Справа № 161/6654/21
Провадження № 3/161/2703/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2021 року суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Кирилюк В.Ф., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 03 квітня 2021 року серії ДПР18 №113327, ОСОБА_1 03 квітня 2021 року о 00 год. 40 хв. у м. Луцьку по пр. Відродження, 30, керував автомобілем Volvo CX70, НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився лікарем-наркологом у встановленому законом порядку, що підтверджується висновком від 03 квітня 2021 року №168. Такі дії кваліфіковані поліцейським як порушення п.2.9 «а» ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому не визнав та пояснив, що в стані алкогольного сп`яніння не був.

Таку позицію ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав його захисник адвокат Тратніков Я.В., який додатково пояснив, що під час огляду у ОСОБА_1 не бралися аналізи крові для лабораторного дослідження, у зв`язку з чим вважає результати огляду недійсними.

Звертає увагу судді, що ОСОБА_1 не було повідомлено назву спеціального технічного засобу, документів на його сертифікацію, повірку, не роз`яснені його права та обов`язки, а лікар стосовно нього був упереджений, оскільки говорив з ним на підвищених тонах, посміхався.

Дослідивши письмові матеріали справи, суддя дійшов наступних висновків.

На переконання судді винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується:

1) протоколом про адміністративне правопорушення;

2) висновком лікаря-нарколога КП «Волинський медичний центр терапії залежностей»;

3) направленням на проведення огляду;

4) відеозаписами з нагрудних камер поліцейських.

Щодо доводів захисника про те, що огляд ОСОБА_1 повинен був проводитися виключно з відібранням біологічних зразків та проведення лабораторних досліджень, суддя зауважує, що відповідно до п.7 розділу Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкція), проведення лабораторних досліджень є обов`язковим лише для визначення конкретного наркотичного засобу або психотропної речовини, під діями яких перебуває людина. Встановлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою лабораторного дослідження не є обов`язковим, а конкретна методика дослідження обирається лікарем.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 декілька разів дихав у прилад Драгер, а він показував відсутність в крові алкоголю є надуманими, оскільки з наданого відеозапису видно, що ОСОБА_1 на пропозицію пройти огляд у лікаря декілька разів неправильно дихає у цей прилад (не дув з достатньо силою та безперервно) у зв`язку з чим він видавав помилку, але показів про відсутність алкоголю він не видавав. Такі дії з боку ОСОБА_1 суд оцінює як намагання ухилення від встановленого огляду та адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим лікарем було обгрунтовано прийнято рішення про проведення огляду за зовнішніми ознаками ОСОБА_1 та відповідного тестування на координацію рухів, які детально описані в акті медичного огляду.

Посилання захисника на незрозумілі, на його думку, процедури, які були застосовані лікарем, спростовується змістом акту медичного огляду, в якому наведені всі виконані лікарем процедури, а також ознак, за яким він встановив стан алкогольного сп`яніння (зовнішній вигляд, поведінка особи, стан свідомості, орієнтування у місці, часі та власній особистості, мовна здатність, вегетативно-судинні реакції, дихання, незмінність зіниць, млява реакція на світло, точність рухів, міміка, запах алкоголю з порожнини рота тощо).

До того ж, стверджуючи про недійсність проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння, захисник, як і сам ОСОБА_1 , не клопотали перед судом про призначення судової експертизи для перевірки відповідності дій лікаря відповідним медичним протоколам.

Доводи захисника про те, що лікар-нарколог, який проводив огляд був упередженим стосовно ОСОБА_1 є надуманими, оскільки стороною захисту не наведено жодного доказу того, що лікар ОСОБА_2 хоча б знайомий з ОСОБА_1 .

Також надуманими є твердження захисника про те, що працівники поліції перебували у масках, а тому не могли відчувати такої ознаки алкогольного сп`яніння як запах алкоголю, оскільки ці доводи є надуманими та нічим не підтверджені, так само як і його доводи, що працівники поліції не могли визначити джерело походження запаху саме з порожнини рота ОСОБА_1 .

Стосовно доводів захисника про те, що ОСОБА_1 не було повідомлено назву спеціального технічного засобу, документів на його сертифікацію та повірку суддя зазначає, що чинним законодавством не передбачено такого обов`язку ні з боку працівників поліції, ні з боку лікаря, який проводить огляд.

Доводи захисника про не роз`яснення ОСОБА_1 його права та обов`язків спростовуються матеріалами відеозапису, на яких видно здійснення поліцейським відповідного роз`яснення.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 підписував невідомий документ, який відсутній в матеріалах справи, спростовуються змістом відеозапису на якому видно, що останньому лікарем запропоновано ознайомитися та підписатися у висновку щодо результатів медичного огляду (графа 11). ОСОБА_1 задав лікарю питання про зміст документа, який він підписує, на що йому повідомлено, що це висновок про стан алкогольного сп`яніння. Після цього ОСОБА_1 кинув ручку та відмовився підписуватися у висновку, про що зроблена відповідні відмітка у ньому.

Посилання захисника на те, що працівники поліції не дали змоги ОСОБА_1 надати свої письмові пояснення спростовується матеріалами справи, в яких наявні пояснення останнього у відповідній графі протоколу (а.с.1). До того ж, свої пояснення стосовно правопорушення ОСОБА_1 , а також його захисник, мали змогу надати під час судового розгляду, чим вони і скористалися, і суддя надав вичерпні відповіді на всі доводи сторони захисту.

За таких обставин, суддя приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинив керування транспортним засобам в стані алкогольного сп`яніння, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують правопорушення суддя не вбачає.

Суддя не знаходить підстав для застосування положень ст.21 або ст.22 КУпАП, оскільки правопорушення передбачене ст.130 КУпАП є найбільш тяжким порушенням Правил дорожнього руху, яке передбачено у чинному законодавстві, а правопорушник жодного каяття у вчиненому не виявив.

Отже, враховуючи всі обставини справи про адміністративне правопорушення, особу правопорушника, суддя дійшов висновку, що на правопорушника слід накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника слід також стягнути судовий збір у сумі 454,00 грн. Відомостей про наявність у правопорушника пільг про сплаті судового збору, які передбачені п.п. 8, 9, 10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», матеріали справи не містять.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. На підставі ч.2 ст.308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у вищенаведений строк, у порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу, що складає 34 000,00 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні).

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Ф. Кирилюк