Справа № 136/1794/21
провадження №3/136/731/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Шпортун С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника відділу поліції №1 Хмельницького РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянку України, працюючу помічником кухаря Новоприлуцької ЗОШ І-ІІ, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягувану до адміністративної відповідальності,

за ч. 1 ст. 184 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення слідує серії ВАБ №446586 слідує, що 06.09.2021 по АДРЕСА_1 , було встановлено, що гр. ОСОБА_1 не виконує батьківські обов`язки передбачені ст. 150 Сімейного кодексу України щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який вчинив конфлікт з бабусею в с. Польова Лисіївка.

Такі дії ОСОБА_1 особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення кваліфіковано за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що вона є матір`ю п`яти неповнолітніх дітей. Її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від попереднього шлюбу, батько якого перебуває в місцях позбавлення волі. Син виявив намір довідатись до бабусі матері його батька ОСОБА_3 , яка проживає в с. П. Лисіївка, хоча досить довгий час він там не був, на що вона йому дозволила, утім в цей же день приїхали працівники поліції та повідомили про інцидент, що стався між сином та бабусею, в ході якої він її ображав та остання викликала поліцію. Як поїхали працівники поліції, син повернувся додому та пояснив, що бабця почала зловживати спиртними напоями, тому він зробив їй зауваження, що їй не сподобалось та вирішив повернутись додому. У ході сварки він її не ображав, спиртних напоїв не вживав, фізичної сили не прикладав. ОСОБА_1 пояснила, що провела виховну роботу із сином з метою недопущення будь яких протиправних дій.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягується до відповідальності, вивчивши та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку про таке.

ОСОБА_1 притягується до відповідальності за ст.184 ч.1 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст. 184 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП є батьки неповнолітнього або особи, що їх замінюють.

Судом встановлено, що до матеріалів справи не додано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , зокрема завіреної копії свідоцтва про народження дитини, утім такі обставини не заперечувались особою, що притягується до відповідальності.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей, незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення та доказів долучених до нього судом не встановлено невиконання ОСОБА_4 обов`язків визначених ст.150 СК України щодо не забезпечення необхідних умов виховання та розвитку її неповнолітнього сина, а надання дозволу відвідати родичів не свідчить про ухилення від виконання батьківських обов`язків.

У той же час із рапорту датованого 06.09.2021 о 19:07 год. слідує, що було отримано ВП №1 Хмельницького РВП заяву ОСОБА_5 про вчинення домашнього насильства стосовно неї її онуком ОСОБА_2 , перша просила викликати екіпаж. Вказана заява ОСОБА_5 була зареєстрована відділом поліції, а також 06.09.2021 було відібрано пояснення у ОСОБА_5 , яка пояснила, що 06.09.2021 її онук ОСОБА_2 ображав її нецензурною лайкою, погрожував їй, намагався її вдарити та вичинити бійку.

Згідно рапорту інспектора з ЮП СП ВП №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області Паламарчук Л. слідує, що після отримання виклику 06.09.2021 о 19:08 год на «102» вони виїхали на місце події, де ОСОБА_3 пояснила, що у неї стався конфлікт із онуком ОСОБА_6 , під час якого він ображав її, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, здійснив кілька ударів по ногах і руках. По приїзду працівників поліції ОСОБА_7 не застали, також він був відсутній за місцем проживання матері ОСОБА_4 , у зв`язку із чим складено матеріали стосовно матері за ч.1 ст.184 КУпАП.

Згідно з частиною першою статті 173-2 КУпАП відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Аналіз наведених вище норм свідчить, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією частини першої статті 173-2 КУпАП має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

В діях неповнолітнього ОСОБА_2 , якому виповнилось шістнадцять років вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Статтею 13 КУпАП визначено, що до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 241 цього Кодексу. У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 121 - 127, 130, 139, частиною другою статті 156, статтями 173, 1734, 174, 1831, 185, 190 - 195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 241 цього Кодексу.

Частина 3 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у таких діях:

1) ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей (ч. 1) (формальний склад);

2) вчиненні неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом (ч. 2) (матеріальний склад);

3) вчиненні неповнолітніми діянь, що містять ознаки адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена КУпАП (ч. 3) (матеріальний склад).

Суб`єкт адміністративного проступку - фізичні осудні особи - батьки, або особи, що їх замінюють.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності (ч. 1 цієї статті).

Матеріали справи не містять відомостей, що до неповнолітнього було складено матеріали за ст.173-2 ч.1 КУпАП та його було притягнуто до відповідальності , не доведено наявність умислу особи, яка притягується до відповідальності.

При цьому, нормами КУпАП не визначено повноваження суду здійснювати зміну кваліфікації дій особи, яка притягується до відповідальності, яке по своїй природі є висунутим особі обвинуваченням від якого вона здійснює захист, а суд проводить розгляд справи лише в межах висунутого особі обвинувачення та не може перебирати на себе функції обвинувача, що відповідає усталеній практиці Європейського Суду з прав людини.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ураховуючи встановлені судом обставини в ході розгляду справи, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_4 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 слід відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити.

Керуючись ст. ст. 247,280,283-284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена апеляційному суду Вінницької області через Липовецький районний суд Вінницької області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя С.В. Шпортун