Справа № 692/1024/21
Провадження № 3/692/616/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року смт. Драбів

Суддя Драбівського районного суду Черкаської області Левченко Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли від ВПД № 1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр-на України, працює начальником Драбівського ВДРАЦ у Золотоніському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ), зареєстрованої: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 184 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 741018 від 22.10.2021р. гр. ОСОБА_1 06.09.2021р. близько 10 год. 30 хв. в АДРЕСА_1 , ухилилась від виконання батьківських обов`язків по вихованню сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 06.09.2021р., перебуваючи на 2 уроці у Драбівському НВК образив образливим словом ОСОБА_3 чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП.

У судовому засіданні 23.12.2021р. ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення заперечила. Пояснила, що подружжя ОСОБА_4 є її сусідами, ОСОБА_5 раніше товаришував з її сином. 06.09.2021р. їй зателефонував син ОСОБА_6 та повідомив, що на нього напав ОСОБА_5 , застосувавши фізичну силу та образливі дії та висловлювання, в результаті чого в подальшому ОСОБА_6 отримав ушкодження та його довелося доставити до медичних закладів для надання медичної допомоги. Визнала, що ОСОБА_2 дійсно сказав образливе слово в адресу ОСОБА_7 , однак це була не лайка, і його дії є захисною реакцією на застосування насильства з боку Бута Ю. Під час вказаного конфлікту ОСОБА_1 перебувала на роботі.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що вона підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення наявності складу адміністративного правопорушення, який повинен встановлюватись на підставі відповідних доказів, що стверджують не тільки наявність правопорушення, а й вини особи у його вчиненні.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Однак, матеріали справи встановленому критерію щодо належного доведення вини особи не відповідають та не містять належних та допустимих доказів на підтвердження порушення вимог чинного законодавства.

Згідно фабули протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 741018 від 22.10.2021р. гр. ОСОБА_1 , ухилилась від виконання батьківських обов`язків по вихованню сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 06.09.2021р., перебуваючи на 2 уроці у Драбівському НВК образив образливим словом ОСОБА_3 .

На підтвердження вини ОСОБА_1 додано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 741018 від 22.10.2021р., копію протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 07.09.2021р. за № 2482, письмове пояснення ОСОБА_2 від 06.09.2021р., копії письмових пояснень ОСОБА_8 від 07.09.2021р., ОСОБА_3 від 06.09.2021р., ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від 08.09.2021р., ОСОБА_11 від 09.09.2021р., ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 від 10.09.2021р., ОСОБА_15 , ОСОБА_16 від 20.09.2021р., копії характеристик класного керівника ОСОБА_17 від 07.09.2021р. щодо ОСОБА_2 та класного керівника ОСОБА_18 від 07.09.2021р. щодо ОСОБА_3 .

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 184 КУпАП, відповідальність за вказане правопорушення наступає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 09.07.1998 р. у справі про тлумачення терміну «законодавство» визначено, що під законодавством слід розуміти (охоплюється) закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Тобто, якщо вказані акти передбачають обов`язки батьків відносно дітей, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання останніх, то за порушення таких батьків мають притягувати до відповідальності згідно диспозицій норм ст.184 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про те, які саме нормативні акти та обов`язки щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей порушила ОСОБА_1 , які саме дії вона вчинила для ухилення від виконання таких обов`язків, а також що на час скоєння інкримінованих дій перебувала за адресою свого проживання АДРЕСА_1 , оскільки згідно її пояснень вона перебувала на роботі. Також факт одноразового вживання малолітньою дитиною образливого епітету, який не є нецензурною лайкою, по відношенню до іншої такої дитини під час виниклого між ними конфлікту не може розцінюватись судом як невиконання батьками своїх обов`язків.

Також жодним доказом не підтверджено те, що ОСОБА_1 не займається вихованням дитини. Натомість згідно характеристики ОСОБА_17 вбачається, що батьки ОСОБА_2 приділяють увагу вихованню та навчанню сина.

Згідно ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП наявність адміністративного правопорушення і винність у його вчинені особи та інші обставини, що мають істотне значення для правильності вирішення справи про адміністративні правопорушення, підлягають доказуванню передбаченими законом способами, оцінка відповідних доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та законі. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З урахуванням рішення ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» суд зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як зазначено в ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином матеріали справи про адміністративне правопорушення, не дають достатніх підстав та доказів для висновку про винність ОСОБА_1 у інкриміновану їй діянні та наявності у її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, тому вказана справа підлягає закриттю.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 184, ст. 247, ст.ст. 283, 284, 285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Драбівський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Л.О. Левченко