Провадження № 33/4823/216/21
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2021 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Підгорного К.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 січня 2021 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 06 грудня 2020 року, в 22.22 год., по вул. Магістратська, 1, у м. Чернігові, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога та за допомогою приладу «ДРАГЕР» ARBF 0396 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, винесеного без всебічного дослідження усіх доказів і без надання їм належної оцінки. Зазначив, що він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, чим був позбавлений прав передбачених ст. 59 Конституції України та ч. 1 ст. 268 КУпАП. Звертає увагу на те, що він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, не мав ознак такого стану та від проходження огляду в установленому порядку не відмовлявся. Вказав, що протокол і показання свідків не є належними та допустимими доказами, так як свідки під час складання протоколу присутніми не були, вони підписали чисті бланки протоколу та пояснень. Зупинка транспортного засобу була незаконною, оскільки він не порушував правил дорожнього руху.

Також, просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, оскільки в судовому засіданні він не був присутній, а копію судового рішення отримав лише 26 березня 2021 року.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених вище підстав; перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Як убачається з матеріалів справи, постанова місцевого суду щодо ОСОБА_1 була винесена 26 січня 2021 року. Строк на апеляційне оскарження вказаного судового рішення закінчився 05 лютого 2021 року.

Проте, враховуючи, що ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи, копію судового рішення отримав лише 26 березня 2021 року, а вже 05 квітня 2021 року подав апеляційну скаргу, тому строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду підлягає поновленню.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також у присутності двох свідків.

Пунктом 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 свою вину у скоєному правопорушенні не визнав, з обставинами викладеними в протоколі не погодився та просив провадження у справі щодо нього закрити.

Пояснив, що він дійсно керував транспортним засобом, але працівники поліції його не зупиняли. Вони під`їхали до нього, коли ОСОБА_1 зупинився біля магазину. Спочатку він відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», оскільки не перебував у стані сп`яніння, і до того ж не знав, що це за прилад. Також спочатку відмовився і від проходження медичного огляду у лікаря-нарколога. Потім друзі пояснили йому, що прилад «Драгер» може давати значну похибку при огляді, тому ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі. Але працівники поліції відмовили йому в цьому, пояснивши, що вони зафіксували його відмову від проходження такого огляду. Наполягав на тому, що поліцейські навмисно зупинили відеофіксацію, щоб не було доказів згоди ОСОБА_1 на проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря-нарколога.

Проте, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №029656 від 06.12.2020, ОСОБА_1 , 06 грудня 2020 року, о 22 год. 22 хв., в м. Чернігові, по вул. Магістратська, 1, керував транспортним засобом «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога та за допомогою приладу «ДРАГЕР» ARBF 0396 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Згідно даного протоколу, ОСОБА_1 відмовився надати пояснення, поставити свій підпис у протоколі, а також отримати копію протоколу (а.с.8).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Факт відмови ОСОБА_1 від огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які пояснили, що водій ОСОБА_1 , в їх присутності, відмовився проходити огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку, при цьому мав ознаки алкогольного сп`яніння (різки запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, тремтіння пальців рук) (а.с.12,13).

При цьому, дані свідки не мають бути очевидцями події, оскільки ці особи лише засвідчують факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння. До того ж, на переконання апеляційного суду, дані свідки не мали жодних підстав обмовляти ОСОБА_1 , їх пояснення повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги щодо неможливості посилання на письмові пояснення свідків, які заповнені поліцейськими, не свідчать про їх недостовірність, оскільки свідки в письмових поясненнях особисто поставили свої підписи (а.с.5, 6).

Вказане підтверджується переглянутим у судовому засіданні апеляційного суду відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що після зупинки автомобіля «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_1 , працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» або в закладі охорони здоров`я, проте останній відмовився. Крім того, ОСОБА_1 були роз`яснені права та наслідки відмови від проходження такого огляду, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Також є безпідставними посилання апелянта з приводу відсутності на відеозаписі свідків при відмові ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, так як це не відповідає дійсності і спростовується самим відеозаписом.

Відповідно до рапорту працівника патрульної поліції та копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 06.12.2020, підставою зупинки працівником патрульної поліції транспортного засобу «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , слугувало порушення останнім п.п.31.1 ПДР України, що підтверджується переглянутим у судовому засідання апеляційного суду вищевказаним відеозаписом.

А тому доводи апелянта про безпідставність зупинки працівниками поліції транспортного засобу під його керуванням є неспроможними.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували надані разом з протоколом докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, останнім суду не надано.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку оформлення протоколу працівниками поліції щодо нього ОСОБА_5 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Отже, місцевий суд у повному обсязі дослідив всі докази, що маються в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 ПДР України, з чим погоджується й апеляційний суд.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відтак, доводи апелянта щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію ОСОБА_1 слід розцінювати, як намагання уникнути ним встановленої законом відповідальності за скоєне.

Посилання апелянта на порушення судом вимог ст.268 КУпАП у зв`язку з тим, що розгляд справи відбувся без його участі, на думку апеляційного суду, є слушними.

Як убачається з матеріалів справи, вона була розглянута місцевим судом у відсутності ОСОБА_1 . Розглянувши справу за даних обставин, суддя допустив порушення гарантованих ст.268 КУпАП прав ОСОБА_1 , що є порушенням вимог закону.

Однак, апеляційний суд вважає, що вказане порушення не може вплинути на законність оскаржуваної постанови місцевого суду.

Так, право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності бути присутнім під час розгляду справи в суді, було поновлене апеляційним судом. Вказана особа належним чином викликана в судове засідання до апеляційного суду, де дала пояснення по суті справи та мала можливість надати докази на підтвердження своїх доводів.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 січня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 січня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний