П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2021 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Хамник М.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 ; місце роботи, повідомлене при складанні протоколу: тимчасово не працює,

- за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

20.06.2021 о 21 год. 25 хв. в м.Ужгороді по вул.Баб`яка, буд.4, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21019 державний номерний знак НОМЕР_1 перебував з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці ока не реагують на світло) від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 130 КУпАП за порушення п.2.5 Правил дорожнього руху.

Присутній у судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, посилаючись на те, що не перебував під дією наркотичних речовин, оскільки такі не вживає. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився позаяк знаходився на роботі і не міг відлучатися.

У письмовому запереченні, яке адвокатом Цебриком Л.В. було подано через канцелярію суду 25.08.2021, останній заперечує вину свого підзахисного ОСОБА_1 та просить закрити провадження у справі за відсутності події та складу адмінправопорушення з наступних підстав.

Патрульний поліцейський необґрунтовано встановив ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , не здійснив його направлення у конкретний медичний заклад та передчасно склав протокол про адмінправопорушення.

ОСОБА_2 , який склав протокол про адмінправопорушення, не займав посаду заступника командира взводу другої роти Управління патрульної поліції в Закарпатській області, а такої посади як т.в.о. командира взводу в Управління патрульної поліції в Закарпатській області немає, а відтак і не мав повноважень на перевірку особи, складання протоколу.

Підставою для зупинки транспортного засобу було те, що ОСОБА_1 був непристебнутий ременем безпеки, разом з тим, постанова, за якою його притягнуто до відповідальності, скасована рішенням Ужгородського міськрайсуду від 22.07.2021 р. у справі №308/8236/21, яке набуло законної сили 03.08.2021. Отже, перевірка документів та направлення на огляд на стан сп`яніння є незаконними.

У протоколі вказано час руху автомобіля 20.06.2021 р. о 21 год 25 хв, водночас на відеозапису, зробленому не на бодікамеру, авто вказане в протоколі зупиняється о 21 год 19 хв. На записах з бодікамери не зафіксовано як ОСОБА_3 керує автомобілем. Крім того, патрульний не направляв ОСОБА_4 пройти медичний огляд, оскільки не оформив направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння.

Патрульний не виявляв у ОСОБА_4 ознаки наркотичного сп`яніння, вичерпний перелік яких наведено у п. 4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак, алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Так, в п, 4 цієї Інструкції вказано, що такою ознакою є звужені чи розширені зіниці, які не реагують на світло. Водночас в протоколі зазначено іншу ознаку, не передбачену Інструкцією - зіниці ока не реагували на світло.

Відповідно до п. 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Пунктом 6 цієї Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Однак, свідки поліцейським не залучались.

В матеріалах є відеозаписи з інших камер, а не з тієї, на яку є посилання в протоколі, а тому такі записи є недопустими доказами.

Відповідно до ч, 2 ст, 266 КУпАП Огляд водія на стан наркотичного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, поліцейський має застосувати спеціальний технічний засіб для встановлення ознак наркотичного сп`яніння, а для фіксування встановлення цих ознак застосувати технічні засоби відеозапису (свою бодікамеру), а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Водночас поліцейський не застосовував спеціальні технічні засоби для встановлення ознак наркотичного оп`яніння, а для фіксування встановлення цих ознак не застосував технічні засоби відеозапису (свою бодікамеру) і не проводив огляд у присутності двох свідків.

Також захисник у своєму запереченні зазначає, що за професією ОСОБА_3 є поваром, готує і розвозить їжу. Якщо суд позбавить його права керування ТЗ, то останній втратить єдине джерело доходу, оскільки готує та розвозить продукти харчування, не зможе заробляти собі на прожиття і утримувати батьків. ОСОБА_3 має позитивні характеристики з двох джерел, що не сумісно з образом особи, яка вживає наркотичні засоби.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом та забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За положеннями ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, яке з урахуванням положень статей 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001№1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п.3 Розділу І Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до п.6. Розділу І Інструкції Огляд на стан сп`яніння проводиться, зокрема: лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Пунктом 7 Розділу І Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч.3 та ч. 4 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103, визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п.8 Порядку).

Пунктами 7-13 Розділу ІІІ Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачено обов`язкове проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини. Метою такого лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку, що у випадку наявності підстав вважати, що особа перебуває у стані наркотичного сп`яніння огляд на стан сп`яніння може бути проведено виключно в медичному закладі. При цьому проведення огляду водія фіксується за допомогою технічних засобів відеозапису або ж у присутності двох свідків.

