___________ МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ_____ ________
Справа №521/4186/21
Пр. №3/521/3437/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Сегеди О.М.,

при секретарі Ткач А.О., за участю:

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

потерпілого ОСОБА_2 ,

представника потерпілого адвоката Баринова Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі матеріали адміністративної справи, що надійшли з полку Управління патрульної поліції в Одеській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

встановив:

12 березня 2021 року о 09 годині 00 хвилин у м. Одесі по вул. 2-га Приміська, 13 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Renault Duster», державний номерний знак НОМЕР_2 з встановленим НОМЕР_3 згідно оперативного талону НОМЕР_4 від 16 березня 2020 року, рухаючись по вул. 2-га Приміська в напрямку вул. Спартаківська та на перехресті з вул. Сурікова, не надав перевагу в русі автомобілю «Chevrolet Volt», державний номерний знак НОМЕР_5 , який рухався з правого боку по вул. Сурікова, та скоїв з ним зіткнення. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 16.12 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі ПДР України).

В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

За даним фактом відносно водія ОСОБА_1 працівниками полку Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції складено протокол серії ДПР 18 № 044462 від 12 березня 2021 року про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди не визнав та пояснив суду, що він рухався по головній дорозі, а саме по вул. 2-га Приміська, а водій ОСОБА_2 рухався по вул. Сурікова, що є другорядною дорогою, що підтверджується встановленням на ній відповідних знаків «Дати дорогу».

Раніше надав до суду заперечення на протокол у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, у яких зазначив, що він рухався по вул. 2-га Приміська, яка є головною дорогою, відповідно до наявної організації дорожнього руху згідно відповіді КУ «СМЕП» ОМР. Так, згідно дислокації на даному перехресті по вул. Сурікова перед перетином вул. 2-га Приміська встановлені дорожні знаки 2.1 «Дати дорогу». Транспорт, що рухається по вул. Сурікова повинен дати дорогу транспорту, що рухається по вул. 2-га Приміська. Зазначив, що з пояснень водія ОСОБА_2 вбачається, що останній не знав, на якій дорозі він знаходиться, у зв`язку з чим мав керуватися п. 16.15 ПДР України, а не правилом п. 16.12.

Крім того, вважає, що сержантом поліції ОСОБА_3 було невірно оцінено дорожню обстановку, внаслідок чого невірно складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, а саме не на ту особу.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просив суд закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та направити до УПП в Одеській області ДПП копії матеріалів адміністративної справи для додаткового дослідження дій ОСОБА_2 згідно з п. 16.11 ПДР України для складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП (а.с. 23-25).

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив суду, що дорожньо-транспортна пригода сталася саме з вини ОСОБА_1 , оскільки на нерегульованому перехресті рівнозначних доріг, на якому були відсутні будь-які дорожні знаки, останній повинен був надати перевагу в русі транспортному засобу, що наближався до нього з правої сторони.

Раніше надав до суду пояснення по справі, в обґрунтування яких зазначив, твердження ОСОБА_1 , що він нібито рухався по головній дорозі не відповідають дійсності, оскільки зі схеми ДТП вбачається, що по вул. 2-га Приміська на перехресті з вул. Сурікова знак 2.3 «Головна дорога» відсутній. Крім того, згідно відповіді КУ «СМЕП» ОМР від 15 квітня 2021 року погоджена та затверджена схема організації дорожнього руху на перехресті вул. 2-га Приміська вул. Сурікова відсутня. Вказував, що по вул. Сурікова в напрямку вул. Малиновського, в якому він їхав, дорожній знак 2.1 «Дати дорогу» не встановлений, тому, за його думкою, він правомірно вважав, що наближається до перехрестя рівнозначних доріг (а.с. 19-21, 32-33).

Представник потерпілого, діючий на підставі ордеру від 09 квітня 2021 року, підтримав свого довірителя та просив суд притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна передбачена ст. 124 КУпАП та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року (тут і далі у редакції на час вчинення правопорушення).

Норма статті 124 КУпАП носить бланкетний характер, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила, та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Так, у відповідності п. 16.12 ПДР України на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.

Згідно відповіді КУ «СМЕП» ОМР №01-07/56 від 24 березня 2021 року, згідно дислокації на даному перехресті по вул. Сурікова перед перетином вул. 2-га Приміська встановлені дорожні знаки 2.1 «Дати дорогу». Транспорт, що рухається по вул. Сурікова повинен дати дорогу транспорту, що рухається по вул. 2-га Приміська (а.с. 26).

Відповідно до відповіді КУ «СМЕП» ОМР від 15 квітня 2021 року, в КУ «СМЕП» ОМР відсутня погоджена та затверджена схема організації дорожнього руху на перехресті вул. 2-га Приміська вул. Сурікова (а.с. 22).

Листом від 30 квітня 2021 року КУ «СМЕП» ОМР повідомлено, що інформація, надана КУ «СМЕП» ОМР від 15 квітня 2021 року, не суперечить інформації, що зазначена у листі від 24 березня 2021 року (а.с. 37).

