КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 жовтня 2021 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

захисника Харчука О.П.

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності, ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Федорова Дмитра Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 26 серпня 2021 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючий водієм в ТОВ «Аква Фудз», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 122, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір в розмірі 454 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 27 травня 2021 року о 08.50 год. в м. Києві по вул. Вадима Гетьмана, 1а, керував транспортним засобом «ГАЗ С41R13-50» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: почервоніння очей, тремтіння кінцівок, зіниці розширені та не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, що зафіксовано на боді-камеру АА-00277, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, 27 травня 2021 року о 08.50 год. в м. Києві по вул. Вадима Гетьмана, 1а, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ГАЗ С41 R 13-50» державний номерний знак НОМЕР_1 , при наявності дорожнього знаку «Дати дорогу» не надав дорогу автомобілю швидкої допомоги, який рухався по головній дорозі із ввімкненим проблисковим маячком синього кольору, змусивши водія автомобіля із державним номерним знаком НОМЕР_2 різко загальмувати та змінити напрямок руху, щоб уникнути зіткнення.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Федоров Д.С. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

В обґрунтування апеляційних вимог захисник посилається на те, що з оскаржуваною постановою неможливо погодитись з тих підстав, що місцевий суд поверхнево розглянув справу, не здійснив повне, всебічне та об`єктивне дослідження обставин справи.

Захисник акцентує увагу на тому, що з пояснень ОСОБА_1 , які узгоджуються із наявними в матеріалах справи відеозаписами та протоколом про адміністративне правопорушення, вбачається, що у ході спілкування із працівниками патрульної поліції останні запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на що ОСОБА_1 , будучи абсолютно тверезий, відразу погодився. Однак, після того, як ОСОБА_1 висловив своє бажання пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, то один із інспекторів патрульної поліції різко змінив точку зору та поставив перед ОСОБА_1 вимогу щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Вважаючи такі дії працівників патрульної поліції незаконними та непослідовними, ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що він відмовляється від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я та готовий пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Проте, працівники поліції відмовились проводити огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. При цьому, як зазначає захисник, з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що відразу після цього працівники патрульної поліції вимкнули свої нагрудні відеореєстратори та вказали ОСОБА_1 про те, що він у такому випадку буде позбавлений права керування транспортного засобу на 1 рік та до нього буде застосовано штраф у розмірі 17 000 грн. Почувши наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я та будучи особою, яка за все своє життя не вживала жодних наркотичних засобів, ОСОБА_1 сам почав вимагати від працівників поліції, щоб ті відвезли його до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Однак, як наголошує захисник, працівники патрульної поліції відмовилися везти ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проходження ним огляду на стан наркотичного сп`яніння. Як зазначає захисник, з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що в той момент, як він сам наполягав на тому, щоб його відвезли до закладу охорони здоров`я для проходження ним огляду на стан наркотичного сп`яніння, працівники патрульної поліції ще навіть не почали складати жодних документів, зокрема, і протоколу про адміністративне правопорушення. На переконання апелянта, працівники патрульної поліції допустили суттєві порушення, оскільки з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що працівники патрульної поліції склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутності двох свідків. Також з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що працівники патрульної поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 та ч. 5 ст. 122 КУпАП не роз`яснили йому права передбачені, ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, зокрема права на захист.

Окремо захисник звертає увагу в апеляційній скарзі на те, що з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він не заперечує того, що не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», проте, не виконання ним вимог даного дорожнього знаку жодним чином не призвело до створення аварійної обстановки та настання тих наслідків, які викладенні у протоколі про адміністративне правопорушення від 27 травня 2021 року, оскільки в той час на ділянці дороги, по якій він виконував рух автомобіля, був затор, що у свою чергу унеможливлювало настання тих наслідків, на які посилається інспектор патрульної поліції у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення від 27 травня 2021 року.

З посиланням на положення ст. 266 КУпАП, п. 2.5 ПДР України, Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, захисник вказує на те, що законна вимога щодо проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку - це послідовні вимоги працівників правоохоронних органів до водія, відносно якого є підстави вважати, що він перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, проходження огляду з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Проте, поза увагою суду першої інстанції, залишилась та обставина, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, що підтверджується наданими ним поясненнями у протоколі про адміністративне правопорушення від 27 серпня 2021 року.

Щодо посилання суду першої інстанції в оскаржуваній постанові на те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, то, як вказує в апеляційній скарзі захисник, з матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення від 27 травня 2021 року відносно ОСОБА_1 було складено за відсутності двох свідків.

Захисник також наголошує на порушенні процедури застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції відеозапису під час оформлення адміністративного матеріалу, оскільки працівники поліції під час виконання своїх службових обов`язків порушили вимоги «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото, і кіно зйомки, відеозапису № 1026, так як примусово вимикали відеореєстратор, а також не зафіксували всі обставини події, зокрема, в частині факту керуваннятранспортним засобом, та усієї процедури оформлення матеріалу відносно ОСОБА_1 , включаючи порядок складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Захисник зазначає про те, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучено компакт-диск, на якому зафіксовано два відеофайли під назвою « та », що відображають процес спілкування ОСОБА_1 із працівниками патрульної поліції в період часу: 27 травня 2021 року з 08.46 год. по 08.47 год.;27 травня 2021 року з 09.38 год. по 09.40 год. , але вказані вище обставини свідчить про істотне порушення вимог Інструкції від 18 грудня 2018 року №1026 та недопустимість відеофайлів з нагрудних камер працівників поліції як доказу, аналогічна позиція висловлена Київським апеляційним судом у постанові від 12 липня 2021 року у справі № 369/4600/21.

Щодо законності та обґрунтованості вимоги інспектора патрульної поліції про необхідність проходження медичного огляду, то захисник з посиланням на положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, вказує на те, що вимога інспектора патрульної поліції про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння була незаконною та необґрунтованою, ОСОБА_1 надавав суду висновок КМНКЛ «Соціотерапія» № 002993 від 31 травня 2021 року, згідно з яким встановлено, що ОСОБА_1 не перебуває у стані сп`яніння та не має ознак сп`яніння, але суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржувану постанову, вказані вище обставини до уваги не взяв та не надав їм жодної правової оцінки.

Що стосується порушення прав ОСОБА_1 під час пред`явлення вимоги щодо проходження огляду на стан сп`яніння, а також під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, захисник звернув увагу на тому, що з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 220203 від 27 травня 2021 року та протоколу серії ДПР 18 № 128359 від 27 травня 2021 року навпроти надрукованого запису про роз`яснення ОСОБА_1 прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП відсутній його підпис, а також на долучених до матеріалів справи відеозаписах також не зафіксовано жодних відомостей про роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків, а відтак, ОСОБА_1 не були роз`яснені його права.

Окрім того, захисник зазначає про порушення права ОСОБА_1 також на професійну правничу допомогу, що свідчить про недопустимість доказів, наявних у матеріалах справи.

Також апелянт посилається на те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, а також транспортний засіб не був затриманий, що, на переконання апелянта, переконливо свідчить про відсутність реальних підстав вважати, що ОСОБА_1 міг перебувати в стані сп`яніння та ставить під сумнів законність дій працівників поліції та викладені у протоколі обставини.

Щодо неналежного направлення ОСОБА_1 для проходження огляду на стан сп`яніння, захисник акцентує увагу на тому, що в порушення вимог закону у матеріалах справи відсутнє письмове направлення про направлення ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я, яке містило б відомості про те, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом вказаного направлення, та воно було вручено йому під підпис.

Що стосується притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП, захисник наголошує на відсутність доказів на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

На переконання захисника, не зважаючи на вищевикладене, суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржувану постанову, не надав належної правової оцінки вказаним вище поясненням ОСОБА_1 та залишив поза увагою той факт, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, на підтвердження існування саме тих обставин, що викладенні у протоколі серії ДПР 18 № 128359 від 27 травня 2021 року, а тому постанова Солом`янського районного суду м. Києва в частині визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, також підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтримав доводи, які викладені в апеляційній скарзі, просив задовольнити апеляційну скаргу та пояснив, 27 травня 2021 року рухався на транспортному засобі «ГАЗ С41R13-50», в м. Києві по вул. Вадима Гетьмана, виїжджав на Шулявський міст, де був затор, по смузі громадського транспорту. Він (ОСОБА_1) побачив автомобіль швидкої медичної допомоги близько за 50 метрів до його автомобіля. Автомобіль під його керуванням не зміг із-за затору перелаштуватися в іншу смугу. Жодних звукових сигналів він не чув та не бачив, чи були у транспортному засобі швидкої медичної допомоги увімкнені світлові сигнали. У протоколі він написав, що згідний з правопорушенням через те, що автомобіль швидкої зупинився, значить, автомобіль під його ( ОСОБА_1 ) керуванням заважав. Як тільки у нього виникла можливість, він перелаштувався у сусідню смугу. Не було такого факту, що автомобіль під його керуванням створив аварійну ситуацію. За автомобілем швидкої медичної допомоги рухався транспортний засіб патрульної поліції. Він ( ОСОБА_1 ), керуючи автомобілем «ГАЗ», на вимогу працівників поліції прийняв крайній правий ряд, зупинився. До нього підійшли працівники патрульної поліції та вказали, що він порушив ПДР України, оскільки транспортний засіб під його ( ОСОБА_1 ) керуванням створив аварійну ситуацію, не надав переваги в русі кареті швидкої медичної допомоги, яка вимушена була зупинитись за його ( ОСОБА_1 ) автомобілем. Він заперечив ці обставини, так як аварійну ситуацію не створював. У подальшому інспектор патрульної поліції, звертаючись до нього, вказав, що йому не подобається вираз його ( ОСОБА_1 ) обличчя, наче, він ( ОСОБА_1 ) п`яний, червоні очі, руки незрозумілі, можливо він ( ОСОБА_1 ) продує прилад «Драгер» для визначення стану алкогольного сп`яніння, на що він погодився. Однак, інший працівник поліції запідозрив його у перебуванні у стані наркотичного сп`яніння, і запропонував проїхати на медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння. Зважаючи на те, що спочатку інспектор патрульної поліції пропонував визначити стан сп`яніння спершу на алкоголь, а потім на наркотики, враховуючи, що він ( ОСОБА_1 ) був на роботі, поспішав, так як було термінове замовлення, під відеозапис він відмовився від проходження огляду. Після того, як інспектор патрульної поліції вимкнув камеру та повідомив, що за вказане правопорушення штраф 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, на він ( ОСОБА_1 ) запропонував все ж таки поїхати на медичний огляд, на що, у свою чергу, працівники патрульної поліції повідомили, що камера вимкнута, що він ( ОСОБА_1 ) відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Він ( ОСОБА_1 ) обурився, вказавши, що, якщо камера була увімкнена на відмову від проходження огляду, то чому не увімкнути камеру на згоду для проходження відповідного огляду, але працівник поліції залишався на своїй позиція. Дилема з приводу увімкнення камери інспектора патрульної поліції тривала близько 15-20 хв., але інспектор патрульної поліції в категоричні формі відмовлявся вмикати нагрудну камеру. У подальшому інспектор патрульної поліції почав складати протокол. Вказані ознаки сп`яніння - зіниці очей не реагують на світло не відповідають дійсності, оскільки інспектор патрульної поліції жодним чином не перевіряв. Він ( ОСОБА_1 ) наголосив на тому, що веде здоровий спосіб життя. Він відмовився їхати до медичного закладу, оскільки перебував на роботі, але погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці. Однак, йому такого запропоновано не було. У протоколі написав, що не відмовлявся від проходження огляду, але інспектор виписав тимчасовий дозвіл, і після складання протоколу його інспектор патрульної поліції відпустив. Після того, як він приїхав на роботу, розповів на роботі ситуацію, що трапилась, то йому співробітники порекомендували звернутись до адвоката. Огляд на стан сп`яніння у медичному закладі він пройшов самостійно за порадою адвоката, але пізніше, оскільки був зайнятий роботою. За порушення п. 3.2 ПДР України штраф сплатив через те, щоб у подальшому не прийшлось платити більше. Направлення для проходження огляду у закладі охорони здоров`я йому інспектор патрульної поліції не надавав. На відеозаписі він заперечував проти проходження огляду, оскільки поспішав по роботі, а у подальшому, коли дізнався про наслідки, то, відповідно, не заперечував проти проходження огляду у медичному закладі.

Захисник Харчук О.П., підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, просив скасувати постанову суду першої інстанції, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 122, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наголосив на тому, що пояснення ОСОБА_1 повністю узгоджуються з даними, які наявні в матеріалах справи. Так, захисник акцентував увагу на тому, що з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 , будучи абсолютно тверезим, погодився пройти огляд за допомогою приладу «Драгер», при цьому, що поведінка ОСОБА_1 була адекватною, пальці рук не тремтіли, зіниці очей ОСОБА_1 не перевірялись, незрозуміло в чому була ознака почервоніння очей. З відеозапису, який міститься в матеріалах справи, не вбачається жодної з ознак сп`яніння, які зазначили працівники патрульної поліції. Незрозуміло чому ОСОБА_1 направлявся до закладу охорони здоров`я для визначення стану наркотичного сп`яніння, адже ОСОБА_1 перебував у зовсім адекватному стані. Захисник акцентував увагу на відеозаписі спілкування ОСОБА_1 з працівниками патрульної поліції тривало з 08:46 по 08:47, а в подальшому, в порушення вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, та в порушення вимог Інструкції № 1006, з незрозумілих на те причин, вимкнули нагрудний відео реєстратор, чим завершили відеозйомку, що, на переконання захисника, було зроблено працівниками патрульної поліції умисно, адже не зважаючи на той факт, після якого ОСОБА_1 було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, то ОСОБА_1 самостійно почав наполягати на тому, щоб його повезли до медичного закладу для проходження медичного огляду. Як вказав захисник, посвідчення водія є для ОСОБА_1 єдиним джерелом доходу. На переконання захисника, працівниками патрульної поліції допущено грубі порушення норм законодавства, адже ОСОБА_1 самостійно наполягав на проходження огляду в медичному закладі, про, що й зазначив у протоколі за ч. 1 ст. 130 КУпАП в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідності. Також, в матеріалах справи відсутнє направлення особи до медичного закладу, працівники патрульної поліції не роз`яснили порядок проходження огляду у закладі охорони здоров`я, а також не було роз`яснено працівниками патрульної поліції ОСОБА_1 права останнього, передбачені нормами Конституції України та КУпАП, що не зафіксовано на відеозаписі нагрудного відеореєстратора. Крім того захисник наголосив, що працівники патрульної поліції не відсторонили ОСОБА_1 в подальшому від керування транспортним засобом. Що стосується притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП, то місцевий суд, дійшов помилкового висновку про притягнення ОСОБА_1 за вказаною нормою КУпАП, адже матеріали справи не місять доказів, що саме ОСОБА_1 була створена аварійна обстановка, так, дійсно, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 виїхав на смугу громадського транспорту, разом з тим, будь-якої аварійної обстановки іншим учасникам дорожнього руху створено не було. З цього приводу працівниками поліції не було надано жодного доказу. Окрім того, як вказав захисник, працівники патрульної поліції, які склали протоколи на ОСОБА_1 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122, ч. 1 ст. 130 КУпАП, не мали повноважень на їх складання, оскільки, в той день, здійснювалось патрулювання Оболонського району м. Києва, а подія мала місце в Солом`янському районі м. Києва. Захисник переконаний, що докази, які наявні в матеріалах справи не доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень, а відтак провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтримку доводів, які викладені в апеляційній скарзі, опитавши інспектора патрульної поліції, переглянувши відеозапис з нагрудного відео реєстратора, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить такого висновку.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції ці вимоги закону дотримані не у повному обсязі.

Зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 122 КУпАП, місцевий суд послався на зібрані у справі докази, матеріали відеозапису (ас. 8-9).

Однак, апеляційний суд частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Так, перевіркою матеріалів справи встановлено, що 27 травня 2021 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП за те, що, 27 травня 2021 року о 08.50 год., керуючи транспортним засобом, не надав перевагу у в русі автомобілю швидкої допомоги, який рухався з увімкненими проблисковими маячками синього кольору та звуковими спецсигналами, чим порушив п. 3.2 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 122 КУпАП (ас. 4).

Окрім того, 27 травня 2021 року щодо ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 128359, відповідно до якого 27 травня 2021 року о 08.50 год. ОСОБА_1 в м. Києві по вул. Вадима Гетьмана, 1а, керуючи транспортним засобом «ГАЗ С41 R 13-50» державний номерний знак НОМЕР_1 , при наявності дорожнього знаку «Дати дорогу» не надав дорогу автомобілю швидкої допомоги, який рухався по головній дорозі із ввімкненим проблисковим маячком синього кольору, змусив водія автомобіля із державним номерним знаком НОМЕР_2 різко загальмувати та змінити напрямок руху, щоб уникнути зіткнення, чим порушив п. 2.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена за ч. 5 ст. 122 КУпАП (ас. 2).

Відповідальність за ч. 5 ст. 122 КУпАП настає за порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Відповідно до примітки ст. 122 КУпАП суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - четвертою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису).

Разом з тим, будь-які докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, матеріали справи не містять.

Під час апеляційного розгляду інспектор патрульної поліції ОСОБА_2 пояснив, що 27 травня 2021 року ніс службу та рухався в службовому автомобілі патрульної поліції з вул. Народного Ополчення в напрямку Оболонського району м. Києва. Рухаючись по вул. Вадима Гетьмана, 1а, - Шулявський шляхопровід, ними було виявлено транспортний засіб «ГАЗ» державний номерний знак НОМЕР_1 , водій якого, проігнорував вимоги дорожнього знаку 2.1, не впевнився в безпеці свого маневру та, будучи неуважним, не надав переваги в русі кареті швидкої медичної допомоги, при цьому, змусив водія карети швидкої медичної допомоги різко загальмувати, змінити напрямок руху, у зв`язку з чим було прийнято рішення про зупинку транспортного засобу «ГАЗ» для перевірки адекватності стану водія та притягнення його до адміністративної відповідальності. Будь-які інші докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, у нього відсутні, відеодоказів немає, оскільки на тій ділянці дороги немає камер відеоспостереження.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення с будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З огляду на встановлені обставини, відсутність беззаперечних доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч. 5 ст. 122 КУпАП, апеляційний суд доходить висновку, що винуватість ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 122 КУпАП є недоведеною. Проте, Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено рішення суду в разі недоведеності винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому апеляційний суд доходить висновку про закриття провадження в цій частині на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 вказаного складу адміністративного правопорушення.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги захисника про скасування постанови суду в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, то суд апеляційної інстанції вважає їх необґрунтованими.

Перевіркою матеріалів встановлено, що 27 травня 2021 року щодо ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 220203, відповідно до змісту якого 27 травня 2021 року о 08.50 год. в м. Києві по вул. Вадима Гетьмана, 1а, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ГАЗ С41R13-50» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: почервоніння очей, тремтіння кінцівок, зіниці розширені та не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, що зафіксовано на боді-камеру АА-00277, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» ОСОБА_1 зазначив про те, що тремтіння рук немає, зіниці очей не розширені, від перевірки на «Драгер» не відмовлявся і на медогляд у лікаря нарколога (ас. 1).

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, проходження у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за відповідною частиною ст. 130 КУпАП.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського у разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами ІІ та ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735.

Згідно з п. 12 Розділу П Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З пояснень в суді апеляційної інстанції інспектора патрульної поліції ОСОБА_2. встановлено, що зупинка транспортного засобу «ГАЗ» державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , відбулась у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 ПДР України, а саме, порушення положень ст. 122 КУпАП, що полягало у непропуску машини швидкої медичної допомоги. При заїзді на міст інші учасники дорожнього руху надавали переваги в русі катері швидкої медичної допомоги, а ОСОБА_1 здійснив виїзд в смугу руху, де рухалась швидка медична допомога. За вказане порушення ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП. В ході спілкування з водієм в останнього було виявлено ознаки, схожі на стан наркотичного сп`яніння, або після вживання наркотичних засобів, або після прийому лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у зв`язку з чим водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря нарколога у медичному закладі. Оскільки вбачались ознаки саме наркотичного сп`яніння у водія, а не алкогольного, то у проведенні огляду на стан сп`яніння водія за допомогою приладу «Драгер» не було необхідності. Водій від пропозиції пройти медичний огляду у лікаря нарколога відмовився. У зв`язку з відмовою водія пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, йому було роз`яснено відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідно до якого санкція - штраф та позбавленням права керування транспортними засобами. Після того водій різко наполягав на проведенні огляду за допомогою приладу «Драгер», але відмовлявся проїхати до лікаря-нарколога. Водію було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду у медичному закладі, однак водій відмовився. Що стосується ознак сп`яніння, виявлених у водія, то зіниці очей при денному світлі не реагували, були розширені зіниці. Що стосується того факту, що на нагрудний відеореєстратор зафіксовано лише частину події, немає безперервної відеофіксації, то все залежить від ємності батареї нагрудної камери, і, якщо проводити безперервну відеофіксацію, то ємності батареї вистачить тільки на 2-3 години. Що стосується відсторонення водія від керування транспортним засобом, то евакуатор не було можливості залучити, водій писав розписку про те, що він не буде у подальшому керувати транспортним засобом. Посилання у протоколі на вказану розписку немає, оскільки їм (працівникам поліції) говорять про те, щоб розписку не писати у протоколі. Розписка, можливо, залишилась у відділі адміністративної практики Управління патрульної поліції. Він не пропонував пройти водію огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер», оскільки у водія вбачав ознаки наркотичного сп`яніння, а не алкогольного. Чи робив це інший інспектор, він не знає. Водію було запропонована пройти огляд у медичному закладі, а що стосується пояснень водія, які зазначені у протоколі, то це право водія надавати такі пояснення, як він хоче. Доказів того, що даний транспортний засіб забрала інша людина, у нього немає.

З переглянутих в суді апеляційної інстанції відеозаписів встановлено таке.

Перший відеофайл розпочинається 2021/05/27 о 08:46:54 з того, що інспектор патрульної поліції пропонує ОСОБА_1 проїхати до лікаря нарколога для визначення стану сп`яніння, на що ОСОБА_1 , звертаючись до одного з інспекторів, вказує, що він готовий дунути у «Драгер», так як йому ( ОСОБА_1 ) сказали. Інспектор патрульної поліції знову пропонує ОСОБА_1 проїхати до лікаря нарколога. ОСОБА_1 обурюється з приводу втраченого часу, на що інспектор патрульної поліції знову запитує у ОСОБА_1 , чи він готовий проїхати до лікаря нарколога, на що ОСОБА_1 відповідає відмовою. Інспектор патрульної поліції повідомляє ОСОБА_1 , що за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відеозапис закінчується 2021/05/27 о 08:47:18.

Другий відеофайл розпочинається 2021/05/27 о 09:38:58, з якого вбачається, як ОСОБА_1 у присутності інспектора патрульної поліції щось пише у протоколі, інспектор патрульної поліції роз`яснює ОСОБА_1 , де потрібно проставити підписи, повідомляє додатково, що йому ( ОСОБА_1 ) пропонувалось проїхати до лікаря нарколога у зв`язку з виявленими ознаками наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовився, то які тоді питання до інспектора. ОСОБА_1 вручається також постанова за порушення п. 3.2 ПДР України. ОСОБА_1 запитує у поліцейського, чи йому виписали штраф, на що інспектор відповідає ствердно, одночасно роз`яснюючи порядок та строки оскарження, строки сплати штрафу за порушення ПДР України. Про судове засідання інспектор повідомляє, що ОСОБА_1 сповістять за номером телефону, а також інспектор повідомляє, що зараз видасть тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами. Відеозапис закінчується 2021/05/27 о 09:40:20 (ас. 5).

Таким чином, під час апеляційного розгляду встановлено, що працівниками поліції під час спілкування з водієм ОСОБА_1 у останнього виявили ознаки, які можуть свідчити про його перебування у стані наркотичного сп`яніння, та ОСОБА_1 працівником поліції була висунута вимога пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, на що останній відмовився, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор інспектора патрульної поліції. Більш того, сам ОСОБА_1 вказав під час апеляційного розгляду, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, а коли дізнався про наслідки за відмову, то погодився пройти огляд на місці, але такий огляд на місці проведено не було.

З огляду на викладене доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 , почувши наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я та будучи особою, яка за все своє життя не вживала жодних наркотичних засобів, сам почав вимагати від працівників поліції, щоб ті відвезли його до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також те, що працівники патрульної поліції відмовлялись везти ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, є непереконливими, та спростовуються відеозаписами подій, які є об`єктивними доказами у справі, незалежними від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, на якому чітко зафіксовано обставини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря нарколога.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його прав, передбачених Конституцією України, положеннями КУпАП, в тому числі права на захист, то такі доводи є безпідставними, адже зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, а також повідомлено про розгляд справи, який відбудеться за викликом, про що ОСОБА_1 розписався без будь-яких застережень (ас. 1).

Окрім того, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги захисника про те, що працівники патрульної поліції склали протокол щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП з порушенням норм законодавства за відсутності двох свідків, з огляду на таке.

Наявність свідків обумовлюється необхідністю забезпечити об`єктивну та правдиву фіксацію певного юридично-значимого факту, якщо в майбутньому виникне потреба його перевірити, зокрема, з пояснень незацікавлених осіб, тобто, свідків.

Статтею 251 КУпАП серед доказів, які можуть бути використані при розгляді справи, визначено показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, тобто, вказані докази є рівнозначними.

Окрім того, положеннями частини 2 статті 266 КУпАП унормовано, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а у разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Законом №1231-ІХ від 16 лютого 2021 року внесено зміни до КУпАП щодо проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів.

Проте, відповідні зміни до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, яким визначено процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення такого огляду, не внесено.

Разом з тим, результати відеофіксації забезпечують можливість наочно впевнитись в обставинах справи, отже, такий доказ є належним та допустимим.

Дані відеофіксації, оглянуті під час апеляційного розгляду, підтверджують вимогу поліцейського пройти відповідну процедуру огляду та чітко висловлену відмову водія від проходження медичного огляду, а обставини, зафіксовані на відеозаписі, повністю відповідають даним протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що відмова від проведення огляду на стан сп`яніння не може прирівнюватись до процедури огляду, апеляційний суд вважає непереконливими, оскільки в контексті застосування положень статті 130 КУпАП процедура огляду розпочинається з моменту пропозиції поліцейського пройти таку процедуру та далі, у залежності від волевиявлення водія, або проводиться відповідний огляд у встановленому порядку, або, у разі відмови від проходження цього огляду, настають наслідки, визначені КУпАП.

Посилання апелянта на те, що працівниками патрульної поліції не було дотримано послідовних вимогщодо водія, відносно якого є підстави вважати, що він перебуває в стані сп`яніння, не знайшло свого підтвердження під час апеляційного перегляду постанови місцевого суду.

Твердження апеляційної скарги про те, що працівниками патрульної поліції було примусово вимкнено нагрудний відеореєстратор інспектора, то вказані обставини не спростовують наявність порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, а, навпаки, відеозапис, який наявний в матеріалах справи, містить чітко зафіксовану відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у лікаря нарколога. Окрім того, справа не містить та у доводах апеляційної скарги не зазначено будь-яких обставин, які за цих умов могли б ускладнити установлення фактів, спростувати або поставити під обґрунтований сумнів наявні докази.

Також є непереконливими доводи апеляційної скарги захисника щодо неналежного направлення ОСОБА_1 для проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки відсутнє письмове направлення про направлення ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень ст. 266 КУпАП та Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, а також у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I Інструкції, також такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку до цієї Інструкції.

Сам бланк направлення (додаток 1 до Інструкції) не містить будь-яких даних щодо ознайомлення особи з таким бланком та відмови водія від проходження огляду в медичному закладі, у зв`язку з чим відсутність вказаного направлення не є беззаперечним доказом порушення з боку працівника поліції порядку направлення водія для огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Окрім того, всупереч доводів апеляційної скарги, у матеріалах справи наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (ас. 3).

Посилання захисника в апеляційній скарзі на положення ч. 2 ст. 89 КПК України щодо недопустимості доказів у справи, є безпідставними, оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а тому, апеляційний суд не може взяти до уваги норми КПК України у справах про адміністративні правопорушення, так як аналогія права та аналогія закону, на відміну від цивільного, господарського та адміністративного права, у даних правовідносинах не застосовується.

Щодо твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, а також не було затримано транспортний засіб ОСОБА_1 , що, на думку захисника, свідчить про відсутність реальних підстав вважати, що ОСОБА_1 міг перебувати у стані сп`яніння, а також ставить під сумнів законність дій працівників поліції та викладені у протоколі обставини, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, оскільки під час апеляційного розгляду допитаний інспектор патрульної поліції ОСОБА_2 пояснив, що водію було роз`яснено, що він відсторонений від керування, а евакуатор не було можливості залучити.

З відповіді Відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції, яка надійшла на запит Київського апеляційного суду щодо наявності розписки про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, вбачається, що така розписка у Відділі адміністративної практики УПП у м. Києві ДПП НПУ відсутня (ас. 42).

Разом з тим, всупереч доводів апелянта, відсутність доказів про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не спростовує факту порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, відповідальність за яке передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується іншими доказами.

З наявної у справі сукупності доказів вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, після зупинки якого працівниками поліції у водія виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, відмовився на вимогу поліцейського пройти у встановленому законом порядку медичний огляд у закладі охорони здоров`я з метою встановлення стану сп`яніння, і вказані обставини свідчать про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, за що й передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду справи обставини, апеляційний суд доходить висновку, що постанова місцевого суду в частині, що стосується притягнення ОСОБА_1 , до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає вимогам закону, обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, місцевим судом досліджені повно та об`єктивно, у зв`язку з чим апеляційний суд доходить висновку, що постанова судді місцевого суду в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою та підстави для її скасування відсутні, а, відтак, апеляційна скарга захисника підлягає до задоволення частково.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника Федорова Дмитра Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 26 серпня 2021 року щодо ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 122, ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати в частині визнання ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, і в цій частині провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях вказаного складу адміністративного правопорушення.

В іншій частині постанову залишити без зміни.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва