Справа № 752/8809/21
Провадження №: 3/752/4772/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2021 м. Київ

суддя Голосіївського районного суду міста Києва Бушеленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в приміщенні суду у м. Києві матеріали адміністративної справи, що надійшли

відГолосіївської районній в місті Києві державної адміністрації
пропритягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП
відносно ОСОБА_1 дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 місце проживання - АДРЕСА_1
за участю Царенка Є.П. захисника

ВСТАНОВИВ:

23.03.2021 Управлінням Голосіївською районною в місті Києві державною адміністрацією складено протокол про адміністративне правопорушення серії КВ № 11-510 (надалі по тексту - протокол від 23.03.2021), в якому зазначено, що 23.03.2021 об 11:20 за адресою: м. Київ, вул. Максимовича, 24-А фізична особа - підприємець ОСОБА_1 не виконала вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 (підпункту 12 пункту 3), а саме: не забезпечила в студії краси організацію централізованого збору використаних засобів індивідуального захисту в окремі контейнери (урни). Дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

До вказаного протоколу приєднано витяг з постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236 та перелік обов`язкової інформації, що вноситься до електронної форми обліку адміністративних правопорушень.

У судовому засіданні 05.05.2021 захисник Пахомової К.О. надав письмові пояснення, відповідно до яких просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення та стягнути з Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації судові витрати на правничу допомогу в сумі 2556,67 грн. Так, у поясненнях зазначено, що через незнання законодавства довіритель підписала протокол без зауважень; протокол від 23.03.2021 складено не уповноваженою особою (органом); наявними матеріалами не доводиться, що централізований збір засобів індивідуального захисту не був організований; матеріали про адміністративне правопорушення некоректно оформлені (чи то кав`ярня чи то студія краси); протокол складено з порушеннями (міститься посилання на ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, тоді як по суті описано інше правопорушення); відповідальність за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП становитиме для ОСОБА_1 надмірний тягар.

В ході судового розгляду справи захисник відмовився від підтримки своїх письмових пояснень в частині тверджень про те, що протокол від 23.03.2021 складено не уповноваженою особою. Решту тверджень озвучив.

Уважно дослідивши наявні матеріали, заслухавши пояснення і доводи захисника, суд (суддя) не вбачає складу адміністративного правопорушення, адже вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП не є доведеною з дотриманням стандарту доказування "поза розумним сумнівом", виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 44-3 КУпАП у редакції, станом на 23.03.2021 установлено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Такі дії тягнуть за собою відповідальність у виді штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 ст. 44-3 КУпАП в редакції, станом на 23.03.2021 передбачено адміністративну відповідальність за перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно. Такі дії тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Склавши протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 уповноважена для проведення перевірки відповідної особа , яка діяла в межах компетенції та наявних повноважень, передбачала, що ОСОБА_1 вочевидь порушила ч. 1, а не ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, а саме: вимоги, визначені Урядом, зокрема п.п. 12 п. 3 постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Так, у п.п. 12 п. 3 цієї встановлювалася заборона для суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів провадити діяльність без забезпечення централізованого збору використаних засобів індивідуального захисту в окремі урни (контейнери).

З пояснень, наданих захисником слідує, що ОСОБА_1 провадить господарську діяльність як суб`єкт підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_2 , де розташовано приміщення, обладнане для надання послуг манікюру, догляду за бровами та ін.

З викладеного слідує, що склад адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП ОСОБА_1 не інкримінували, а бланк протоколу фактично складено за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП. Більше того, цифра "2" в позначенні статті 44-3 записана рукописним текстом і більше схожа на літеру "ч", а не написання цифри.

За наведених обставин, справа розглядається як така, що оформлена для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Дослідженими доказами підтверджується, що у приміщенні так званого салону краси наявний окремий контейнер для централізованого збору використаних засобів індивідуального захисту, в якому знаходився одноразовий поліетиленовий пакет (пластмасове відро, накрите саморобною кришкою).

Також судом (суддею) встановлено, що кожне робоче місце особи, яка безпосередньо надає послуги (майстра) обладнане контейнером для збору сміття.

З протоколу від 23.03.2021 слідує, що у ньому відсутня вказівка на конкретні інструкції, нормативні акти, технічні умови тощо, які визначають вимоги для централізованого збору використаних засобів індивідуального захисту.

Разом з тим, суду (судді) відомо, що певні вимоги для таких контейнерів установлено у розпорядженнях Керівника робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації, як-то про затвердження Вимог щодо якості реалізації продуктів харчування у закладах (магазинах) продовольчої торгівлі (у т. ч. на автозаправних комплексах та станціях, які здійснюють реалізацію продовольчих товарів), де передбачено, що такий контейнер може бути картонний чи пластиковий з кришкою та забезпечений поліетиленовим пакетом.

Досліджені докази дають підстави вести мову про те, що наявний у салоні краси опікуваному ОСОБА_1 , контейнер відповідав таким вимогам, адже мав і кришку і одноразовий поліетиленовий пакет всередині.

Судом (суддею) враховується, що контейнер не мав підпису про його призначення і ОСОБА_1 , почувши відповідне зауваження осіб, які проводили перевірку, зазначила, що такий недолік буде виправлено одразу, що і було зроблено.

За логікою дослідженого слід зробити обґрунтований висновок, що у салоні краси був наявним контейнер для централізованого збору використаних засобів індивідуального захисту, адже решта наявних урн використовувалися майстрами для їх виробничих потреб, тоді як контейнер для централізованого збору використаних засобів індивідуального захисту, стояв окремо, поодаль, тобто мав індивідуальне спеціальне призначення.

Виходячи зі змісту ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який і є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

В силу Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди України застосовують пр. розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Також Європейський суду прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

З викладеного вбачається, що у обставинах, за яких відносно ОСОБА_1 складено протокол від 23.03.2021, відсутнє порушення правил щодо карантину людей, адже фактично контейнер для централізованого збору використаних засобів індивідуального захисту був у наявності.

Складений відносно ОСОБА_1 адміністративний матеріал не містить вказівки на офіційну документацію, яка визначає обов`язок господарюючого суб`єкта підписувати такий контейнер, яка визначає зміст необхідного запису на контейнері, розмір шрифту тощо.

Таким чином, у протокол про адміністративне правопорушення від 23.03.2021 та доданих до нього матеріалах відсутні необхідні відомості, які б підтверджували як подію, так і склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

З огляду на наведене, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по цій справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у судді. Таких доказів подано не було.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП унормовано, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене вище провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП з огляду на відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

Решта заперечень захисника, що викладені у його письмових поясненнях, не є такими, що впливають на суть розгляду справи, а тому правова оцінка їм не надається.

Щодо вимог про стягнення з Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації судові витрати на правничу допомогу в сумі 2556,67 грн суд (суддя) зазначає, що чинний КУпАП не містить визначення поняття "судові витрати" при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності, порядок їх підрахунку, доведення, розподілу. В цей же час захисник ОСОБА_1 не послався ні на одну норму КУпАП, яка регулює таке процесуальне питання. Наявні посилання на КАС України судом (суддею) повністю відхиляються, адже аналогія процесу в Україні не підлягає застосуванню, тим більше, що зазначені два кодифіковані акти мають різну спрямованість, покликані на самостійне, жодним чином не споріднене та не пов`язане одним з одним правове регулювання, стосуються зовсім відмінних правових процедур.

Отже, вимога про стягнення судових витрат відхиляється повністю.

Керуючись ст. 9, 23, ст. 44-3, 247, 268, 276, 277, 279, 280, 283-285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Бушеленко