ОСОБА_1 стверджував, що він проживає у даному районі, йому достеменно відомо було, що вул. 2-га Приміська є головною дорогою, тому він впевнено рухався по головній дорозі з дозволеною швидкістю, а водій ОСОБА_4 повинен був керуватися п. п. 16.15, 16.3 та 16.11 ПДР України.

Разом з тим, ОСОБА_2 вказував, що по вул. Сурікова в напрямку вул. Малиновського, в якому він їхав, дорожній знак 2.1 «Дати дорогу» не встановлений, тому, він правомірно вважав, що наближається до перехрестя рівнозначних доріг, а тому ОСОБА_1 , який рухався по вул. 2-га Приміська, повинен був надати йому дорогу відповідно до вимог п. 16.12 ПДР України.

Як слідує зі схеми ДТП, на момент вчинення пригоди за участю водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по вул. 2-га Приміська на перехресті з вул. Сурікова дорожній знак 2.3 «Головна дорога» був відсутній, на перехресті вул. Сурікова (зі сторони вул. Бреуса) та вул. 2-га Приміська дорожній знак 2.1 «Дати дорогу» - відсутній, на перехресті вул. Сурікова (зі сторони вул. С. Ріхтера) та вул. 2-га Приміська встановлений дорожній знак 2.1 «Дати дорогу».

Судом встановлено, що 23 березня 2021 року фахівцями КУ «СМЕП» ОМР була здійснена виїзна перевірка перехрестя вул. 2-га Приміська - вул. Сурікова та виявлено відсутність дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» зі сторони вул. Бреуса.

Разом з тим, листом КУ «СМЕП» ОМР №01-07/56 від 24 березня 2021 року повідомило, що транспорт, що рухається по вул. Сурікова повинен дати дорогу транспорту, що рухається по вул. 2-га Приміська.

Отже, наявні матеріали, в своїй сукупності свідчать про те, що перехрестя, на якому відбулося зіткнення, є перехрестям нерівнозначних доріг, з яких вул. 2-га Приміська головна, а вул. Сурікова другорядна, однак фактичні дані дають підстави констатувати відсутність дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» на перехресті вул. 2-га Приміська - вул. Сурікова зі сторони вул. Бреуса.

Відповідно до п. 16.15 ПДР України, якщо неможливо визначити наявність покриття на дорозі (темна пора доби, грязь, сніг, тощо), а знаки пріоритету відсутні, водій повинен вважати, що перебуває на другорядній дорозі.

Згідно п. 16.11 ПДР України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Відповідно до ПДР України, автомобільною дорогою є вулиця (дорога) частина території, в тому числі в населеному пункті, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, і обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу. Цей термін включає також спеціально побудовані тимчасові дороги, крім довільно накатаних доріг (колій).

Головна дорога дорога з покриттям відносно ґрунтової або та, що позначається знаками 1.22, 1.23.1, 1.23.2, 1.23.3, 1.23.4, 2.3. Наявність на другорядній дорозі покриття безпосередньо перед перехрестям не прирівнює її за значенням до перехрещуваної.

Перехрестя місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Відповідно ДСТУ 4100:2014, дорожні знаки повинні встановлюватись з правого боку дороги поза проїзною частиною та узбіччям (допускається установлювати на присипній бермі), на тротуарі, розділювальній смузі, газоні тощо та над дорогою, крім випадків, що спеціально обумовлені цим стандартом (п.п. 10.2.4).

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи вимоги статті 62 Конституції України, відповідно до якої усі сумніви тлумачаться на користь особи, суд вважає, що в діях водія ОСОБА_1 не доведено склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Отже, на переконання суду бездіяльність власника доріг, який не забезпечив належну їх організацію у місті, шляхом встановлення дорожніх знаків «Дати дорогу» на вказаному перехресті, що відповідало б державним стандартам, знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП.

У відповідності до п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

У п. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини, п. 2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, принципі 36 Зводу принципів захисту всіх осіб, ст. 62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, у тому числі визначену п. 2 ст. 6 презумпцію невинуватості, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року). Зокрема, з огляду на санкцію ст. 124 КУпАП у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, яке Європейським Судом визнається кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

З цього випливає, що обов`язок доводити вину, як складова презумпції невинуватості, покладається на адміністративний орган та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі.

Європейський суд з прав людини встановив критерій доведеності «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25).

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №688/788/15-к, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Згідно усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30 травня 2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява №36673/04); рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії»(Karelin v. Russia), заява №926/08 року) у випадку, «коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За таких обставин, суд вважає, що у даній адміністративній справі не доведена винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, саме у зв`язку з порушенням ним п. 16.12 ПДР України.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин як відсутність складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та беручи до уваги те, що в судовому засіданні достовірно не доведено факт вчинення ОСОБА_1 (в межах протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 044462 від 12 березня 2021 року), адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в зв`язку з порушенням ним п. 16.12 ПДР України, а тому суд приходить до висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 245, 247, 283, 284 КУпАП, суд

постановив:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: О. М. Сегеда