Справа № 496/1207/21
Провадження № 3/496/871/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Буран В.М. розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, п/в НОМЕР_1 від 12.11.2013 року, працюючого вантажником, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №044221 від 02.03.2021 року, відповідно до якого, 02.03.2021 року о 09 годині 15 хвилин, по автодорозі Київ-Одеса 452 км, водій керував автомобілем ВАЗ д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, зі згоди водія огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку, проводився за допомогою та застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9(а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та йому були роз`ясненні права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КпАП України.

Не погоджуючись з обставинами зазначеними у протоколі та матеріалами долученими до нього, від представника ОСОБА_1 адвоката Теренчука Є.М. надійшло клопотання про закриття провадження за відсутності складу правопорушення. В клопотанні зазначив, що він категорично не згоден з вказаним протоколом про адміністративне правопорушення, оскільки обставини, які зазначені у протоколі не відповідають дійсності та протокол складений з грубими порушення законодавства. Сам ОСОБА_1 пояснив, що після його зупинки співробітниками поліції, вони почали стверджувати, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, однак він заперечував цей факт, після чого йому запропонували пройти йому огляд за допомогою газоаналізатора Драгера. На посту ОСОБА_1 надали Драгер для тестування, після чого він три рази продував Драгер, який показував негативний результат находження алкоголю у видиху. Після цього другий поліцейський взяв даний Драгер, приєднав до нього мундштук (який дістав з карману) та знову Надав ОСОБА_1 .. Після чого, результат тестування показав наявність 44% алкоголю у видиху, але ОСОБА_1 категорично був незгоден з результатами тестування та вимагав проведення огляду на стан сп`яніння у медичному закладі. Поліцейські почали погрожувати ОСОБА_1 , що заберуть у нього паспорт, посвідчення водія, автомобіль залишать на штрафмайданчику та складуть протокол за злісну непокору працівник поліції та посадять за грати. Після погроз він злякався та погодився підписати протокол. Прав йому не роз`яснювали, понятих або свідків події не було. Через деякий час йому було видано тимчасовий талон з яким він сів за кермо та поїхав з посту. В порушення Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції в протоколі відсутній підпис про ознайомлення ОСОБА_1 з правами та обов`язками. У протоколі виправлена дата скоєння (день) адміністративного правопорушення, в порушення Інструкції, затвердженої наказом Міністерства внутрішній справ України №1376 від 06.01.2015 року та ст. 256 КУпАП. Також, зазначає, ознаки: поведінка, що не відповідає дійсності та почервоніння обличчя, взагалі відсутні у переліку ознак алкогольного сп`яніння, які передбачені Інструкцією, затвердженою КМУ №1103 від 17.12.2008 року. Градуювання Драгеру було здійснено 17.06.2020 року, що є порушення Інструкції про його застосування. Окрім того, відповідно до відеозапису, ОСОБА_1 заперечує факт вживання алкоголю та проявляє незгоду з показниками тестування. Крім того, після складання протоколу працівники поліції не відсторонили його від управління транспортним засобом та не передали управління даним транспортним засобом другій особі, яка могла бути допущена до керування.

Крім того, адвокатом Теренчуком Є.М. було подано клопотання про долучення доказів, відносно до якого, згідно показників роздруківки тестування на алкогольне сп`яніння за допомогою Алкотестеру Драгер 7510, яке було проведено на посту ДПС у с. Дачне, Біляївського району Одеської області від 02.03.2021 року, відносно ОСОБА_1 , температура повітря складала +17 С. Згідно довідки Гідрометцентру Чорного та Азовського морів №273/05 від 20.04.2021 року у с. Дачне Біляївського району Одеської області 02.03.2021 року о 9 годині 25 хвилині спостерігалася температура повітря 3 С, що є показником, який практично у шість разів менший показника, який зафіксував Драгер. Дана абсолютна невідповідність показників температури повітря, яку зафіксував Драгер з офіційними державними даними Гідрометцентру, вказує на його несправність на момент застосування 02.03.2021 року, а тому взагалі ставить під сумнів всі показники даного приладу та є неналежним доказом по справі.