На підтвердження вини ОСОБА_1 подано:

- протокол про адміністративне правопорушення серії БД №233798 від 20.06.2021, з якого встановлено, що 20.06.2021 о 21 год. 25 хв. в м.Ужгороді по вул.Баб`яка, буд.4, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 21019 державний номерний знак НОМЕР_1 , за наявності ознак наркотичного сп`яніння відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння; відмова від проходження огляду зафіксована на бодікамеру 3852. Відповідний DVD диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського додано до протоколу.

- постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4379419 від 20.06.2021, якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП (керування ТЗ з непристебнутим ременем безпеки).

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що гр. ОСОБА_1 порушив пункт п. 2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд критично оцінює доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 було безпідставно зупинено працівниками поліції, оскільки з дослідженого відеозапису вбачається, що підставою зупинки водія було Порушення правил дорожнього руху, а саме порушення правил користування ременями безпеки (непристебнутий ремінь безпеки). Про конкретну причину зупинки транспортного засобу водія було поінформовано.

Згідно зі статтею 31 Закону України "Про національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи: 1) перевірка документів особи; 4) зупинення транспортного засобу.

Статтею 35 Закону України "Про національну поліцію" передбачено причини для зупинення транспортного засобу серед яких порушення водієм Правила дорожнього руху. Саме ж скасування постанови про накладення адміністративного стягнення не спростовує підставність (законність) зупинки транспортного засобу.

Також не знайшли свого підтвердження доводи сторони захисту щодо нероз`яснення особі підстав проходження огляду на стан сп`яніння, наслідків відмови від такого огляду, оскільки такі спростовуються дослідженим відеозаписом.

Щодо твердження захисника про відсутність повноважень поліцейського Лєбєдєва М.С. на складання протоколу, то таке спростовується наступним.

Відповідно до ст.255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, протоколи про правопорушення, зокрема за ст.130 КУпАП, мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції.

Згідно поданої захисником посадової інструкції заступника командира взводу роти батальйону управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, яка у свою чергу надана йому на адвокатський запит управлінням патрульної поліції в Закарпатській області, зокрема, п.2.2.12 Інструкції, вказана посадова особа забезпечує особисто та/або силами особового складу припинення правопорушень та оформлення відповідних матеріалів.

Розділом ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1376 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 р. за № 1496/27941, документування у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів поліції, зазначених у статті 222 КУпАП, здійснюється шляхом складання протоколів відповідно до статті 255 КУпАП.

Щодо неправильного зазначення у протоколі назви посади поліцейського ОСОБА_5 , то таке не є істотним порушенням оформлення протоколу та не впливає на його законність.

Стосовно відсутності ознак сп`яніння, які б давали підстави для направлення особи для медичного огляду на стан сп`яніння, то такі зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому особі було також повідомлено про наявність таких ознак, що й стало підставою для направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння.

Суд не погоджується з твердженням захисника адвоката Цебрика Л.В. про те, що відмова від проходження огляду повинна фіксуватися за обов`язкової участі двох свідків, оскільки відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП, яка регламентує порядок проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, і тільки в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Норми вказаної статті мають вищу юридичну силу у порівнянні з Інструкціями, оскільки Кодекс України про адміністративні правопорушення є кодифікованим актом законодавства, який прийнято пізніше у часі, тому темпоральна колізія вирішується саме на користь норм вказаного кодексу.

В даному випадку поліцейськими здійснювався відеозапис на якому і було зафіксовано відмову особи від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Також неспроможними є доводи захисника про недопустимість такого відеозапису з підстав, що такий проводився на боді камеру іншого поліцейського, чи взагалі на інший пристрій з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.ст.31,40 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Поліцією в своїй діяльності застосовуються технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання Правил дорожнього руху України.

Згідно п.п.4,5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 за №1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Патрулювання здійснюється, як правило, поліцейським екіпажем, відтак не виключає участь кількох поліцейських в оформленні правопорушення, відтак проведення відеозйомки на боді камеру іншого поліцейського чи застосування інших пристроїв при виконанні своїх повноважень не суперечить вимогам Закону «Про національну поліцію» та відповідній Інструкції.

Отже, судом досліджені та перевірені доказами обставини, які беззастережно свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Ухвалюючи дане судове рішення, суд керується також ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України" (п.58) суд наголошує, що відповідно до принципу належного здійснення правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно ст.23КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

При накладенні адміністративного стягнення на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує характер вчиненого нею правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, бере до уваги, що дане правопорушення являються грубим порушенням правил дорожнього руху та вважає за необхідне, з урахуванням санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Згідно з п. 5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» - ставка судового збору, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.34,35,40-1,280,283-284,289 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень) з позбавлення права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 454(чотириста п`ятдесят чотири гривні) грн.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М.Хамник