Справа № 686/3874/21
Провадження № 3/127/1854/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2021 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною другою статті 123 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 29.01.2021 о 10.22 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Daf, д.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. І. Франка в напрямку вул. Л. Толстого в м. Хмельницькому, виїхав на залізничний переїзд при увімкненому забороняючому сигналі світлофора.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнав та суду пояснив, що він заїхав на залізничний переїзд при вимкненому сигналі, однак коли вже виїхав на колію, побачив, що позаду загорівся забороняючий сигнал і почав опускатись шлагбаум. Він не мав можливості залишитись на колій, також не мав можливості здати назад, щоб звільнити колію і був змушений завершити маневр, щоб попередити зіткнення із залізничним транспортом.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Палій В.М. вважає, що наданими суду матеріалами винуватість його підзахисного не доведена, натомість надані матеріали містять ознаки фальсифікації, а тому вважає, що провадження у справі слід закрити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку його захисника, дослідивши надані суду матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

З диспозиції частини другої статті 123 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі в`їзду на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений. Слід зауважити, що зазначена норма КпАП є бланкетною, а рух через залізничні переїзди регламентований Розділом 20 Правил дорожнього руху (далі ПДР).

Відповідно до пункту 20.2 ПДР під`їжджаючи до переїзду, а також починаючи рух після зупинки перед ним, водій зобов`язаний керуватися вказівками і сигналами чергового по переїзду, положенням шлагбаума, світловою та звуковою сигналізацією, дорожніми знаками і дорожньою розміткою, а також переконатися в тому, що не наближається поїзд (локомотив, дрезина).

Зі змісту підпунктів «б» та «в» пункту 20.5 ПДР випливає, що рух через переїзд забороняється, якщо: шлагбаум опущений або почав опускатися; увімкнено заборонний сигнал світлофора чи звуковий сигнал незалежно від наявності та положення шлагбаума.

Згідно зі статтею 245 КпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 суду наданий відеозапис моменту переїзду керованого ним транспортного засобу через залізничий переїзд. Слід зауважити, що під час перегляду зазначеного відеозапису в судовому засіданні відомості, які б свідчили, що на момент виїзду керованого ОСОБА_1 транспортного засобу для нього був увімкнутий забороняючий сигнал світлофора, в судовому засіданні встановлені не були. Натомість з оглянутого в судовому засіданні відеозапису випливає, що шлагбаум почав закриватись, коли керований ОСОБА_1 транспортний засіб вже перебував на залізничній колії. Зазначені відомості, що зафіксовані на оглянутому в судовому засіданні відеозаписі, узгоджуються з поясненнями ОСОБА_1 . Інші об`єктивні дані, які б спростовували твердження ОСОБА_1 щодо моменту увімкнення забороняючого сигналу світлофора, суду надані не були.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Окрім наведеного, суд вважає за доцільне звернути увагу, що у прецедентній практиці Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), зокрема у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), звертає увагу, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У справі справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі й закріпленою в статті 62 Конституції України.

Європейським судом з прав людини в рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рибемон проти Франції» зазначено, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, ніж це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

З огляду на викладене, з урахуванням принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, а також з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов до висновку, що об`єктивними даними не підтверджено винуватість ОСОБА_1 у недотриманні вимог підпункту «в» пункту 20.5 ПДР. Тому суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки правопорушення, передбаченого частиною другою статті 123 КпАП, а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КпАП провадження у справі необхідно закрити.

Керуючись статтями 124, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною другою статті 123 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: