запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/355/21Головуючий у 1-й інстанції Круглікова А.В.
Єдиний унікальний №333/6481/20Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2021 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 20 січня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 25.10.2020 року о 03 год. 11 хв. ОСОБА_1 в м.Запоріжжі, по вул.Космічна, буд.140 керував транспортним засобом «ВАЗ 21074» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння за згодою водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального приладу «Alcotest Drager 6820», результат позитивний 1,53 ‰, тест №833. Тест проводився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «а» ПДР України.

ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Свої вимоги мотивував тим, що він не вживав алкогольних напоїв. Після того, як технічний засіб показав позитивний результат, він не погодився з ним та наполягав пройти огляд у закладі охорони здоров`я, однак працівники поліції відмовили йому та склали відносно нього протокол.

Вказує, що про день та час розгляду справи він не повідомлявся, справа була розглянута без його участі, чим було порушено його право на захист, він не надав суду пояснення та не встиг скористатись правовою допомогою.

Вважає, що отримані результати технічного засобу є недопустимими доказами, оскільки невідомо коли саме технічний засіб проходив повірку.

Заслухавши ОСОБА_1 , який повністю підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП складу адміністративного правопорушення засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, з матеріалів справи вбачається, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення в повному обсязі підтверджена:

- відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №104830 від 25 жовтня 2020 року, згідно з яким ОСОБА_1 у зазначений час керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння; зі змістом протоколу ОСОБА_1 ознайомився, йому роз`ясненні права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України і ст.268 КУпАП, його копію отримав, що засвідчив своїм особистим підписом (а.с.1);

- актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, та роздруківкою результатів приладу «Драгер», з яких вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу «Драгер», та результат тестування склав 1,53 проміле; в даному акті ОСОБА_1 зазначив, що погоджується із результатами огляду (а.с.3);

- направленням на огляд водія до КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25 жовтня 2020 року (а.с.4);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а також факт його проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», його результати (а.с.5-6);

- рапортом поліцейського взводу №3 батальйону патрульної поліції в м. Мелітополь ГУНП в Запорізькій області Силакова І.О. (а.с.7);

- відеозаписом, який міститься на доданому до матеріалів справи оптичному носії DVD-R, на якому зафіксовані обставини події від 16.01.2020 року, зокрема факт встановлення перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння і погодження ОСОБА_1 із результатами перевірки на стан сп`яніння.

Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив передбачене ч.1 ст.130 КУпАП правопорушення при викладених в постанові суду обставинах.

Викладені у постанові висновки суду першої інстанції є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, в т.ч. ці висновки підтверджуються відеозаписом, з якого вбачається що огляд на стан алкогольного сп`яніння водія був проведений на місці зупинки транспортного засобу, який проводився в присутності двох свідків з використанням спеціального технічного засобу "Alcotest Drager 6820", результат якого після проведення тесту мав цифровий показник 1,53 проміле алкоголю, з чим ОСОБА_1 погодився.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №104830 від 25 жовтня 2020 року відносно ОСОБА_1 , містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року. З зазначеним протоколом ОСОБА_1 був ознайомлений, його копію отримав, що засвідчив особистим підписом.

Крім того, зауважень до протоколу та до акту від ОСОБА_1 не надійшло, він власноруч розписався в протоколі та в акті, з результатом огляду був згоден. Також не надходило від останнього будь-яких зауважень під час огляду, що підтверджується відеозаписом, з якого вбачається, що працівниками поліції були роз`яснені права, передбачені ст.268 КупАП., пояснена процедура та спосіб проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, були запропоновані тестові трубки у запечатаному вигляді на вибір, одну з яких ОСОБА_1 обрав власноруч. Огляд проводився у присутності двох свідків. Свою згоду з результатами огляду ОСОБА_1 надав і розписавшись на роздруківки результатів приладу «Драгер».

Також є безпідставними доводи щодо порушення поліцейським порядку огляду на стан сп`яніння та незаконність дій працівників поліції під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , оскільки при перевірці цих доводів апеляційний суд таких порушень не встановив. Після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки інспектор поліції запропонував ОСОБА_1 додатково пройти огляд у закладі охорони здоров`я, на що останній відмовився у присутності двох свідків.

Доводи про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено інспектором про його права також не співпадають з фактичними обставинами, оскільки як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення йому були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, про що свідчить його підпис у відповідній графі протоколу. Даний факт також додатково підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом вказаних подій.

Доводи апелянта про те, що результати його огляду на стан сп`яніння мають бути визнані недійсними через те, що в матеріалах справи відсутні дані коли саме технічний засіб пройшов останню повірку, а міжповірочний інтервал складає 12 місяців, апеляційний суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МВС/МОЗ від 09 листопада 2015 року №1452/735, поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, у тому числі і Alcotest Drager №6820, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Згідно Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» №1324-VII від 05.06.2014 року міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1747 від 13.10.2016 року і становить 1 рік.

Всім вказаним вимогам Alcotest Drager №6820 відповідає, останню повірку зазначений технічний засіб пройшов 22.09.2020 року, про що свідчить наявна в матеріалах справи роздруківка результатів приладу «Драгер», огляд ОСОБА_1 був проведений 25.10.2020 року, тобто в межах допустимого строку, міжповірочний інтервал складає 1 рік.

Отже, використання медичних виробів газоаналізатора Alcotest Drager №6820, є можливим, за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування), що у свою чергу підтверджує вірність результатів вимірювання.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про те, що суд розглянув справу у його відсутність, тим самим порушив вимоги ст.268 КУпАП, апеляційний суд доходить наступного.

Відповідно до ст.8 Конституції, в Україні визнається і діє принцип Верховенства права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Ісмаїлов проти Росії», в пункті 31 зазначив, що принцип верховенства права одне з підвалин демократичного суспільства закріплений в усіх статтях Конвенції, чи було досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Згідно з пунктом 34 вказаного рішення, суд повинен проаналізувати, чи дотримали органи влади розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищатися від обвинувачення.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.41) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_1 дійсно не був присутній в судовому засіданні суду першої інстанції, яке відбулось 20 січня 2021 року. Між тим, про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 був повідомлений заздалегідь належним чином, однак до суду не з`явився. ОСОБА_1 було відомо про наявність у провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя справи відносно нього про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, при складанні протоколу йому були роз`ясненні права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, та повідомлено його про розгляд справи у Комунарському районному суді м. Запоріжжя. Він був зобов`язаний цікавитись відомостями про рух справи про адміністративне правопорушення та прибути до суду для участі в судовому засіданні.

Інформація про завчасне публікування списків справ, призначених до розгляду в кожному суді України, у тому числі в Комунарському районному суді м. Запоріжжя, на офіційному сайті, дошці об`яв, є загальновідомою.

Приймаючи до уваги, що ст.277 КУпАП передбачений строк розгляду справи про адміністративне правопорушення, який становить п`ятнадцять днів з дня одержання відповідного протоколу та інших матеріалів, апеляційний суд за наведених обставин не вбачає порушень процесуального закону з приводу розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

При цьому Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово звертав свою увагу на те, що право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлена ч.1 ст.268 КУпАП, не є абсолютним.

До того ж, права передбачені ст.268 КУпАП були поновленні ОСОБА_1 шляхом виклику його до суду апеляційної інстанції. Суд апеляційної інстанції переконався у обізнаності ОСОБА_1 про судовий розгляд справи та надання йому можливості бути присутнім в суді апеляційної інстанції, надавати пояснення і користуватися, передбаченими ст.268 КУпАП, правами. Реалізації зазначених прав пов`язана виключно із волевиявленням особи, і ОСОБА_1 скористався своїм правом та надав суду пояснення.

Таким чином, порушення, на які звертав увагу ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, є суто формальними, які не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті рішення, до того ж останній не заперечував факт керування транспортним засобом, тобто фактичні обставини справи не оскаржував.

При накладенні адміністративного стягнення суддя дотримався вимог ст.33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, взявши до уваги характер вчиненого правопорушення і врахувавши, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення - штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 20 січня 2021 року щодо ОСОБА_1 в цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар

Дата документу Справа № 333/6481/20