Суддя, вивчивши матеріали справи, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ознайомившись із клопотанням адвоката, прийшов до наступного висновку.

При розгляді справ про адміністративне правопорушення, крім національного законодавства, суд також керується Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.

Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року. Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 року.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління - Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 року; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 року).

ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції не може застосовуватися з точки зору «кримінального обвинувачення» до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»).

Отже, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, - особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст. 6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів). Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція). Інструкцією передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров`я.

Згідно протоколу серії ДПР18 №044221 від 02.03.2021 року, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, зі згоди водія огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку проводився за допомогою та застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків

Згідно п. 1,3 Розділу ІІ Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Згідно п. 7 Розділу ІІ Інструкції - установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Згідно до розділу І ст. 6,7 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно п. 8, 9, 10 Розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, за формою направлення, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

Згідно п. 12 Розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З наведено свідчить, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, ( п. 3 Розділу І Інструкції - запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці). Існує два способи встановлення факту перебування водія за кермом в стані алкогольного сп`яніння проведенням огляду на стан сп`яніння:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). А у разі відмови від проходження огляду, вже в закладі охорони здоров`я у присутності двох свідків, після відмови і від проходження огляду у лікаря, складається протокол. Тобто направлення за спеціальною формою, особи до медичного закладу, у разі відмови від проходження огляду з використанням спеціального технічного засобу, є обов`язковим.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису, встановлено, що протокол був складений не на місці зупинки т/з, як це визначено у протоколі, або у закладі охорони здоров`я, що передбачено Інструкцією, а у приміщенні відділу поліції, без направлення для проведення такого огляду у закладі охорони здоров`я.

Крім іншого, суд дає оцінку відеозапису із боді-камери, який додано до матеріалів справи, та який не можна вважати належним доказом, оскільки відповідно до п. 3.5 розділу III Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016р. № 100 встановлює, що після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно, а відео-запис доданий до матеріалів справи в чотирьох фрагментних записах, тому по ньому неможливо встановити хронологію подій, що робить його неналежним доказом, такий висновок також було зроблено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суд 17.07.2019 року по справі № 216/5226/16-а(2- а/216/33/17). Крім того, на першому фрагменті відеозапису, який тривав 1 хвилину та 9 секунд, на 24 секунді звукозапис був перерваний.

Як вбачається з третього фрагменту відеозапису, продування приладу здійснювалося декілька разів, при цьому, попередні результати на відеозаписі зафіксовані не були. На відеозаписі працівники поліції показали результат останнього продування.

Крім того, згідно до квитанції «Драгер», під час огляду ОСОБА_1 прилад показував наступні відомості: дата та час: 02.03.2021 р., 09:24 год., температура «+17» градуси за Цельсієм, результат тесту 0,44 проміле.

Відповідно до офіційної інформації Гідрометеорологічного центру Чорного та Азовського морів, наданої суду, температура повітря в с. Дачне, Біляївського району Одеської області 02.03.2021 року о 9 годині 25 хвилин, становила 3 градусів за ОСОБА_2 .

Вищезазначене свідчить про те, що технічний засіб «Drager Alcotest 7510» № ARLM-0411 за допомогою якого проведено тестування на стан алкогольного сп`яніння до протоколу серії ДПР18 №044221 від 02.03.2021 року є несправним, взагалі не міг використовуватися згідно приписів та вимог чинного законодавства, а результати такого тестування не можна вважати достовірними, оскільки дані, які були отримані під час проведення такого огляду на стан сп`яніння не можуть бути використані як підстава для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, температура повітря, яку зазначено у замірах приладу «Драгер» відрізняється від реальної температури повітря. Враховуючи ці розбіжності у показаннях приладу, неможливо вважати достовірними і його показання щодо стану сп`яніння ОСОБА_1 .

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд вважає, що працівником поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 була допущена неповнота і однобічність при з`ясуванні всіх обставин справи, та відповідно, не дана належна оцінка, а дані, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 , відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому провадження по справі слід закрити.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 62 Конституції України, статтями 247, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: В.М. Буран