П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2021 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шумило Н.Б., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника адвоката Немеш І.В., розглянувши матеріали справи, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця за контрактом ВЧ 1493, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.4 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

ОСОБА_1 20 серпня 2020 року о 23 год. 04 хв. в м. Ужгород на вул. 8-го Березня, буд. 17 керував транспортним засобом марки "ВАЗ 21013", д.н.з. НОМЕР_1 в темну пору доби у якого на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світло пропускання. Дане правопорушення вчинено повторно протягом року, а саме: за ч.1 ст.121 КУпАП від 01.11.2019 року та за ч.6 ст.121 КУпАП від 07.08.2020 року, чим порушив вимоги п.31.4.3. ґ Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.4 ст.121 КУпАП.

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.09.2020 року матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.4 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення повернуто УПП в Закарпатській області ДПП для доопрацювання.

04 листопада 2020 року матеріали даної справи надійшли до суду з Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції після доопрацювання з долученою довідкою інспектора відділу адміністративної практики УПП в Закарпатській області ДПП старшого лейтенанта поліції Я.Маркулинець від 22.10.2020 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП заперечив повністю. Підтримав подані письмові пояснення від 23.09.2020 року. Крім того, зазначив, що матеріали справи не містять жодних доказів про тип світлового приладу на який ніби то нанесено покриття, фотографію світлового приладу з нанесеним покриттям, акту дослідження його характеристик відповідно до встановленої методики, що доказує зменшення їх прозорості чи світло пропускання нижче встановленої межі. Просив врахувати, що модель автомобіля ВАЗ 21013 випускалась з 1977 по 1988 роки та станом на тепер відсутні оригінальні запасні частини, а отже приведення вигляду автомобіля до встановлених вимог здійснюється шляхом придбання або уживаних запасних частин, або інших виробників. Вважає, що невідповідність світлового приладу вимогам повинен бути доведений шляхом здійснення вимірювань, а не за суб`єктивним враженням. Просив врахувати усі обставини та закрити справу за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Захисник - адвокат Немеш І.В. у судовому засіданні просив провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що протокол не містить жодних даних про вид світлового приладу на який нанесено тонування чи покриття та посилання на належний документ, який містить об`єктивні показники, що дозволяють встановити чи має місце зменшення прозорості чи світлопропускання. Крім того, до протоколу не долучено жодного належного та допустимого доказу (акту обстеження, протоколу огляду, висновку експерта) на підтвердження вказаного у протоколі правопорушення, тому висновок інсектора є необгрунтованим і є його припущенням..

Окрім цього, адвокатом Немеш І.В. 18.11.2020 року було подано письмові клопотання про перевірку відповідності копії електронного доказу оригіналу та виключення файлів з інформацією у цифровій формі з числа доказів, і вилучення з числа доказів рапорт лейтенанта поліції Крук Г.М. від 21 серпня 2020 року. Клопотання обгрунтовані тим, що протоколу долучено два різні за місцем розташування та способом кодування джерела відеоінформації, з цифровим способом запису. Файли відеозаписів не є оригіналами, не засвідчені електронним цифровим підписом, не існують у вигляді паперової копії. А щодо рапорту, то такий не містить фактичних даних про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, тому вважає, що він не є процесуальним документом, не містить жодного опису події та не може бути доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Разом з тим, у задоволенні поданих клопотань відмовлено, оскільки відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Крім того, зазначаю, що оцінка доказів щодо їх належності та допустимості здійснюється після всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Щодо рапорту працівника патрульної поліції, то такий є службовими документом, який за своїм змістом полягає в інформуванні поліцейським про вчинені ним дії та відповідно до п.15 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 від 06.11.2015 року до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються рапорти посадових осіб, що містять інформацію про правопорушення.

При цьому суддя враховує, що відповідно до правового висновку, висловленого ВС у постанові від 20 травня 2020 року у справі №524/5741/16а, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень за відсутності інших належних доказів підтвердження вчинення правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч.4 ст.121 КУпАП відповідальність настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті.

Відповідальність за ч.1 ст.121 КУпАП передбачено за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Згідно змісту положень ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.31.4.3ґ Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення визнається джерелом доказів у справі за умови його відповідності вимогам ст. ст. 254-256 КУпАП.

Виходячи зі змісту положень ст. ст. 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та одних із засобів доказування у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП. За приписами КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення, у якому викладається суть правопорушення, при доведеності складу якого в діях певної особи, вона може бути піддана заходам кримінально-правового впливу, різновидом якого є стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

У даному випадку протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №370915 від 20.08.2020 року, складений відносно ОСОБА_1 , цим вимогам відповідає не в повній мірі, оскільки не містить повного і зрозумілого викладу суті адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Так, у вказаному протоколі зазначено, що «на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світло пропускання». Проте, у такому не зазначено на які саме розсіювачі світлових приладів нанесено тонування або покриття та які докази це підтверджують.

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду від 23.09.2020 року матеріали адміністративної справи були направлені на доопрацювання, зокрема з підстав, що до протоколу не долучено доказів того, що вказана особа протягом року вчинила будь-яке з порушень, передбачених частинами першою-третьою цією статті, що є обов`язковою кваліфікуючою ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 121 КУпАП; у протоколі не зазначено, які саме світлові прилади у транспортному засобі марки "ВАЗ 21013", д.н.з. НОМЕР_1 перебували у несправному стані, або на які нанесено тонування і покриття, що зменшує прозорість та світлопропускання та не додано доказів на підтвердження зазначених обставин, у такому також не зазначено прізвищ свідків, якщо такі були.

Після доопрацювання органом, що склав протокол, недоліки викладені в постанові усунуті не були, не зазначено на які саме розсіювачі світлових приладів нанесено тонування або покриття, не зазначено та не долучено доказів, які підтверджують, що на такі нанесено тонування чи покриття, і що таке зменшує прозорість та світлопропускання.

Крім того, з переглянутого у судовому засіданні відеозапису, долученого до матеріалів страви (файл 2020_0820_230410_1) вбачається, що на автомобілі марки "ВАЗ 21013", д.н.з. НОМЕР_1 задні світлові прилади працюють та добре пропускають світло, а встановити, що на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання з долученого відезапису є неможливим.

Таким чином, даний відеозапис не може слугувати належним доказом, оскільки він не відтворює факт вчиненого адміністративного правопорушення, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Інших доказів того, що ОСОБА_1 допустив порушення п.31.4.3 ґ Правил дорожнього руху матеріали справи не містять, не надано жодного належного та допустимого доказу, який би ґрунтувався на об`єктивних дослідженнях, спеціальних знаннях щодо наявності тонування або покриття, що зменшує світло пропускання на розсіювачах світлових приладів. Крім того, протокол не містить даних на які саме розсіювачі світлових приладів нанесено тонування або покриття. Відтак, протокол ґрунтується на суб`єктивних твердженнях.

Крім того, дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.4 ст.121 КУпАП, тобто як такі, що вчинені повторно протягом року.

Повторність правопорушення це - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кодексу України про адміністративні правопорушення та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили.

До матеріалів адміністративної справи було долучено довідку інспектора відділу адміністративної практики УПП в Закарпатській області ДПП старшого лейтенанта поліції Я. Маркулинець від 22.10.2020 року, згідно якої відносно ОСОБА_1 , 01.11.2019 року інспектором роти №2 батальйону УПП в Закарпатській області Лукачович А.В. було складено постанову про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.121 КУпАП серії ЕАК №1692523 та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп. та долучено картку обліку адміністративного правопорушення з аналогічними даними.

Разом з тим, матеріали справи не містять належним чином завіреної копії постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.121 КУпАП, яка набрала законної сили,

З врахуванням наведеного приходжу до висновку, що під час судового розгляду не було здобуто доказів, які б вказували на порушення ОСОБА_1 п.31.4.3.ґ Правил дорожнього руху.

Керуючись ст.252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Пунктом 1 ст.247КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В силу положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на вищенаведене, можна зробити висновок, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не може бути беззаперечним доказом його вини.

Таким чином, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.121 КУпАП обставини, викладені в протоколаі про адміністративні правопорушення не знайшли свого підтвердження, зокрема в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 порушення п.31.4.3.ґ Правил дорожнього руху, тоді як, виходячи з принципу змагальності сторін, саме держава, в особі уповноважених нею органів, зобов`язана відповідними доказами довести перед судом винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене вище, приходжу до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.121 Кодексу України про адміністративне правопорушення, підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст., 121, 251, 255, 256, 247, 283,284 КУпАП, суддя,-

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.121Кодексу України про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило