Справа №591/7937/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Мальована-Когер В. В.
Номер провадження 33/816/101/21 Суддя-доповідач Матус В. В.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Матус В. В. ,з участю захисника Бабича М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Бабича М.В. на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 30 грудня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ),

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 02 грудня 2020 року, близько 21 год. 24 хв. по вул. Харківська в місті Суми керував транспортним засобом Mercedes Benz д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд було проведено зі згоди водія в присутності двох свідків за допомогою газоаналізатора алкотест Драгер № 6820, проба позитивна 2,16 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В поданій апеляційній скарзі захисник Бабич М.В. не погоджується з прийнятим судовим рішенням та просить скасувати вказану постанову судді, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За змістом доводів апеляційної скарги захисник вважає, що працівниками поліції, під час складання протоколу відносно ОСОБА_1 , були допущені порушення процедури огляду, а саме: не було з`ясовано чи погоджується останній з результатами огляду та не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі. Зазначає, що протокол відносно ОСОБА_1 не містить відомостей про роз`яснення йому, як особі, яка притягується до відповідальності, прав передбачених Конституцією України та ст. 268 КУпАП. Стверджує, що ОСОБА_1 не був належним чином сповіщений про місце та час розгляду справи.

Про день та час розгляду провадження у порядку апеляційної процедури учасників провадження було проінформовано, при цьому клопотання про відкладення не надійшло, а їх участь в розгляді провадження судом апеляційної інстанції при перевірці судового рішення, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вислухавши пояснення захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, та не заперечував проти розгляду без участі ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи та доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу, суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок судді суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, за зазначених у постанові обставинах, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 №039657 від 02.12.2020 (а.с.1), який за своїм змістом відповідає вимогам ст.256 КУпАП і сумнівів не викликає; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, з якого вбачається, що результат огляду ОСОБА_1 , за допомогою газоаналізатора Драгер 6820- позитивний 2,16‰, і що огляд проводився в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . При цьому, ОСОБА_1 погодився з результатами огляду, про що свідчить його підпис (а.с. 3), роздруківкою приладу відповідно до якого результат тестування становив 2,16 ‰ (а.с.2), поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які кожен окремо підтвердили, що у їх присутності вказаний водій пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Алкотест драгер 6820, який показав 2,16 ‰, а також, що у їх присутності водій ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом протоколу та датою та місцем розгляду справи (а.с. 4,5); відеозаписом, яким зафіксовано проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер (а.с. 9), а також іншими матеріалами справи, належним чином дослідженими суддею.

Вище перелічені докази узгоджуються між собою, будь-яких сумнівів у їх належності, допустимості немає, в сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Не можуть вважатись переконливими і не підтверджені матеріалами справи доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не погоджувався з результатами огляду. Зокрема, такі доводи спростовується відеозаписом із нагрудних камер працівників поліції, з яких вбачається, що він безпосередньо після проходження огляду на стан сп`яніння жодним чином не заперечував щодо результатів тесту, а потім при складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, не зазначав про свою незгоду, тоді як, в акті на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, поставив свій підпис про те, що він згоден з результатами огляду.

Безпідставні є доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено права, передбачені Конституцією України та КУпАП, оскільки останній особисто в протоколі про адміністративне правопорушення своїм підписом зазначив, що зі змістом протоколу ознайомлений, в якому вказано що ОСОБА_1 роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Апеляційний суд критично відноситься до доводів апеляційної скарги щодо розгляду даної справи у відсутність ОСОБА_1 , як особи, що притягується до адміністративної відповідальності, чим були порушені його права, позаяк такі твердження не знайшли свого підтвердження та суперечать матеріалам справи.

У ст. 129 Конституції України, закріплено конституційний припис, згідно якого, розгляд справ в судах відбувається відкрито, що, в свою чергу, гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись як про результати судового розгляду, так й отримати копію судового рішення з метою оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до принципу диспозитивності, на якій неодноразово наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішення, особи, які беруть участь у справі, мають можливість вільно розпоряджатися своїми матеріальними та процесуальними правами на власний розсуд.

Вказаний принцип надає кожному учаснику процесу можливість самостійно розпоряджатися наданими йому законом процесуальними правами, в тому числі і правом брати участь в судових засіданнях.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 грудня 2020 року під час складання протоколу про адміністративне працівником поліції ОСОБА_1 був ознайомлений з місцем розгляду адміністративної справи, а саме, що розгляд відбудеться 17 грудня 2020 року в Зарічному районному суді м. Суми. Проте в цей день розгляд справи не відбувся, оскільки за клопотанням захисника Євдокименка В.М. справа була відкладена на 29 грудня 2020 року (а.с.14). 29 грудня 2020 року за заявою ОСОБА_1 знову справу було відкладено на 30 грудня 2020 року, про що належним чином були повідомлені ОСОБА_1 та його захисник Бабич М.В. ( а.с. 22).

Тому, беручи до уваги наведене та з урахуванням того, що вимогами ст.268 КУпАП не передбачена обов`язкова присутність у судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, суд обґрунтовано 30 грудня 2020 року здійснив розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 . Поряд з цим, 30 грудня 2020 року захисник ОСОБА_1 адвокат Бабич М.В. безпосередньо брав участь у судовому засіданні та давав пояснення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що встановлення діючим законом скороченого строку щодо можливості накладення адміністративного стягнення провокує осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності на зловживання своїм правом на участь у судовому засіданні апеляційної інстанції та навмисне затягування розгляду справ з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Суд першої інстанції жодним чином не обмежував права правопорушника захищати свої інтереси та доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак ОСОБА_1 своїм правом не скористався, в судове засідання не з`явився.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

Враховуючи вищенаведене та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, вважаю, що суд, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов до вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, а тому підстави для скасування постанови суду відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 30 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника адвоката Бабича В.М. - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуМатус В. В.