Головуючий суддя
в суді І інстанції Потапенко А.В.
Єдиний унікальний № 374/96/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року суддя Ржищівського міського суду Київської області Потапенко А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Проценко Ю.В.,

прокурора - Виродова А.Ю.,

захисника - Клапчука Ф.П.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в с. Юшки Кагарлицького району Київської області, громадянки України, яка працює виконуючою обов`язки директора КЗ КОР "Стрітівський педагогічний фаховий коледж кобзарського мистецтва", депутат VIII скликання Ржищівської міської ради Обухівського району Київської області, яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого. 1 ст. 172-7 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про вчинення адміністративного правопорушення № 439 від 12 квітня 2020 року встановлено, що ОСОБА_1 , будучи депутатом VIII скликання Ржищівської міської ради Обухівського району Київської області, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, згідно з п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції", в порушення вимог ст. 59-1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", п. 1 та 2 ч. 1 ст. 28 Закону, не повідомила Ржищівську міську раду Київської області про наявність у неї реального конфлікту інтересів, який виник перед постановкою на голосування питання "Про затвердження кандидатури ОСОБА_2 на посаду старости села Стрітівка Ржищівської міської ради", який є її чоловіком, чим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та підтримувала позицію захисника.

Захисник у судовому засіданні заперечив щодо наявності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 та пояснив, що 09 грудня 2020 року на позачерговій сесії Ржищівської міської ради Київської області розглядалось питання "Про затвердження кандидатури ОСОБА_2 на посаду старости села Стрітівка Ржищівської міської ради". Згідно протоколу поіменного голосування депутат ОСОБА_1 під час голосування утрималась. Інші 25 депутатів міської ради проголосували за затвердження кандидатури ОСОБА_2 . Отже, ОСОБА_1 будучи депутатом утрималась в питанні голосування за затвердження кандидатури її чоловіка, її голос не мав вирішального значення, а також не впливав на прийняття рішення, за яке проголосувала абсолютна більшість депутатів міської ради. Потенційний конфлікт інтересів у ОСОБА_1 міг бути, оскільки існував приватний інтерес у можливості призначення на посаду її чоловіка. Однак, потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті інтересів встановлюється лише наявність існування приватного інтересу особи, а при реальному необхідно встановити, що існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення. Отже, для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, а необхідно встановити чи суперечить він службовим чи представницьким повноваженням, чи може така суперечність реально вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій. Матеріали справи не містять даних про наявність усіх складових реального конфлікту інтересів у ОСОБА_1 під час голосування. Так, в матеріалах відсутні дані, що прийняття рішення Ржищівською міської радою Київської області відбулося за наявності суперечності між приватним інтересом ОСОБА_1 та її повноваженнями, які вплинули на об`єктивність або неупередженість прийнятого рішення. Не голосування ОСОБА_1 про затвердження кандидатури її чоловіка ніяким чином не вплинуло на кінцевий результат голосування всіх присутніх депутатів, оскільки переважна їх більшість проголосувала саме за затвердження кандидатури ОСОБА_2 . У протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє посилання на те, в чому саме суперечність між приватним інтересом і депутатськими повноваженнями знайшла свій вияв або вплив на прийняття рішення міською радою. Відсутність хоча б одного з цих елементів складу адміністративного правопорушення виключає адміністративну відповідальність. Отже справа щодо притягнення ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 172-7 КУпАП має бути закрита за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення. Крім того, порушення цієї справи саме по собі впливає на ділову репутацію ОСОБА_1 як в.о.директора КЗ КОР "Стрітівський педагогічний фаховий коледж кобзарського мистецтва". ОСОБА_2 і раніше тривалий час був головою с. Стрітівка.

Прокурор Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури зазначив, що в матеріалах справи достатньо доказів на підтвердження скоєного адміністративного правопорушення ОСОБА_1 також вказував, що дата складення протоколу - 12 квітня 2020 року. Пояснив, що ОСОБА_1 як депутат мала повідомити голову та утриматись від голосування, не перебуваючи під час голосування цього питання в залі сесії Ржищівської міської ради Київської області.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення Ржищівської міської ради Київської області (восьме скликання) "Про підсумки виборів та початок повноважень Ржищівської міської ради Київської області" № 04-01-08 від 24 листопада 2020 року, ОСОБА_1 набула повноважень депутата зазначеної ради.

09 грудня 2020 року на засіданні чергової 02 (позачергової) сесії Ржищівської міської ради Київської області восьмого скликання до порядку денного було включено питання про затвердження кандидатури ОСОБА_2 на посаду старости села Стрітівка Ржищівської міської ради.

Відповідно до протоколу поіменного голосування за проект рішення № 06 "Про затвердження кандидатури ОСОБА_2 на посаду старости села Стрітівка Ржищівської міської ради" ОСОБА_1 проголосувала "утрималась", решта 25 депутатів проголосували "за".

Згідно з інформацією відділу ДРАЦС у Київські області Управління державної реєстрації, наданої листом від 03 квітня 2021 року № 14287/5.1.21 встановлено, що чоловіком ОСОБА_1 є ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Згідно зі ст. 252 та 280 КУпАП суд повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин (ст. 248 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 повноваження депутата ради починаються з моменту офіційного оголошення відповідною територіальною виборчого комісією на сесії ради рішення про підсумки виборів та визнання повноважень депутатів і закінчуються в день першої сесії ради нового скликання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, у тому числі й депутати місцевих рад, зобов`язані вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів, повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів, безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно.

