ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/4966/21 Головуючий в 1 інст. Баруліна Т.Є.
Провадження № 33/807/778/21 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000, 00 гривень з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 29.06.2021 року відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 043863 за ч.1 ст. 130 КУпАП, згідно якого 29.06.2021 р. о 20 год. 40 хв. в м. Запоріжжі водій ОСОБА_1 керував т.з. ЗАЗ 1102 д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Тюленіна, в м. Запоріжжя, маючи явні ознаки наркотичного сп`яніння (зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук).

На пропозицію проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння водій відмовився, від керування транспортним засобом відсторонений.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що справа була розглянута судом однобічно, оскільки не було взято до уваги, що працівники поліції допустили порушення ст. 266 КУпАП. Вважає, що він не може бути притягнутий до відповідальності, оскільки зібранні матеріали справи працівниками поліції були з порушеннями, що свідчить про недопустимість доказів.

Вказує, що ознак сп`яніння у нього не було, вказане виходить з відеозаписів.

Зазначав, що за тиждень курив спайс-кальян, але працівники поліції, почувши вказане, почали казати, що наркотики тримаються дуже довго та його затримують, а машину заберуть на майданчик. Потім поліцейський сказав, якщо він відмовиться від огляду, вони його відпустять і йому нічого не буде. Вказана подія проходила без залучення свідків. Апелянт відмовився від огляду.

Вказує, що об`єктивних доказів того, що він відмовився від огляду в матеріалах справи не має, а працівники поліції без залучення свідків порушили вимоги ст. 266 КУпАП під час події.

Права та обов`язки, наслідки відмови працівники поліції не роз`яснили апелянту.

Зазначає, що відеозапис зроблений з порушеннями, оскільки всіх події не було зафіксовано.

Зазначає, що згідно протоколу йому запропонували не огляд у встановленому порядку, а медичний огляд. Відмова від цього не є складом порушення за ст. 130 КУпАП.

Вказує, що фактично копію протоколу йому не видали. В протокол вносилися дописки, після його складання та підписання апелянтом.

Також наголошує, що його не було відсторонено від керування, а просто було відпущено, що свідчить про його тверезий стан і реальну відсутність ознак сп`яніння.

Просить суд постанову місцевого суду скасувати, а провадження закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

Зі змісту ст. 283 КУпАП випливає, що постанова суду має бути вмотивованою.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що зазначених вимог закону суддя місцевого суду дотримався в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Висновки суду, викладені в постанові щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими і відповідають дослідженим доказам у справі.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №043863 від 29 червня 2021 року (а.с.1), ОСОБА_1 інкриміновано, що він 29.06.2021 р. о 20 год. 40 хв. в м. Запоріжжі керував т.з. ЗАЗ 1102 д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Тюленіна, в м. Запоріжжя, маючи явні ознаки наркотичного сп`яніння (зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук).

На пропозицію проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння водій відмовився, від керування транспортним засобом відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як передбачено п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), водій зобов`язаний на вимогу працівників поліції пройти у встановленому порядку медичне обстеження для визначення стану алкогольного сп`яніння,впливу наркотичних або токсичних речовин.

Ознаками об`єктивної сторони за ч. 1 ст. 130 КУпАП є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, по третє - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відмова від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння є адміністративним правопорушенням за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, такий та його невід`ємні складові повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного проступку.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути доведені сукупністю належних і допустимих доказів.

Переглядаючи матеріали справи, можливо встановити, що викладене в протоколі обвинувачення доводиться такими доказами: 1) направленням водія на огляд (а.с.3), яким вказано, що у ОСОБА_1 виявленні ознаки наркотичного сп`яніння у вигляді тремтіння пальців рук, порушення мови, зіниці очей, що не реагують на світло. Від проходження огляду в медичному закладі водій відмовився; 2) відеозаписами події (а.с.6), якими встановлено, що транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 було зупинено за порушення ПДР України, а саме за непрацюючий стоп-сигнал, відсутність бризговиків. Під час спілкування поліцейським у водія були виявленні ознаки наркотичного сп`яніння. На пропозицію працівника поліції пройти медичний огляд, водій ОСОБА_1 відмовився. Водію було повідомлено, що він тимчасово відсторонений від керування транспортним засобом.

Суд апеляційної інстанції враховуючи викладене, дійшов до висновку, що працівник поліції та суд першої інстанції правильно розцінили вказані дії водія, як відмову від проходження медичного огляду, що є порушенням п.2.5 ПДР України.

Будь-яких порушень із сторони працівників поліції не було зафіксовано. Матеріали про адміністративне правопорушення складені у відповідності до вимог КУпАП.

Апеляційний суд відхиляє доводи ОСОБА_1 , оскільки вони є необґрунтованими.

Зокрема, посилання апелянта на те, що йому було запропоновано пройти саме медичний огляд.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103.

Аналіз вказаних нормативних актів свідчить, що у разі виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння співробітниками поліції огляд на місці зупинки транспортного засобу не проводиться, для проведення огляду водій відразу направляється до найближчого закладу охорони здоров`я, а тому доводи апелянта, що огляд на місці зупинки не проводився, є такими, що не заслуговують на увагу.

Таким чином, працівник поліції у відповідності до вказаного вірно запропонував ОСОБА_1 пройти саме медичний огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння.

Положеннями ст. 266 КУпАП не вимагається присутність свідків при проведенні огляду на стан сп`яніння чи відмові особи від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Твердження про те, що свідки необхідні для того, щоб зафіксувати відмову від проходження огляду, не ґрунтуються на положеннях закону.

Щодо відеозапису, який на думку апелянта зроблений був з порушеннями.

Дійсно під час апеляційного перегляду справи встановлено, що відеозаписи не мають безперервний формат.

Однак вказаний недолік на час розгляду справи усунути неможливо, адже відповідно до п. 3 розділу VIII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 № 1026 визначає, що строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, становить 30 діб, а позиція особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щодо фактичних обставин справи, висловлена лише під час апеляційного перегляду, тобто майже через три місяці.

Натомість наявний відеозапис свідчить про те, що під час події водій дійсно відмовився від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння, а також під час складення протоколу про адміністративне правопорушення та ознайомлення із його змістом водій не заперечував факт керування транспортним засобом. Під час події водій він мав реальну можливість викласти свої аргументи, конкретизувати свою незгоду з діями працівників поліції, але цим правом ОСОБА_1 не скористався, що свідчить про згоду з діями працівників поліції.

Суд також відхиляє доводи апелянта, що йому не було видано копії протоколу, оскільки вказане твердження спростовується тим, що він особисто поставив підпис в протоколі, а саме в графі «копію протоколу отримав».

В противагу доводам ОСОБА_2 про невиконання працівниками поліції вимог щодо відсторонення від керування, апеляційний суд зазначає, що відеозаписом підтверджується, що водія було відсторонено від керування.

Крім того, протоколом вказано, що ОСОБА_1 було тимчасово відсторонено від керування автомобілем та видано тимчасове посвідчення водія.

Наведені обставини свідчать, що працівник поліції під час події повністю виконав вимоги ч. 1 ст. 266 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що працівники поліції спровокували ситуацію та вчиняли дії, які можуть мати характер порушення, на думку апеляційного суду, є лише позицією захисту для уникнення відповідальності.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст. 130 КУпАП є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням.

Таким чином, вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст. ст. 33 35, 38, ч.1 ст.130 КУпАП, урахувавши характер вчиненого правопорушення, особи правопорушника, пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставини, вважає, що адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керуванням всіма видами транспортних засобів, є тим стягненням, що відповідно до ст. 23 КУпАП, буде сприяти запобіганню вчинення ним нових правопорушень і розумінням на психологічному рівні, рівня тяжкості скоєного протиправного діяння.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 334/4966/21