Справа № 308/1038/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.01.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю секретарки судових засідань Чейпеш С.І., прокурора Цар І.І., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Роговика С.О., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/37/20 за апеляційною скаргою захисника - адвоката Роговика С.О. в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22. 02. 2019.

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовиз збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

З протоколу про адміністративне правопорушення №61 від 26. 01. 2010 та постанови судді від 22. 02. 2020 вбачається, що ОСОБА_1 обіймаючи посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення №2 (Джейбіл) митного поста «Ужгород-центральний», являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, згідно підпункту «е» пункту 1 частини1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 2 ст. 52 вказаного Закону, несвоєчасно повідомив НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 09. 11. 2018, зареєстрованого в реєстрі №2103, ОСОБА_1 продав житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 , за 361 400 грн., що становить 212 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на 01. 01. 2018, що потребує здійснення додаткових заходів фінансового контролю, передбачених ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», тобто обов`язок письмово повідомити НАЗК про суттєві зміни в майновому стані у десятиденний строк з моменту отримання доходу. Тобто у останнього виник обов`язок повідомити НАЗК про суттєві зміни в майновому стані упродовж періоду з 10. 11. 2018 по 20. 11. 2018, однак таке повідомлення ним було подано лише 16. 12. 2018.

-2-

На вказану постанову захисник - адвокат Роговик С.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, не заперечуюючи подання ОСОБА_1 повідомлення про зміни в майновому стані з незначним запізненням, а саме: 16. 12. 2018 о 13 год. 27 хв. щодо здійсненого 09. 11. 2018 продажу об`єкту нерухомості. ОСОБА_1 пояснив вказані обставини зі збігом важких життєвих подій. Крім того зазначив, що ОСОБА_1 обіймаючи посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення №2 (Джейбіл) митного посту «Ужгород-центральний» Закарпатської митниці ДФС, у зв`язку з завершенням поточного бюджетного року мав велике навантаження на роботі, що підтверджується копіями відповідних витягів з журналу обліку виходу на роботу працівників за жовтень - листопад; доступ до мережі Інтернет за місцем роботи відсутній згідно встановленого порядку користування компютерними мережами; власний ноутбук ОСОБА_1 , на жорсткому диску якого зберігався пароль від ключа електронного цифрового підпису, необхідного для доступу до особистого кабінету в Реєстрі, перебував у неробочому стані; мати ОСОБА_1 у період з 06. 11. 2018 по 07. 12. 2018, перебувала на амбутаторному лікуванні та потребувала постійної сторонньої допомоги. Крім того, проданий ним об`єкт нерухомості, отриманий у спадщину у 2017 році, був відображений ним у декларації за попередній звітний період, поданій 19. 03. 2018. Також зазначив те, що відсутність в діях ОСОБА_1 умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, свідчить про відсутність у його діях складу адмінінстративного правопорушення. Просить постанову судді скасувати та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В поданому поясненні захисник - адвокат просить провадження у справі закрити на підставі п. 6 ст. 247 КУпАП на підставі рішення Конституційного Суду України від 27. 10. 2020.

Апеляційний суд заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Роговика С.О., які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора про заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адмінінстративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

У відповідності до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

-3-

Відповідно до вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення №2 (Джейбіл) митного поста «Ужгород - центральний», являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, згідно підпункту «е» пункту 1 частини1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 2 ст. 52 вказаного Закону, несвоєчасно повідомив НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 09. 11. 2018, зареєстрованого в реєстрі №2103, ОСОБА_1 продав житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 , за 361 400 грн., що становить 212 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на 01. 01. 2018, що потребує здійснення додаткових заходів фінансового контролю, передбачених ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», тобто обов`язок письмово повідомити НАЗК про суттєві зміни в майновому стані у десятиденний строк з моменту отримання доходу. Тобто у останнього виник обов`язок повідомити НАЗК про суттєві зміни в майновому стані упродовж періоду з 10. 11. 2018 по 20. 11. 2018, однак таке повідомлення ним було подано лише 16. 12. 2018.

Частиною другою статті 52 Закону «Про запобігання корупції» (в редакції від 14. 10. 2014 №1700-VII), що діяла на час складання протоколу було встановлено, що у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання доходу, придбання майна або здійснення видатку на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу, придбання майна або здійснення видатку зобов`язаний повідомити про це Національне агентство з питань запобігання корупції. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції.

Положення частини другої цієї статті застосовуються до суб`єктів декларування, які є службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, а також суб`єктів декларування, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків, відповідно до статті 50 цього Закону.

Таким чином, відповідно до підпункту «е» пункту 1 частини першої статті 3, статтей 50, 52 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 є суб`єктом на якого поширюється дія вказаного Закону і займаючи вищевказану посаду зобов`язаний був подавати повідомлення про суттєві зміни у своєму майновому стані, шляхом внесення інформації до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 09. 11. 2018, зареєстрованого в реєстрі №2103, ОСОБА_1 продав житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 , за 361 400 грн., що становить 212 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на 01. 01. 2018, що потребує здійснення додаткових

-4-

заходів фінансового контролю, передбачених ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», тобто обов`язок письмово повідомити НАЗК про суттєві зміни в майновому стані у десятиденний строк з моменту отримання доходу.

Згідно з послідовністю дій користувача Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 упродовж періоду з 10. 11. 2018 по 20. 11. 2018, жодних декларацій про істотні зміни в майновому стані не вносив, а таку ним було подано лише 16. 12. 2018.

Таким чином ОСОБА_1 , будучи особою на якого поширюються вимоги Закону України «Про запобігання корупції» та знаючи про свій обов`язок у разі суттєвої зміни у його майновому стані, а саме отримання доходу на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, повідомити про це Національне агентство з питань запобігання корупції у десятиденний строк з моменту отримання такого доходу, шляхом внесення відповідної інформації до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, повідомив про суттєві зміни у своєму майновому стані несвоєчасно без поважних причин, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП України підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення № 61 від 26. 01. 2019; копіями наказу від 08. 11. 2017, службової характеристики, присяги державного службовця, попередження про встановлення спеціальних обмежень, витягу з наказу про присвоєння спеціальних звань №535-к від 24. 12. 2013; посадової інструкції старшого державного інспектора відділу митного оформлення №2 (Джейбіл) МП «Ужгород - центральний» Закарпатської митниці ДФС; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 19. 12. 2018; договором купівлі-продажу житлового будинку від 09. 11. 2018; витягом з Єдиного державного реєстру декларацій; з яких вбачається, що ОСОБА_1 , знаючи про свій обов`язок у разі суттєвої зміни у своєму майновому стані, а саме отримання доходу на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, повідомити про це Національне агентство з питань запобігання корупції у десятиденний строк з моменту отримання такого доходу, шляхом внесення відповідної інформації до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно повідомив про суттєві зміни у своєму майновому стані без поважних причин.

Сукупність досліджених доказів вказує на те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП України.

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд доходить висновку, що на час постановлення оскаржуваного рішення, таке прийнято згідно із вимогами ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, є законним, обґрунтованим та належним чином вмотивованим.

Апеляційний суд вважає, що суддя місцевого суду перевіривши усі обставини та дослідивши матеріали справи вірно встановив той факт проте, що ОСОБА_1 повідомив про суттєві зміни у своєму майновому стані несвоєчасно без поважних причин, а відтак, про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, з чим погоджується і апеляційний суд.

Таким чином, апеляційний суд не приймає до уваги доводи сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_1 суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, оскільки в своїх письмових поясненнях останній фактично визнавав вину у несвоєчасному повідомленні НАЗК

-5-

про суттєві зміни у своєму майновому стані після продажі житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , вартість якого згідно договору купівлі-продажу №2103 від 09. 11. 2018 складала 361 400 грн. та до апеляційної скарги не додано доказів про наявність поважних причин, з яких ОСОБА_1 був позбавлений можливості повідомити НАЗК про суттєві зміни в майновому стані своєчасно, у строк, який був встановлений законом.

Крім того, вирішуючи питання щодо обґрунтованості доводів апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_1 суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, та вважаючи ці доводи непереконливими, апеляційний суд зазначає таке.

Склад адміністративного правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Вина є одним із елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Склад адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП утворює неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунку в установі банку - нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані. Суб`єктивна сторона правопорушення за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

З матеріалів справи та пояснень ОСОБА_1 вбачається, що останньому достовірно було відомо про його обов`язок подати декларацію про суттєві зміни в майновому стані упродовж періоду з 10. 11. 2018 по 20. 11. 2018, однак декларація про суттєві зміни ним була подана лише 16. 12. 2018, що дає підстави вважати, що ОСОБА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своєї бездіяльності щодо несвоєчасного подання декларації про суттєві зміни в майновому стані, свідомо не вчиняв дій, направлених на виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції», тобто свідомо припускав настання негативних наслідків своєї бездіяльності.

Матеріали справи не містять та стороною захисту не надано апеляційному суду доказів, які свідчать про існування дійсних об`єктивних, непереборних для ОСОБА_1 причин, які унеможливлювали подання ним декларації про суттєві зміни в майновому стані упродовж періоду з 10. 11. 2018 по 20. 11. 2018, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_1 суб`єктивної сторони правопорушення, апеляційний суд визнає безпідставними.

Разом з тим, апеляційний суд констатує, що рішенням Конституційного Суду України від 27. 10. 2020, визнана неконституційною та такою, що втратила чинність з дня ухвалення рішення, ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» від 14. 10. 2014 №1700-VII, диспозиція якої визначає об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Верховний суд у складі Великої Палати Касаційного кримінального суду в постанові від 18. 11. 2020 (справа №4819/49/19) виклав свої правові позиції стосовно застосування рішення Конституційного Суду України, констатувавши, що рішення Конституційного Суду України має пряму (перспективну) дію в часі і застосовується щодо тих правовідносин, які тривають або виникли після його ухвалення. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення рішення Конституційного Суду України, однак продовжують існувати після його ухвалення, то на них поширюється дія такого рішення Конституційного Суду України.

-6-

У відповідності до ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Рішенням Конституційного Суду України (далі КСУ) №13-р/2020 від 27. 10. 2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними) окремі положення Закону України «Про запобігання корупції» від 14. 10. 2014 №1700VII (далі Закон №1700) зі змінами, зокрема: частини друга, третя статті 52 (передбачає обов`язок повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, а також визначення НАЗК порядку інформування про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента і про суттєві зміни у майновому стані); стаття 65 (у ній йдеться про види відповідальності за корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення).

У своєму рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку про неконституційність окремих положень Закону №1700, що стосуються повноважень Національного агентства з питань запобігання корупції в частині контрольних функцій (контролю) виконавчої влади, а саме: повноважень та прав Національного агентства з питань запобігання корупції, уповноважених осіб та уповноважених підрозділів з питань запобігання та виявлення корупції, особливостей врегулювання конфлікту інтересів, що виник у діяльності окремих категорій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, обліку та оприлюднення декларацій, контролю та перевірки декларацій, встановлення своєчасності подання декларацій, повної перевірки декларацій, моніторингу способу життя суб`єктів декларування, додаткових заходів здійснення фінансового контролю, відповідальності за корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення».

Закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення (частини 1 та 2 статті 152 Конституції України, ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України).

Відповідно до ст. 151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Позиції Конституційного Суду України слід розглядати, як загальнообов`язкові правові висновки внаслідок тлумачення ним Конституції України та/або положень законів, інших нормативних актів у межах його компетенції, що мають загальний характер, усувають конституційно-правову невизначеність, слугують підставою для прийняття остаточного рішення, викладені у його акті, які діють на усій території України та є обов`язковими для виконання усіма суб`єктами права.

Згідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Як зазначив Конституційний Суд України в рішенні від 14. 12. 2000 №15-рп/2000 «…додаткове визначення у рішеннях Конституційного Суду України порядку їх виконання не скасовує і не підміняє загальної обов`язковості їх виконання. Незалежно

-7-

від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційними Судом України рішення про їх неконституційність».

Отже, підставою для втрати чинності законом у цілому або його окремими положеннями є, зокрема, визнання закону, його окремих положень такими, що втратили чинність, єдиним органом законодавчої влади Верховною Радою України, або визнання їх такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні Конституційним Судом України. Як у першому та і другому випадку наслідком є фактична втрата нормою чинності.

У рішенні від 19. 04. 2000 №6-рп/2000 Конституційний Суд України зазначив, що «згідно з частиною другою статті 58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення», «кримінально-правова норма має зворотну дію в часі в тій її частині, в якій вона пом`якшує або скасовує відповідальність особи. Це стосується випадків, коли в диспозиції норми зменшено коло предметів посягання; виключено із складу злочину якісь альтернативні суспільно-небезпечні наслідки; обмежено відповідальність особи шляхом конкретизації в бік звуження способу вчинення злочину; звужено зміст кваліфікуючих ознак тощо» (абзац третій пункту 2, абзац четвертий пункту 3 мотивувальної частини).

Розуміння наслідків втрати чинності окремих положень Закону №1700, що стосуються повноважень Національного агентства з питань запобігання корупції в частині контрольних функцій (контролю) виконавчої влади, а саме: повноважень та прав Національного агентства з питань запобігання корупції, уповноважених осіб та уповноважених підрозділів з питань запобігання та виявлення корупції, особливостей врегулювання конфлікту інтересів, що виник у діяльності окремих категорій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, обліку та оприлюднення декларацій, контролю та перевірки декларацій, встановлення своєчасності подання декларацій, повної перевірки декларацій, моніторингу способу життя суб`єктів декларування, додаткових заходів здійснення фінансового контролю, відповідальності за корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, які Конституційний Суд України визнав неконституційними, за переконанням суду пов`язане з принципом дії в часі закону та інших нормативно-правових актів, що закладений у положеннях статті 58 Конституції України, у зв`язку з чим, фактично скасовують відповідальність ОСОБА_1 , що має тлумачитись на його користь.

Визнання рішенням Конституційного Суду України від 27. 10. 2020 неконституційною та такою, що втратила чинність з дня ухвалення рішення, ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» від 14. 10. 2014 №1700-VII, диспозиція якої визначає об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-6 КУпАП, є підставою для скасування судового рішення із зазначених підстав.

Відповідно до п. 6 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

З огляду на викладене, постанова суді Ужгородського міськрайонного суду Закарпаьтської області від 22. 02. 2019, підлягає скасуванню, а провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, закриттю на підставі п. 6 ст. 247 КУпАП.

-8-

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу захисника - адвоката Роговика С.О. задовольнити частково.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області віл 22. 02. 2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП - скасувати, а провадження в справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 6 ст. 247 КУпАП у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя