , в зв`язку з чим апелянту слід поновити строк оскарження постанови суду.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не можуть бути прийнятими до уваги з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Відповідно до положень п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який 25 липня 2021 року, був складений ст. інспектором СПД №1 ВП №3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області Телемонюком Д.В., того ж дня, о 12 год. 26 хв., в м. Деражня Хмельницької області по вул. Є. Андріюка, ОСОБА_1 керував транспортним засобом - скутером марки «Honda Dio» без номерного знаку у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння зі згоди водія проведено на місці зупинки із застосуванням технічних засобів відеозапису за допомогою приладу «Драгер Алкотест 6810», прилад ARCD - 0511, тест № 617 - результат 2,08 %0 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення п. 2.9 «А» Правил дорожнього руху.

Доводи апелянта про позбавлення його права брати участь в судовому розгляді спростовуються наявністю довідок про повідомлення про час і місце розгляду справи за допомогою SMS, а твердження що не давав згоду на відправку SMS - повідомлення про розгляд справи наявністю його заяви про таке інформування. (а.с.8).

Що стосується доводів з приводу того, що результати приладу Alcotest 6810 не можуть бути доказами у справі через відсутність копії сертифікату відповідності засобу вимірювальної техніки, відсутність на паперовому носії даних про його номер, дату останньої повірки газоаналізатора, не заслуговують на увагу.

Так, п. 1 та п. 3 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015, передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається.

Пунктом 1 статті 17 Закону України «Про метрологіюта метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженого типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016.

Таким чином газоаналізатори виробництва компанії Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччина, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від13.10.2016 №1747 і становить 1 рік.

Згідно свідоцтва №12-01/8700 про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, газоаналізатор «Alcotest 6810» зав. № АRCD-0511 виробник Drager Safety AG & Co. KGaA Німеччина, яким був протестований ОСОБА_1 , пройшов повірку і за її результатами відповідає вимогам МПУ 066/05-2013, що містить вимоги до метрологічних характеристик і значення метрологічних характеристик (клас точності, похибки, діапазон вимірювання) особливості застосування ЗВТ, дане свідоцтво чинне до 25.11.2021 року.

Отже, огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 було проведено за допомогою сертифікованого приладу газоаналізатор Drager Alcotest 6810, термін повірки (калібрування) якого не сплинув на час огляду.

Окрім того, даний огляд проводився за згодою ОСОБА_1 , доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 вимагав надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку приладу «Drager Alcotest 6810», за допомогою якого він проходив огляд на стан сп`яніння, безпосередньо перед проведенням огляду, у матеріалах справи не міститься.

Водночас законом та Інструкцією, долучення до матеріалів справи сертифікату відповідності, свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, як про це зазначає апелянт не передбачено. Відсутність цих документів у справі не доводить ОСОБА_1 позицію про проведення його огляду з використанням технічного засобу, який не дозволено до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Що стосується недопустимості відеозапису події як доказу винуватості ОСОБА_1 оскільки такий записаний не безперервно, то такі твердження не заслуговують на увагу суду.

Так, згідно з приписами пункту першого частини першої статті 40 Закону України «Про національну поліцію» №580-VIII від 02 липня 2015 року поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою виявлення або фіксування правопорушення.

Як вбачається з диску, який наданий працівниками поліції, на такому зафіксовані відеозаписи із різних технічних пристроїв, які взаємодоповнюють один одного та в сукупності підтверджують обставини справи.

Із відеозаписів вбачається, що саме ОСОБА_1 , особа якого, зафіксована на відеозаписі та співпадає з особою, яка була встановлена апеляційним судом, керував транспортним засобом і проходив огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Відеозапис є належним та допустимим доказом. А тому, місцевий суд обґрунтовано поклав такий в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається, в протоколі серії ДПР 18 № 489918 міститься посилання на технічні засоби, за допомогою якого здійснені відеозаписи, подані на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 ПДР.

Підстав вважати протокол про адміністративне правопорушення недопустимим доказом апеляційним судом не встановлено.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, роздруківкою приладу «Драгер Алкотест 6810», актом огляду та відеозаписом з нагрудних камер поліцейських. Даними запису відеофіксування вчинення правопорушення підтверджується, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння відповідно до вимог законодавства.

Зібрані та досліджені судом першої інстанції докази, які є належними та допустимими, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, давали суду прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень норм процесуального та матеріального права, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі та його захисником в апеляційному суді мотивів, допущено не було.

Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23 вересня 2021 року.

Постанову Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23 вересня 2021 року якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду С.Д. Бережний