КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/4931/2021 Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 листопада 2021 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Таргоній Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2021 року щодо притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

постановою Святошинського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2021 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000, 00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, 24 липня 2021 року о 22 год. 20 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Кавасакі» державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Я.Коласа в м. Києві з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, зіниці очей розширені та не реагують на світло, бліде обличчя, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з цією постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Святошинського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2021 року скасувати, провадження у цій справі закрити у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення та відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт зазначає, що матеріали справи містять пояснення двох осіб, де зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження перевірки для визначення стану сп`яніння за допомогою приладу DRAGER Alcotest та у медичному закладі (лікаря-нарколога). Так, прилад DRAGER Alcotest застосовується для перевірки стану алкогольного сп`яніння, хоча протокол про адміністративне правопорушення містить інформацію про те, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан наркотичного сп`яніння. Таким чином, інформація, наведена в письмових поясненнях суперечить змісту протоколу, на що суд уваги не звернув.

Крім того, апелянт зазначає, що не можна вважати належним доказом пояснення свідків на заздалегідь підготовлених бланках, які вже містять текст щодо суті правопорушення.

До матеріалів справи також не додано направлення на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі. Оскільки таке направлення поліцейськими не складалось, не має достатніх підстав вважати, що ОСОБА_1 направлявся на проходження огляду у встановленому законом порядку. Таким чином, ОСОБА_1 не міг відмовитись від проходження огляду, на який його не направляли.

Доданий до матеріалів справи відеозапис не містить даних, якими підтверджується виявлення поліцейським у ОСОБА_1 ознак сп`яніння. Також, наявний в матеріалах справи відеозапис не підтверджує факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом.

Крім того, ОСОБА_1 не було відсторонено поліцейським від керування транспортним засобом.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у даній справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частино 1 статті 130 КУпАП.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАПзавданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАПвизначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність цієї особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 130 КУпАПпередбачена адміністративна відповідальність, як за керування транспортними засобами, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Пунктом 2.5 ПДР передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог пунктів 2, 7 Розділу І. Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС і МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський, як це прямо передбачено п. 6 Розділу ІХ Інструкції від 07.11.2015 року № 1395, в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Висновки судді місцевого суду про доведеність факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 212641 від 24 липня 2021 року в частині події адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала (а.с. 1);

письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 24 липня 2021 року, у присутності яких була вчинена відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, та які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, відмову водія ОСОБА_1 24 липня 2021 року від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (а.с. 3);

відеозаписом події, зробленим за допомогою нагрудної камери поліцейського, яким зафіксовано, що ОСОБА_1 дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, ця відмова є зрозумілою і категоричною, що не передбачає двозначного трактування, присутність двох свідків при цій відмові поліцейським була забезпечена (а.с. 5).

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався, повно та всебічно зясував обставини справи, дав належну оцінку доказам та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів, які би вказували на незаконність ухваленого судом рішення.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки місцевого суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є обґрунтованими та відповідають нормам законодавства.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що матеріали справи містять пояснення двох осіб, де зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження перевірки для визначення стану сп`яніння за допомогою приладу DRAGER Alcotest та у медичному закладі (лікаря-нарколога), при цьому, прилад DRAGER Alcotest застосовується для перевірки стану алкогольного сп`яніння, хоча протокол про адміністративне правопорушення містить інформацію про те, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан наркотичного сп`яніння. Таким чином, інформація, наведена в письмових поясненнях суперечить змісту протоколу, на що суд уваги не звернув. Крім того, апелянт вважає, що не можна вважати належним закріплення пояснень свідків уповноваженими особами патрульної поліції на заздалегідь підготовлених бланках, які вже містять текст щодо суті правопорушення.

Такі доводи апеляційний суд вважає безпідставними та відхиляє їх, оскільки пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дійсно виконані на заздалегідь роздрукованих бланках, при цьому, апеляційним судом не установлено підстав вважати дані цих пояснень неналежними і недопустимими доказами. Зміст бланкового тексту по суті є типовим формуляром, пристосованим до певного випадку, який узгоджується з матеріалами справи, підписаний свідками із застереженням, що записано вірно, свідком прочитано, зауважень свідок не має. При цьому, дані пояснень підтверджують фактичні обставини справи та містять конкретні факти. Дані в поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо відмови від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу DRAGER Alcotest взяті у дужки, отже, очевидно, що цей текст не стосується обставин справи.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, апеляційний суд враховує, що вимогами Порядку № 1103 та Інструкції № 1395 взагалі не передбачено видачу направлення для проходження медичного огляду на стан сп`яніння особі, яка відмовилася від такого огляду, а відтак, зазначені доводи не ґрунтується на вимогах закону.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, щододаний до матеріалів справи відеозапис не містить даних, якими підтверджується виявлення поліцейським у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

За змістом ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у поліцейського виникають після встановлення факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак наркотичного сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції про проходження огляду на стан сп`яніння та відмови особи від проходження такого огляду, яка повинна бути висловлена у формі, яка не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності. Лише після висловлення такої відмови адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Дотримання поліцейським зазначеної процесуальної процедури судом першої інстанції перевірено.

Апеляційний суд звертає увагу, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, відтак відхиляє доводи апеляційної скарги, про те, щоОСОБА_1 заперечує керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

Отже, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на законність постанови та не спростовують порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що ОСОБА_1 не був відсторонений поліцейським від керування транспортним засобом, не спростовують висновків суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП та не є підставою для скасування постанови суду.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.

При цьому, апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі.

Апеляційний суд враховує, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів щодо міри відповідальності, призначеної судом першої інстанції, та щодо обставин, які могли бути не враховані судом при накладенні стягнення.

Наведене вказує на необґрунтованість поданої апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з`ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст. 251, 280 КУпАП.

Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події, при винесення постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

За таких обставин, постанова Святошинського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим суд апеляційної інстанції залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 251, 252, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Святошиснького районного суду м. Києва від 11 жовтня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Д.О.Таргоній