Справа № 567/444/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року м. Острог

Суддя Острозького районного суду Рівненської області Василевич О.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Острозьким РВ УМВС України в Рівненській області,

за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив :

ОСОБА_1 ухилилась від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання своєї неповнолітньої доньки при наступних обставинах 21.03.2021 р. ОСОБА_1 за місцем проживання в АДРЕСА_1 ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків по вихованню своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до того, що остання в період часу з 13:00 год. 21.03.2021р. по 23:40 год. 21.03.2021р. самовільно залишила місце проживання та безвісти зникла, місце перебування її було невідоме.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, про дату та місце судового засідання неодноразово повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Практика Європейського Суду з прав людини, зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008р., наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Оскільки ОСОБА_1 було повідомлено належним чином про розгляд справи та від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, а також не повідомлено суд про причини неявки, та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд прийшов до висновку про можливість здійснити розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 на підставі доказів, наявних у матеріалах справи.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 , відібраних у неї 25.03.2021р. при складанні протоколу, 21.03.2021р. в обідню пору її неповнолітня донька ОСОБА_2 повідомила її, що буде гуляти з друзями. Разом з тим вона в цей час гостювала у своїх друзів, де вживала спиртні напої. В подальшому, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вона здійснила дзвінок на лінію 102 з приводу того, що її неповнолітня донька ОСОБА_2 пішла з дому та не повернулась, місце перебування її не відоме. Після зазначеного телефонного дзвінка вона пішла додому. Пригадує, що працівники поліції зателефонували їй та повідомили, що доньку знайдено. Зазначила, що у день відібрання у неї пояснень вона також вживала спиртні напої.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, окрім її письмових пояснень, доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №100123 від 25.03.2021р., заявою неповнолітньої ОСОБА_2 від 22.03.2021р., витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000042 від 21.03.2021р., постановою про закриття кримінального провадження від 22.03.2021р., та іншими матеріалами справи.

Відповідно до письмової заяви неповнолітньої ОСОБА_2 , відібраної у присутності педагога від 22.03.2021р., ОСОБА_2 повідомила, що 21.03.2021р. вона перебувала у м.Рівне у друзів, вказала, що будь-яких дій протиправного характеру відносно неї вчинено не було.

Згідно витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000042 від 21.03.2021р., цього дня ОСОБА_1 повідомила відділення поліції № 3 про те, що близько 11 год. 21.03.2021р. її неповнолітня донька ОСОБА_2 , 2004 року народження, пішла з дому та на даний час не повернулась і місце перебування останньої не відоме.

Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 22.03.2021р. кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000042 від 21.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. В ході проведення розшукових заходів було встановлено, що ОСОБА_2 знаходиться в м.Рівне у друзів. Після чого працівники поліції доставили останню до відділення поліції №3 (м.Острог) Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області, про що було повідомлено матір останньої. Зібрані в ході досудового розслідування дані вказують на те, що розшукувана ОСОБА_3 не була об`єктом протиправних посягань, спрямованих на спричинення смерті, а самовільно покинула місце проживання та поїхала в м.Рівне.

Відповідно до довідки Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_1 неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності, зокрема : 07.01.2021р. за ст.183 КУпАП, 09.01.2021р. за ст.183 КУпАП, 09.03.2021р. за ч.2 ст.44-3 КУпАП, 25.03.2021р. за ч.1, 2 ст.178 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч.4 ст.155 Сімейного Кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП проявляється в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

На підставі вищевикладеного, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП доведена матеріалами справи і дії останньої слід кваліфікувати за ч.1 ст.184 КУпАП, як ухилення її як матері від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення виховання неповнолітньої дитини.

При обранні виду адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушниці, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При обранні виду та розміру стягнення судом враховується відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, конкретні обставини вчинення адміністративного правопорушення, їх наслідки, а також ступінь винності у їх вчиненні.

Враховуючи фактичні дані, обставини встановлені при розгляді справи, дані про особу правопорушниці, яка неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, оцінивши докази, з метою здійснення заходів, спрямованих на запобігання адміністративним правопорушенням, виявлення й усунення причин та умов, які сприяють їх вчиненню, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.184 КУпАП в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що буде необхідним і достатнім для її виховання та попередження вчинення нею нових правопорушень.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладення адміністративного стягнення з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 23, 24, 40-1, ч.1 ст.184, 221, 276, 283, 284 КУпАП, -

постановив :

Визнати ОСОБА_1 такою, що вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

У разі несплати штрафу в 15-ти денний термін, штраф підлягає примусовому стягненню з ОСОБА_1 в порядку ст.308 КУпАП у подвійному розмірі, а саме в сумі 1700(одну тисячу сімсот) гривень.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.