Згідно з ч. 1 ст. 35 Закону України "Про запобігання корупції" правила врегулювання конфлікту інтересів в діяльності Президента України, народних депутатів України, членів Кабінету Міністрів України, керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, суддів Конституційного Суду України та суддів судів загальної юрисдикції, голів, заступників голів обласних та районних рад, міських, сільських, селищних голів, секретарів міських, сільських, селищних рад, депутатів місцевих рад визначаються законами, які регулюють статус відповідних осіб та засади організації відповідних органів.

Відповідно до ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» депутат міської ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про конфлікт інтересів під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

Частиною першою статті 172-7 КУпАП, передбачено відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Згідно з приміткою до ст. 172-7 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції". У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Відповідальність за ст. 172-7 КУпАП настає за умови наявності чотирьох взаємозумовлених і взаємопов`язаних елементів: об`єкта та об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони: неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів та прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Відсутність хоча б однієї з вказаних ознак виключає наявність корупційного діяння.

Суб`єктивна сторона правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, характеризується тим, що воно вчиняється умисно; особа, яка його вчиняє, усвідомлює, що вона не повідомляє про наявність у неї реального конфлікту інтересів або вчиняє дії чи приймає рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Об`єктивна сторона даного правопорушення полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які можуть вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, привести до невиконання або неналежного виконання своїх посадових обов`язків, тому зобов`язана була повідомити про це своєму керівникові, однак не зробила цього.

Беручи до уваги диспозицію ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та п. 2 примітки до цієї статті, можна констатувати, що порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів можуть полягати у неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів - наявної суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

При цьому, суддя звертає увагу, що обовязковою ознакою обєктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП, є наявність реального конфлікту інтересів.

Відповідно до абз. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях (абз. 11 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції»).

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 "Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією" зазначено, що аналіз термінів "потенційний інтерес" та "реальний інтерес", які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції", дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому. Тобто, для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що приватний інтерес наявний, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Тобто відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на обєктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Дослідивши матеріали справи, встановлено, що вони не містять даних про наявність усіх складових реального конфлікту інтересів у ОСОБА_1 під час голосування. Так, в матеріалах відсутні дані, що прийняття рішення Ржищівською міської радою Київської області відбулося за наявності суперечності між приватним інтересом ОСОБА_1 та її повноваженнями, які вплинули на об`єктивність або неупередженість прийнятого рішення. Утримання від голосування ОСОБА_1 про затвердження кандидатури її чоловіка ніяким чином не вплинуло на кінцевий результат голосування всіх присутніх депутатів, оскільки абсолютна їх більшість проголосувала саме за затвердження кандидатури ОСОБА_2 .

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє посилання на те, в чому саме суперечність між приватним інтересом і депутатськими повноваженнями знайшла свій вияв або вплив на прийняття рішення міською радою.

Отже, відсутність хоча б одного з елементів складу адміністративного правопорушення виключає адміністративну відповідальність ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 284 КУпАПпо справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову, зокрема про закриття справи.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обовязкової сукупності таких юридичних фактів, як: - наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; - наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; - наявність повноважень на прийняття рішення; - наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на обєктивність або неупередженість рішення. Беручи до уваги визначення поняття "реальний конфлікт інтересів", згідно з яким він можливий при прийнятті рішення, а також роль окремої особи при прийнятті рішення колегіальним органом, можна констатувати, що голосування окремою особою само по собі не може створювати безпосередній причинно-наслідковий звязок між її діями та юридичними наслідками у формі прийнятого рішення колегіальним органом. Те саме випливає з положень ст. 43 Закону України "Про місцеве самоврядування", які регламентують питання, що вирішуються районними і обласними радами виключно на їх пленарних засіданнях, тобто колегіальним органом. Іншими словами, у разі, якщо, наприклад, депутат місцевої ради, який виконує свої повноваження у складі такого колегіального органу голосує, він одноособово не приймає такого рішення, таке рішення приймається колегіальним органом більшістю голосів. Відтак відсутній прямий і безпосередній причино - наслідковий звязок між голосуванням та прийняттям рішення. Голосування депутата є його обовязком, тобто участь у такому голосуванні є здійсненням депутатом його представницьких повноважень. Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає.

Рішення по вказаному питанню приймалося колегіальним органом із дотриманням передбаченої законодавством процедури без будь-яких зауважень і заперечень, докази зворотнього у суду відсутні. Під час обговорення та голосування депутатів із цього приводу на сесії місцевої ради, ОСОБА_1 жодним чином не впливала і не могла вплинути на обєктивність або неупередженість прийняття рішення, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання повноважень депутатами місцевої ради. ОСОБА_1 утрималась під час голосування за прийняте рішення.

Ці обставини в сукупності свідчать про те, що наявний конфлікт інтересів не може вважатися реальним, та не містить ознак визначених у примітці до статті 172-7 КУпАП, оскільки старшим оперуповноваженим 1-го сектору (протидії корупції) УСР в Київській області ДСР Національної поліції України майором поліції Троян О. у протоколі та доданих до нього матеріалах не доведено факту суперечності між приватним інтересом і представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття вищезазначеного рішення.

Враховуючи вище викладе, суд приходить до висновку, що а ні у протоколі про адміністративне правопорушення, а ні в матеріалах справи не наведено обґрунтувань та доказів на підтвердження обєктивної сторони даного правопорушення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня наявність реального конфлікту інтересів, що свідчить про те, що ОСОБА_1 не вчинила дій, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАПу зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Що стосується дати складення протоколу - 12 квітня 2020 року, то у судовому засіданні встановлено, що вказана дата записана помилково, оскільки протокол підписаний особою, що його склала ОСОБА_3 12 квітня 2021 року, документи, що приєднані до протоколу та копії документів підписані та засвідчені відповідними датами 2021 року.

Керуючись ст.ст. 1, 9, 23, 24, 33, 37, 38, 172-7, ч.1 ст. 247, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути предявлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя