№ 755/9864/21
№ 3/755/5561/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2021 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В., розглянувши справу, що надійшла з Управління патрульної поліції в м. Києві про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не проживаючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 124857, ОСОБА_1 , 07 травня 2021 року, о 00 годині 10 хвилин, у м. Києві, по вул. П.Запорожця, 20, керувала автомобілем «Renault Kangoo», д/н НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком на стан алкогольного сп`яніння № 002435 від 07.05.2021 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 2.9 а ПДР України.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, однак, з`явилася її захисник - адвокат Ковальова Ю.А., яка заявила клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та зазначила, що ОСОБА_1 взагалі не керувала транспортним засобом. Клопотання мотивувала тим, що як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівниками поліції зібрано наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №124857 від 07.05.2021 року; висновок 002435 від 07.05.2021 року; зобов`язання; постанова ЕАН №4170479 від 07.05.2021 року; відео з бодікамери АА-00975.

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду встановлена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103 із змінами та доповненнями.

Підставою направлення водія для проведення огляду на стан сп`яніння є обов`язкове встановлення поліцейським ознак, що особа перебуває у такому стані, які не можуть бути надуманими, а повинні бути реальними та відповідати переліку ознак, встановлених п.п.2.3 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» №1452/735 від 09.11.2015 року.

Згідно вказаної Інструкції, такими ознаками зокрема є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, однак, протокол серії ААБ №124857 від 07.05.2021 року, таких ознак не містить.

З дослідженого відеозапису з нагрудних камер поліцейських від 07.05.2021 року вбачається, що співробітники патрульної поліції вимог вищенаведених нормативно-правових актів не дотримались. Згідно вказаного відеозапису подій, поліцейським ознаки алкогольного сп`яніння, які на його думку були наявні у ОСОБА_1 і викликали підозру щодо перебування останньої в такому стані та відповідно слугували підставою для проведення огляду на стан сп`яніння, у порушення вищенаведених вимог Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, не доводились до відома ОСОБА_1 . Відсутність доказів встановлення поліцейськими ознак алкогольного сп`яніння у її підзахисної свідчить про відсутність підстав для проведення огляду на стан сп`яніння, відповідно до вимог вищезазначеної Інструкції.

Крім того, згідно вимог вищезазначеної Інструкції, оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або незгоди з його результатами, відповідно до встановленого порядку, є обов`язковим, як то передбачено п. 8 Розділу ІІ Інструкції, однак, направлення ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за встановленою в додатку 1 до цієї Інструкції формою, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутнє.

Згідно із п. 9 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, однак, поліцейськими не зафіксовано момент виявлення підстав для проведення такого огляду, що унеможливлює забезпечення достовірності результатів огляду в порушення п. 9 розділу ІІ вказаної Інструкції.

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 5 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року передбачено, що огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою, згідно з чинним законодавством.

Відповідно до норм "Положення про післядипломне навчання лікарів (провізорів)", затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 22.07.1993 № 166, для забезпечення високої кваліфікації лікарів (провізорів) проводиться їх безперервне навчання та здійснюється об`єктивний контроль за рівнем їх кваліфікації. Головною метою безперервного навчання є підготовка і перепідготовка фахівців, підвищення кваліфікації, удосконалення їх професійної майстерності. Навчальні плани і програми циклів тематичного удосконалення розробляються інститутами (факультетами) удосконалення лікарів (провізорів) самостійно та затверджуються Вченою радою інституту (факультету). Навчання в інституті (факультеті) удосконалення лікарів (провізорів) вважається після успішного складання іспиту відповідно до програми навчання. Особам, які закінчили навчання, видається посвідчення. У випадку, коли таке посвідчення видавалося раніше, у ньому робиться відповідний запис про проходження підвищення кваліфікації.

Згідно з п. 2.2 вказаного Положення, удосконалення є одним із видів післядипломного навчання та передбачає подальше підвищення професійних знань та навичок лікаря чи провізора з метою підтримання сучасного рівня підготовки. Підвищення кваліфікації лікарів - спеціалістів здійснюється інститутами (факультетами) удосконалення лікарів (провізор) за направленнями органів охорони здоров`я на циклах тематичного удосконалення, а також за прямими договорами з установами інших галузевих міністерств. Тематичне удосконалення передбачає підвищення кваліфікації з окремих розділів відповідної спеціальності.

Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством проводиться вищими медичними навчальними закладами ІІІ - ІV рівнів акредитації та науково-дослідними установами, статутним завданням яких є освітня діяльність, а саме, післядипломне навчання з тематичного удосконалення фахівців з вищою медичною освітою, з наданням відповідного посвідчення, а тому лікар закладу охорони здоров`я, який не пройшов таке навчання, не має права проводити огляд щодо виявлення стану сп`яніння.

Однак, відповідно до відповіді на адвокатський запит директора КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» Ярого В. № 872 від 30.08.2021 року, огляд щодо виявлення стану сп`яніння ОСОБА_1 проводився 07.05.2021 року лікарем-наркологом ОСОБА_2 , який не пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою, згідно з чинним законодавством. Це свідчить про те, що лікар-нарколог ОСОБА_2 не мав права проводити огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану сп`яніння, в зв`язку з чим, висновок № 002435 від 07.05.2021 року складений з порушенням вимог Інструкції та вважається недійсним, а тому, є недопустимим доказом і не може братися судом до уваги.

Крім того, оцінюючи як доказ наявний в матеріалах справи висновок № 002435 від 07.05.2021 року, варто зауважити на тому, що в пункті 11 даного документу відсутній підпис обстежуваної особи. Крім того, примірник даного висновку не було надано ОСОБА_1 .

Згідно із п. 17 розділу ІІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я (п.20 розділу ІІІ Інструкції).

Згідно із п. 22 розділу ІІІ вказаної Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Тож, беззаперечним є факт складення висновку № 002435 від 07.05.2021 року з порушенням вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Зважаючи на те, що висновок 002435 від 07.05.2021 року є доказом, отриманим із порушенням визначеного у ч.2 ст.254 КУпАП порядку, він має бути визнаний недопустимим, тобто, на нього не можна посилатись при ухваленні судового рішення.

За приписами ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити також, відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис за умови його здійснення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №124857 від 07.05.2021 року, до нього додається бодікамера АА-00975.

Зокрема, Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою Наказом МВС України від 18.12.2018 року №1026, регламентовано застосування технічних засобів, зокрема, портативного відеореєстратора.

Портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського (п.3 Розділу І Інструкції).

Під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання (п., 5, 6 Розділу ІІ Інструкції).

Чинним законодавством не передбачено застосування такого технічного приладу, як «боді камера».

Таким чином, встановити відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, є неможливим.

Крім того, вказаний відеозапис є фрагментарним, він не відображає відомостей про вчинення правопорушення. Зокрема, правове регулювання автоматичної зйомки, без згоди на це особи, є таким, що суперечить чинному законодавству. ОСОБА_1 не давала згоди на здійснення відеозйомки, що підтверджується матеріалами даної справи і така згода відсутня.

Отже, не можна вважати належним доказом адміністративного правопорушення відео, додане до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №124857 від 07.05.2021 року, оскільки відеозапис має епізодичний характер, він не є безперервним та повним, не містить моменту виникнення підозри у працівника поліції щодо перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, що суперечить вимогам Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, поліцейськими не зібрано доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відсутні, навіть, її пояснення, хоча, ОСОБА_1 намагалася пояснити поліцейським обставини даної ситуації, зокрема, той факт, що вона не вживала алкоголь і взагалі не керувала в ту ніч належним їй транспортним засобом, а керував її знайомий, а вона перебувала в автомобілі в якості пасажира. Поліцейськими було проігноровано зазначену інформацію, про що свідчить відсутність у матеріалах справи пояснень ОСОБА_1 . Також, у матеріалах відсутні пояснення свідків, хоча разом із ОСОБА_1 на місці події знаходився її знайомий, з яким спілкувалися поліцейські, але з невідомих причин вони також не відібрали у нього пояснення.

Чинним законодавством передбачено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (п. 11 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376).

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, під час складання протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі, однак, у протоколі є підпис ОСОБА_1 лише про її ознайомлення з місцем та часом розгляду справи. Працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП та допустили порушення права користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги.

Враховуючи неповноту даних та неправильність оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення працівниками поліції, а також, відсутність в матеріалах справи достатніх і беззаперечних доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, немає ніяких підстав вважати, що остання порушила Закон.

Згідно до положень п. 1.10 ПДР України, водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія тощо відповідної категорії.

Отже, керування транспортним засобом є виконання певною особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, бо вона не здійснювала керування транспортним засобом.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто, зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно встановити наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак даного правопорушення.

Отже, надані поліцейськими докази, є неналежними, недопустимими, необ`єктивними, недостатніми та суперечливими, а тому, такими, на підставі яких неможливо встановити в діях ОСОБА_1 ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, натомість, матеріали даної справи свідчать про грубе недотримання працівниками поліції своїх посадових обов`язків.

Зокрема, захисник Ковальова Ю.А. надала для долучення до матеріалів справи письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких остання пояснила, що 07.05.2021 року, близько 00 години 00 хвилин, вона перебувала за адресою: м. Київ, вул. Петра Запорожця, 14, зі своїм знайомим, з яким вони знаходилися біля автомобіля «Renault Kangoo», д/н НОМЕР_1 , пили каву та спілкувалися. Далі, до них підійшли співробітники поліції та почали ставити різні запитання, цікавилися кому належить автомобіль, чи у справному він стані, куди вони мають намір їхати, яке сьогодні свято та чи вживали вони алкогольні напої. Подібні питання викликали у неї подив і навіть роздратування, бо вони зі знайомим просто стояли, спокійно розмовляли, нікого не чіпали, порядок не порушували. Потім, співробітники поліції стали вимагати від них документи на автомобіль, при цьому, свої посвідчення їм для огляду не надали та не представилися, зокрема, поводилися досить зухвало. Далі, поліцейський, не називаючи жодних ознак алкогольного сп`яніння, які, начебто, були наявні і слугували б причиною проведення огляду на стан сп`яніння, стали вимагати від неї присісти до їхнього автомобіля та поїхати до лікарні. Вона не розуміла, що відбувається, оскільки жодного разу не мала досвід спілкування із представниками правоохоронних органів. Далі, вона виконала вимоги поліцейських, бо сильно злякалася і останні відвезли її до лікарні, де вона трішки заспокоїлася, оскільки знала, що того дня не вживала алкоголь. Приїхавши до лікарні, вона пройшла медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, але жодного документа щодо здійснення такого огляду їй не надали. Лікар сказала, що прилад, нібито, показав позитивний результат щодо алкогольного сп`яніння, однак, вона категорично заперечила проти такого висновку, оскільки знала, що це не відповідає дійсності та у неї виник сумнів у достовірності результатів тесту, тим більше, зокрема, свідків огляду не було, а лікар застосувала невідомий їй дивний прилад, у зв`язку з чим, вона не погодилася із таким висновком, а тому не підписала його. Тим часом, її знайомий слідував за ними і намагався зателефонувати адвокату для отримання правової допомоги, однак, отримати таку допомогу в той момент вони не змогли, чим і скористалися поліцейські. Під час спілкування з поліцейськими, вона намагалася пояснити обставини даної ситуації, зокрема, той факт, що вона не вживала алкоголь і взагалі не керувала в ту ніч транспортним засобом, однак, поліцейськими було категорично проігноровано зазначену інформацію. Поліцейські здійснювали на неї психологічний тиск, квапили її, не даючи часу на обміркування, погрожуючою інтонацією наголошували, що напишуть в документах про її відмову від підпису, хоча вона не висловлювала такого наміру, пояснювали, що в разі відмови від підпису, вони не дадуть їй копію протоколу. Один зі співробітників поліції сказав, що вона повинна власноруч написати зобов`язання про те, що не буде керувати транспортними засобами протягом двадцяти чотирьох годин, на що, вона в черговий раз пояснила, що за кермом автомобіля вона не перебувала. Вважає, що протокол відносно неї складено незаконно та безпідставно.

Крім того, у судовому засіданні, за участю захисника Ковальової Ю.А. було переглянуто відеозапис з нагрудної камери поліцейського, що був долучений до матеріалів справи, а також, досліджено медичну документацію, що надійшла до суду із КМНКЛ «Соціотерпія».

Заслухавши пояснення захисника Ковальової Ю.А., дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Однак, у супереч вимогам ст. 251 КУпАП, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що саме особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, керувала автомобілем, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Крім того, приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), беручи до уваги передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення, виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Зокрема, згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 124857, ОСОБА_1 , 07 травня 2021 року, о 00 годині 10 хвилин, у м. Києві, по вул. П. Запорожця, 20, керувала автомобілем «Renault Kangoo», д/н НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком на стан алкогольного сп`яніння № 002435 від 07.05.2021 року.

ОСОБА_1 надала пояснення, що взагалі не керувала автомобілем «Renault Kangoo», д/н НОМЕР_1 , а просто стояла біля нього зі своїм знайомим, вони пили каву та розмовляли. Далі, до них підійшли працівники поліції, попрохали документи на автомобіль, а потім, з незрозумілих на те причин, попрохали сісти до службового автомобіля та поїхати на огляд до лікарні. У свою чергу, і вона, і її знайомий пояснювали поліцейським, що вона не керувала транспортним засобом, однак, останні на їх пояснення і зауваження не реагували. Потім, під психологічним тиском працівників поліції, не розуміючи, що відбувається, оскільки вперше знаходилася у такій ситуації, погодилася проїхати до лікаря, зокрема, знала, що в стані алкогольного сп`яніння вона не перебуває. Приїхавши до лікарні, вона пройшла огляд, однак, ніяких документів їй з цього приводу не надали, а лише зі слів лікаря вона дізналася, що прилад показав позитивний результат, на що вона категорично заперечила, оскільки знала, що в стані алкогольного сп`яніння не перебувала.

Так, згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 року № 1026, включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Відповідно до ч. 1 розділу VII вищезазначеної інструкції, під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; 3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції.

Крім того, згідно п. 3.5 Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НРУ від 03 лютого 2016 року № 100, після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора), все спілкування повинне бути записано безперервно.

Однак, як вбачається з переглянутого в судовому засіданні відеозапису із нагрудної камери поліцейського, що був долучений до матеріалів справи, то він не є безперервним, не містить моменту зупинки транспортного засобу «Renault Kangoo», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , а також, на ньому взагалі відсутній даний транспортний засіб, а зафіксовано лише події, які відбувалися у медичному закладі.

Крім того, як вбачається з вищезазначеного відеозапису, 07.05.2021 року о 00 годині 02 хвилин, ОСОБА_1 вже перебувала у медичному закладі, що спростовує факт керування останньою транспортним засобом 07.05.2021 року о 00 годині 10 хвилин, як це викладено у протоколі про адміністративне правопорушення, та, відповідно, спростовує цю обставину.

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , 07 травня 2021 року, о 00 годині 10 хвилин, у м. Києві, по вул. П.Запорожця, 20, керувала автомобілем «Renault Kangoo», д/н НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння.

Проте, як вбачається з акту медичного огляду КМНКЛ «Соціотерапія» з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 002435 від 07.05.2021 року, ОСОБА_1 07.05.2021 року о 00 годині 10 хвилин знаходилася у КМНКЛ «Соціотерапія» та проходила огляд на стан сп`яніння, що також не узгоджується з обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим, не може братися як належний доказ.

З урахуванням встановлених судом обставин та наданих доказів, не можливо спростувати пояснення ОСОБА_1 проте, що вона не керувала транспортним засобом, оскільки таких доказів особами, уповноваженими на складання протоколів, у розумінні ч. 2 ст. 251 КУпАП, суду не надано.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись, на що звертав свою увагу Пленум Верховного Суду України в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.).

Таким чином, матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 була безпосередньо водієм та керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене вище, суд зазначає, що оскільки діючим Кодексом України про адміністративне правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з невстановленістю достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді, то в даному випадку, дослідивши матеріали справи, зокрема, письмові пояснення ОСОБА_1 , вислухавши пояснення захисника Ковальової Ю.А., надані у судовому засіданні, які не спростовуються наданими матеріалами, а, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП, вивчивши наявні докази в їх сукупності, необхідно провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Так, п. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Крім того, відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Зокрема, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 130, 245, 247, 251-252, 256, 266, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: