ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9279/21 Номер провадження 33/814/659/21Головуючий у 1-й інстанції Троцька А. І. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Категорія ч.1 ст.172-6 КУпАП
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., з участю: секретаря судового засідання Бродській В.О., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 07 жовтня 2021 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 07 жовтня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 гривні на користь держави.

Цією постановою, ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що будучи відповідно до п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до ст.172-6 КУпАП, суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», розпочавши 10.03.2021 діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, в порушення вимог п.1 ч.1 ст.45 вказаного Закону, п.п.1 п.5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016, несвоєчасно, без поважних причин, 23.07.2021 подав щорічну декларацію за минулий рік, чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , в якій просить скасувати постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 07 жовтня 2021 року, а провадження у справі закрити. Апелянт вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що при розгляді вказаної справи судом не враховано, що ОСОБА_1 - 11.01.2021 року о 20:42 год. та 21.01.2021 року о 22:13 год. подав декларації кандидата на посаду за 2020 рік, зміст яких жодним чином не відрізняється від щорічної декларації, поданої ним 23 липня 2021 року.

Крім того, суд першої інстанції при розгляді вказаної справи не звернув уваги на те, що ОСОБА_1 у період з 17.03.2021 по 08.09.2021 року включно перебував на навчанні в м. Суми, і не мав можливості вчасно подати річну декларацію за 2020 рік. Проте, подав її в терміновому порядку після повідомлення про необхідність подачі такої щорічної декларації. Посилається на те, що при прийнятті на роботу він не був ознайомленим з вимогами ЗУ «Про національну поліцію», ЗУ «Про запобігання корупції», Кримінальним Кодексом України та Кодексом України про адміністративні правопорушення, а дата і підпис на вказаних документах стоять «заднім числом» на вимогу Управління кадрового забезпечення ГУНП в Полтавській області. Вказує, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних об`єктивних даних про форму вини ОСОБА_1 та наявність умислу на вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Окрім того, в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, однак суд вважає його передчасним.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова суду прийнята судом 07.10.2021 року,повний текст якої складено суддею 08.10.2021 року. Копію оскаржуваної постанови апелянт отримав 12 жовтня 2021 року, аапеляційна скарга подана 18.10.2021 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, приходжу до такого висновку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 256, 280 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи. Необхідно встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним же у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Суди мають також з?ясовувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв`язку між діянням і виконанням особою повноважень, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч.1 ст.172-6 КУпАП відповідальність настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за те, що він будучи суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», розпочавши 10.03.2021 діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, в порушення вимог п.1 ч.1 ст.45 вказаного Закону, п.п.1 п.5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016, несвоєчасно, без поважних причин, 23.07.2021 подав щорічну декларацію за минулий рік, чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Однак апеляційний суд не повністю погоджується із висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного

При вирішенні питання про притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Конструктивною ознакою цього правопорушення є несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, що наказом ГУНП в Полтавській області № 128 о/с від 10.03.2021 рядового поліції ОСОБА_1 призначено на посаду поліцейського ізолятора тимчасового тримання № 3 Головного управління Національної поліції в Полтавській області (а.с.24).

У зв`язку із вступом на службу до Національної поліції України 10.03.2021 ОСОБА_1 складено присягу працівника Національної поліції України. (а.с.23).

Згідно підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є поліцейські.

Отже, ОСОБА_1 є особою, на яку поширюється дія Закону та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, у тому числі обмеження та зобов`язання, передбачені Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи зазначені у п. 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, п. 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб- сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Рішенням Національного агентства від 10.06.2016 року № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій особи уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», яке зареєстроване в міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за № 956/29089, затверджено форму декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною першою вказаної форми визначено, що декларація заповнюється та подається особисто суб`єктом декларування на веб-сайті Національного агентства через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Реєстру, шляхом заповнення електронної форми.

Із п. 5 Розділу ІІ Формування та ведення Реєстру Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, вбачається, що суб`єкти декларування подають декларації відповідно до статті 45 Закону з додержанням таких вимог: щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Таким чином ОСОБА_1 зобов`язаний був подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, або місцевого самоврядування до 01 квітня 2021 року.

Беручи до уваги викладене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд дав вірну оцінку.

Разом з тим, вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог статей 23, 33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Європейський суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року ЄСПЛ у справі «Ізмайлов проти Росії»).

Суд апеляційної інстанції також враховує практику ЄСПЛ про те, що застосований захід має бути пропорційним переслідуваній меті.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до статті 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, суд враховує незначний ступінь вчиненого правопорушення, оскільки фактично факту приховання даних про доходи не було, а також те, що правопорушник раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, вік, майновий стан, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність. При цьому не враховано дані щодо хвороби особи та перебування на навчанні, що ускладнювало останньому можливість своєчасно подати декларацію.

Із врахуванням наведеного вище апеляційний суд приходить до висновку, що на підставі ст. 22 КУпАП, ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності у зв?язку із малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя апеляційного суду

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 07 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП - скасувати.

На підставі ст.22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, оголосити ОСОБА_1 усне зауваження.

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити, на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин