Номер провадження: 33/813/1048/21
Номер справи місцевого суду: 522/1660/21
Головуючий у першій інстанції Осіїк Д.В.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дришлюка А.І.

при секретарі судового засідання Чирці Т.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

20 січня 2021 року щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №039049, в якому зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz s550 (державний номерний знак НОМЕР_1 ) у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» ALRM-0422 у присутності двох свідків. Результат огляду 0,35% проміле. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився.

19 лютого 2021 року постановою Приморського районного суду м. Одеси (головуючий-суддя Осіік Д.В.) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 454,00 грн.

12 липня 2021 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 направив до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси апеляційну скаргу, в якій зазначає, що не погоджується з вищевказаним рішенням, вважає, що суд першої інстанції безпідставно визнав його винним у вчиненому правопорушенні та посилається на те, що він не був повідомлений про розгляд справи у суді першої інстанції. Так апелянт просив скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2021 року, поновити строк на апеляційне оскарження та закрити провадження у справі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30 липня 2021 року ОСОБА_1 було поновлено строк апеляційного оскарження та відкрито апеляційне провадження за вказаною вище скаргою.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та/або його представник не з`явились, причини неявки суду не повідомляли. Про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином.

Відповідно до ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Враховуючи, що з моменту подання апеляційної скарги минуло більше чотирьох місяців, однак апелянт жодного разу не виявив зацікавленості у ході апеляційного розгляду його скарги, хоча як ініціатор такого розгляду на цій стадії повинен був вчиняти дії, спрямовані на отримання такої інформації, апеляційний суд прийшов до висновку про розгляд справи за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд відмовляє в задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. Згідно з ч. 3 вказаної статті у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015р. (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння (п.3 розділу І Інструкції) є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції). Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №039049, складеним інспектором 1 батальйону УПП в Одеській області лейтенантом Сінельніковою Аліною, 20 січня 2021 року ОСОБА_1 о 11 год 16 хв. в м. Одесі рухався по вул. Успенська, керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz S550 (д.н.з. НОМЕР_1 ) в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» ALRM-0422. Результат огляду 0,55% проміле. Від проходження огляду у закладі охорони здоров`я на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився. Освідчення на приладі «Драгер» проводилось у присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , пояснення яких наявні в матеріалах справи. Особи залучених свідків встановлено належним чином та зафіксовані як у протоколі про адміністративне правопорушення так і відповідних поясненнях. При цьому, апеляційному суду не було надано належних доказів на спростування вищеописаних обставин, а, власне, пояснення сторони розцінюються судом як спосіб самозахисту та не можуть спростувати інші зібрані по справі докази.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції оцінює критично посилання апелянта на те, що працівники поліції, ніби-то, не пропонували йому пройти освідчення на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, адже апелянт не спростовує факт проходженням ним освідчення на приладі «Драгер». Крім того, такий факт підтверджується показами свідків, що додаються до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №039049 та позначкою на самому протоколі «згоден».

Отже, враховуючи вищенаведене та оцінюючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних по суті висновків суду першої інстанції, апеляційний суд залишає оскаржувану постанову без змін.

На підставі викладеного та керуючись 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2021 року відхилити.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк