ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 569/18016/21

22 вересня 2021 року

м.Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Даш`ян К.Е., за участю: секретаря судового засідання Шкіндер І.М., представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності Вакуленко Р.О., захисника Лавренчук Т.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Луцьким MB УМВС України у Волинській області,

за ч. 1ст. 41 КУпАП, -

встановив:

Згідно матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення № 000222 від 30.07.2021 року вбачається, ОСОБА_1 , в порушення вимог ч.1 ст.32 ЗУ «Про загально обов`язкове державне соціальне страхування» документи для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності розглядаються пізніше десяти днів з дня їх надходження.

Так, листок непрацездатності АДШ № 655553 ОСОБА_2 надано до ТОВ «ВІП - ТОЙС» 25.01.2021 року проте засідання комісії із соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ТОВ «ВІП - ТОЙС» розглядались 03.03.2021 року (протокол засідання комісії із соціального страхування № 9 від 03.03.2021 року)

Листок непрацездатності АДШ № 661871 ОСОБА_3 надано до ТОВ «ВІП - ТОЙС» 08.02.2021 року проте засідання комісії із соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ТОВ «ВІП - ТОЙС» розглядались 22.02.2021 року (протокол засідання комісії із соціального страхування № 7 від 22.02.2021 року)

Листок непрацездатності АДШ № 655071 ОСОБА_4 надано до ТОВ «ВІП - ТОЙС» 28.01.2020 року проте засідання комісії із соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ТОВ «ВІГІ - ТОЙС» розглядались 18.01.2021 року (протокол засідання комісії із соціального страхування № 1 від 18.01.2021 року)

Листок непрацездатності АДН № 869024 ОСОБА_5 надано до ТОВ «ВІП - ТОЙС» 31.12.2020 року проте засідання комісії із соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ТОВ «ВІП - ТОЙС» розглядались 18.01.2021 року (протокол засідання комісії із соціального страхування № 2 від 18.01.2021 року).

У судовому засіданні представник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисник Лавренчук Т.В. надав письмові пояснення ОСОБА_1 з яких вбачається, ТОВ «ВІП-ТОЙС» дуже часто стикається з ситуацією, коли після хвороби працівник товариства приносить листок непрацездатності, оформлений з порушеннями Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності Із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства охорони здоров`я N 774/438/207- ос/719 від 24.11.2006р.). Прийняти такий лист непрацездатності до оплати ми не можемо, так як він не відповідає вимогам Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності і при перевірці інспекторами Фонду соціального страхування України товариство буде притягнуте до фінансових санкцій за проведення оплати такого листка непрацездатності. Тому ми пропонуємо нашим працівникам звернутись до медичного закладу, який видав листок непрацездатності, для внесення виправлень у нього. У кращому випадку на це потрібно декілька днів і працівники медичного закладу виправляють свої помилки, але при цьому зовсім не бажають ставити дату виправленого запису. У гіршому випадку, коли лікар відмовляється виправляти помилку, товариству доводиться навіть звертатись з офіційним листом до головного лікаря. У якості доказів додаємо копії листків непрацездатності АДЧ №498096, АДЧ №403098, АДШ №612081, АДН №862540 та копію листа до головного лікаря КНП Дядьковицька районна лікарня. На даний час законодавством України не передбачена відповідальність лікарів та медичних закладів за виписку листків непрацездатності з порушеннями та помилками.

До журналу вносяться дані по листках непрацездатності, які оформлені із дотриманням усіх вимог Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності Із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства охорони здоров`я N 774/438/207-ос/719 (її324-06 ) від 24.11.2006). В разі виявлення порушень заповнення, невідповідностей, помилок у наданих для розгляду комісії із соціального страхування з тимчасової втрати працездатності листках непрацездатності, таки листки не приймаються до розгляду та повертаються надавачу для усунення виявлених помилок. Голова комісії із соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ознайомлений з вимогами ч.1 ст.32 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та письмово попереджений про необхідність дотримання терміну у 10 днів для розгляду документів для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності з дня їх надходження на підприємство.

Просить суд провадження у справі закрити за відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні суду показала , що вона, працює головним бухгалтером ТОВ «ВІП-ТОЙС» (), яке відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» є страхувальником працівників та має обов`язок щодо нарахування і виплати своїм працівникам допомоги по тимчасовій непрацездатності на підставі листків непрацездатності.

Оскільки чинним законодавством на роботодавця покладено обов`язок здійснювати виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності, але лише по належним чином оформленим листкам непрацездатності, які не мають помилок, виправлень та у яких вказана вся інформація, яка вимагається законодавством, при надходженні на підприємство листків непрацездатності бухгалтерія ТОВ «ВІП-ТОИС» (зокрема, вона) перевіряє відповідність заповнення таких листків непрацездатності вимогам Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України. Міністерства праці та соціальної. політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України 03.11.2004 №532/274/136-ос/1406.

У разі виявлення порушень/невідповідностей у наданому працівником листку непрацездатності, ТОВ «ВІП-ТОЙС» не повертає самостійно листок непрацездатності до медичної установи, що його видала, вважаючи, що ця бюрократична процедура буде лише затягувати час отримання працівником належної йому виплати по тимчасовій непрацездатності. Лікарняний лист в якому виявлені порушення оформлення або невідповідності повертається безпосередньо надавачу такого листка з роз`ясненням такій особі виявлених недоліків, які необхідно усунути. Після того, як працівник після усунення недоліків приносить на підприємство належним чином оформлений листок непрацездатності підприємством з дотриманням всіх визначених законодавством строків здійснюється розгляд такого документу та вживаються дії по виплаті працівнику допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Зазнає, що за останній рік жодних зауважень чи скарг зі сторони працівників на повноту та своєчасність виплати їм виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності на підприємство не надходило.

Стосовно громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5

зазначає, що після того, як зазначені працівники надали на підприємство належним чином

оформлені листки непрацездатності їм всім в найкоротші строки було виплачено допомогу по

тимчасовій непрацездатності і жодних нарікань чи скарг з їх сторони на адресу товариства не

надходило.

Враховуючи цю ситуацію на майбутнє, для можливості чіткої фіксації дати подання

працівниками товариства листків непрацездатності, після усунення їх недоліків, нами

заведено журнал реєстрації листків непрацездатності. До журналу вносяться дані по листках

непрацездатності, які оформлені із дотриманням усіх вимог Інструкції про порядок

заповнення листка непрацездатності.

Зазначає, що жодних порушень трудових прав працівників ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зі сторони ОСОБА_1 допущено не було.

Так, суддя, дослідивши матеріали адміністративної справи у відповідності до положеньст. 252 КУпАП, керуючись законом і правосвідомістю, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП не доведена, з огляду на очевидну недопустимість доказів, що містять матеріали протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як випливає із змісту ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративні відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі. В пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 39 рішення ЄСПЛ у справі «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 року (Заява № 16347/02) Суд зауважив, що з огляду на загальний характер законодавчого положення а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, провадження у таких справах є кримінальними для цілей застосування Конвенції (рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), від 21 лютого 1984 року, пп. 52-54, Series A № 73; «ОСОБА_4 проти Словаччини» (Lauko v. Slovakia), 2 вересня 1998 року, пп. 56-59, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI; ухвала щодо прийнятності у справі «Рибка проти України» (Rybka v. Ukraine), заява № 10544/03, від 17 листопада 2009 року).

Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, саме субєкт складання протоколу повинен беззаперечно довести судді факт порушення вимог законодавства про працю.

З матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 зазначила, що права, передбачені ст. 268 КУпАП, їй розяснено не було, що засвідчила своїм підписом.

Однак, субєктом складання протоколу не було залучено незалежних та неупереджених свідків для фіксування факту дотримання вимог закону роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП, особі, що притягається до адміністративної відповідальності, в якості свідків залучено особу, якій заподіяно майнову шкоду та особу, що здійснювала представництво інтересів час потерпілої як під час зібрання доказів субєктом складання протоколу так і під час судового розгляду.

Враховуючи правову позицію ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), суддя не має права взяти на себе функції сторони обвинувачення, змінити обсяг інкримінованого правопорушення, усунути певні розбіжності та неточності, які мають місце в протоколі про адміністративне правопорушення, самостійно відшукувати докази винуватості особи, що становило б порушення ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

У рішенні ЄСПЛ від 10.02.1995 року у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинуватості обовязкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

За загальними критеріями оцінки доказів у провадженні, де особа притягається до адміністративної або кримінальної відповідальності, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованихКонституцієюта законами України, міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

З огляду на вказане порушення прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, при оцінці доказів застосуванню в даному випадку підлягає концепція «плодів отруєного дерева», тобто оцінка допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно.

Оскільки протокол про адміністративне правопорушення як документ, що містить формулювання обвинувачення у вчиненні правопорушення, докази винуватості особи, складений з грубим порушенням прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності - нерозяснення їй прав та обовязків, передбачених ст. 268 КУПАП під час складання протоколу / відсутності належної фіксації такого роз`яснення за участю неупереджених свідків, що не зацікавлені в розгляді протоколу по суті, такий протокол є очевидно недопустимим доказом, що, з урахуванням концепції «плодів отруєного дерева» тягне за собою очевидну недопустимість всіх інших зібраних доказів, які не підлягають аналізу з огляду на їх очевидну протиправність та закриття провадження відносно особи, що притягається до адміністративної відповідальності на піставі п. 1 ст. 247 КУпАП з огляду на відсутність допустимих доказів її винуватості.

При прийнятті такого висновку суд також враховує, що відповідно до частини першоїстатті 8 Конституції Українив Україні визнається і діє принцип верховенства права

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина першастатті 129 Конституції України).

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, щозакон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

На думку Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), поняття «якістьзакону`означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людямадекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органимають право вживати заходів, щовплинуть на конвенційні правацих людей (пункт 39 рішення у справі «C.G. та інші проти Болгарії» («C. G. and Others v. Bulgaria»), заява №1365/07; пункт 170 рішення у справі«ОСОБА_5 проти України», заява № 21722/11).

У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі.Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоби позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (пункти 31-32 рішеннявід 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції» («Cantoni v. France»), заява №17862/91; пункт 65 рішеннявід 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява «№20372/11).

Згідно з усталеною практикою як національних судів, так і ЄСПЛ, порушення права особи на захист, у т.ч. нерозяснення (неналежне розяснення) її процесуальних прав та обовязків у правовідносинах, де людина притягається до відповідальності з боку держави є безумовною підставою не притягнення її до відповідальності з огляду на відсутність допустимих доказів.

У справі «Сєрков проти України» (заява № 39766/05, рішення від 07 липня 2011 року, яке набуло статусу остаточного 07 жовтня 2011 року) ЄСПЛ зазначив, що пункт 2 статті 1 Першого протоколу до Конвенції визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з основоположних принципів демократичного суспільства, притаманне всім статтям Конвенції (пункт 33 рішення).

Ведучи мову про «закон», стаття 1 Першого протоколу до Конвенції посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях Конвенції (пункт 54 рішення від 09 листопада 1999 року у справі «Шпачек s.r.o. проти Чеської Республіки» (Spacek s.r.o. v. the Czech Republic),заява № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого законодавства, вимагаючи, щоб воно було доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним у застосуванні (пункт 109 рішення у справі «Беєлер проти Італії»(Beyeler v. Italy),заява № 33202/96).

Коло застосування концепції передбачуваності значною мірою залежить від змісту відповідного документа, сфери призначення, кількості та статусу тих, до кого він застосовується. Сам факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що вона не відповідає вимозі «передбачуваності» у контексті Конвенції. Завдання здійснення правосуддя, що є повноваженням судів, полягає саме у розсіюванні тих сумнівів щодо тлумачення, які залишаються, враховуючи зміни у повсякденній практиці (пункт 65 рішення від 17 лютого 2004 року у справі «Горжелік та інші проти Польщі»(Gorzelik and Others v. Poland),заява № 44158/98).

Також суд зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). З огляду на викладене, інші докази суддею не оцінюються та їх аналіз не проводиться, так як суддею встановлена вказана імперативна підстава для закриття провадження у справі.

Даний висновок суду узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Керуючись ст. 7, 41, 245, 247, 251, 280, 283 КУпАП, суддя

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 41 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова про застосування адміністративного стягнення може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через місцевий суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Рівненського міського суду К.Е. Даш`ян