Справа №587/1613/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Черних О. М.
Номер провадження 33/816/460/21 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 жовтня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 587/1613/21 за апеляційною скаргою захисника ШЕВЧЕНКА Д. С. на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 23.09.2021, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Шевченка Д. С.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі захисник ШЕВЧЕНКО Д. С. просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити, оскільки у працівників поліції були відсутні підстави для зупинки т/з, ОСОБА_1 не пропонувалося належним чином та у законний спосіб пройти огляд, протокол не містить відомостей, від якого саме огляду він відмовився. В матеріалах справи відсутній акт огляду на стан сп`яніння, направлення на проходження огляду до найближчого закладу охорони здоров`я, пояснення свідків. Також водія не було відсторонено від керування, а працівники поліції у своїй діяльності використовували недозволений спеціальний технічний засіб «Drager Alcotest 6810», який не містить оцінки відповідності та державної реєстрації. ОСОБА_1 не роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, відеозапис не може буди належним доказом вини.

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 23.09.2021 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн із позбавленням права керування т/з строком 1 рік. Стягнуто на користь держави 454 грн судового збору.

Згідно постанови, 07.08.2021 близько 00:11 на 329 км автошляху Київ-Суми-Юнаківка, на території Сумського району, Сумської області, ОСОБА_1 керував т/з М21406, д. н. з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в установленому порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Вислухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Шевченка Д. С., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 491931 від 07.08.2021, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що ОСОБА_1 керував т/з із ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на відповідний стан у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- показаннями в апеляційному суді свідка (працівника поліції) ОСОБА_3 , згідно яких 07.08.2021 під час патрулювання на 329 км автошляху Київ-Суми-Юнаківка на території Сумського району Сумської області був зупинений т/з під керуванням ОСОБА_1 через недоліки в роботі освітлювальних приладів. В процесі спілкування з останнім були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому неодноразово пропонувалося пройти відповідний огляд у закладі охорони здоров`я, на що водій відмовився, пояснюючи це тим, що знаходиться у стані алкогольного сп`яніння;

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, згідно якого працівниками поліції був зупинений т/з М21406, д. н. з. НОМЕР_1 . Одразу після зупинки працівник поліції підійшов до т/з, у якому за кермом знаходився ОСОБА_1 і який одразу повідомив працівників поліції, що він знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. Останньому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з та в медичному закладі, на що він відмовився та неодноразово наголошував, що знаходиться у стані алкогольного сп`яніння.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про необґрунтоване зупинення т/з під його керуванням, то вони задоволенню не підлягають, оскільки не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду справи. При цьому ОСОБА_1 не оспорює факт керування ним т/з та наявність вимоги працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, тобто виконання ним приписів п. 2.5 ПДР, що є обов`язком особи, яка керує т/з, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), у зв`язку з чим приходить до переконання, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність направлення водія на огляд, апеляційний суд вважає необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають, оскільки відповідне направлення надається поліцейським лише уповноваженій особі закладу охорони здоров`я (лікарю) і тільки у разі бажання особи, яка керує т/з, пройти такий огляд саме у закладі охорони здоров`я, а якщо водій категорично відмовляється від огляду, то направлення на медичний огляд не видається через відсутність об`єктивної потреби. При цьому відсутність зазначеного направлення на огляд для виявлення стану алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я лише свідчить про небажання водія пройти такий огляд у медичному закладі і не більш, так як це направлення не видається особі, яка керувала т/з із ознаками сп`яніння.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги захисника про те, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування т/з після складання щодо нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи. При цьому, в усякому разі такий факт може бути лише підставою для притягнення цих працівників до передбаченої законом відповідальності (при доведеності їх проступку), але не свідчить про порушення процедури огляду.

Не підлягають задоволенню і твердження апеляційної скарги щодо неналежності як доказу відеозаписів з камер працівників поліції, оскільки на відеозаписі зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків, що сприймається однозначно та без будь-яких сумнівів.

Адміністративна відповідальність особи, яка керує т/з, згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, крім іншого, настає у разі, коли така особа відмовляється від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. Диспозиція цієї статті є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколах та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів; під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності 2-х свідків; матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) в закладах охорони здоров`я у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами; перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій; проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.

Про наявність у працівника поліції обґрунтованих та об`єктивних підстав вважати, що ОСОБА_1 підлягав огляду на стан сп`яніння, свідчили відповідні ознаки, що відповідає приписам розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». При цьому питання встановлення наявності (чи відсутності) ознак стану сп`яніння, які є підставами для проведення огляду водія т/з, відноситься виключно до компетенції поліцейського, тому відповідні доводи апеляційної скарги також є необґрунтованими і задоволенню не підлягають задоволенню.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що працівники поліції у своїй діяльності використовували недозволений спеціальний технічний засіб «Drager Alcotest 6810» який не містить оцінки відповідності та державної реєстрації, то вони не заслуговують на увагу, оскільки підставою для експлуатації ЗВТ є сертифікат перевірки його типу, що відповідає вимогам ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», який регулює відносини, що виникають в процесі провадження метрологічної діяльності.

До того ж слід вказати про те, що, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2012 року, перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу, та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, та складає акт огляду особи з використанням спеціальних технічних засобів, а такий огляд з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки ОСОБА_1 і не проводився через відмову останнього від його проходження, вимоги надати сертифікат відповідності до приладу «Drager Alcotest 6810» останній також не висловлював.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про не роз`яснені йому прав не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, оскільки вказаний вище протокол серії ДПР18 № 491931 від 07.08.2021 містить власноруч виготовлені особисті підписи ОСОБА_1 . При цьому в суді першої інстанції ОСОБА_1 мав професійного захисника, який здійснював представництво його прав і законних інтересів.

Будь-яких доказів того, що працівники поліції здійснювали який-небудь тиск/вплив на ОСОБА_1 з метою примушування його до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння як і того, що він звертався до відповідних органів з відповідними заявами чи скаргами з приводу неправомірних дій поліцейських матеріали справи не містять.

Твердження сторони захисту про те, що відеозапис не може буди належним доказом вини, жодним чином не спростовує висновків суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відмова останнього від проходження огляду чітко зафіксована на відео файлі наданому працівником поліції і при його огляді не викликає сумніву у достовірності, тому відеозаписи є належним та допустимим доказом.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 23.09.2021 відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ШЕВЧЕНКА Д. С. на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов