Справа № 275/353/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року смт. Брусилів

Суддя Брусилівського районного суду Житомирської області Миколайчук П.В., розглянувши матеріали справи щодо притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

з участю Юрченка Л.С., потерпілої ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

До Брусилівського районного суду Житомирської області з Брусилівського ВП Коростишівського ВП ГУНП у Житомирській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно протоколу про адмінправопорушення серії ВАБ № 621385, 16 квітня 2021 року о 07 годині 30 хвилин ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство в сім`ї, а саме: ображав брутальною лайкою, чим вчинив психологічне насильство. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав. Вказав, що дійсно 16.04.2021 вжив алкоголь, після чого прийшов додому, йому стало зле, дружина викликала працівників поліції та його було госпіталізовано, події мало пам`ятає. Наголосив, що на дружину не лаявся, протокол не пам`ятає чи підписував.

Потерпіла ОСОБА_2 суду пояснила, що 16.04.2021 у її чоловіка стався напад через зловживання алкоголем, він вів себе неадекватно. Вона зателефонувала до медзакладу для госпіталізації чоловіка, однак їй пояснили, що без працівників поліції ОСОБА_1 не заберуть на лікування. Тому потерпіла викликала працівників поліції, які й складали документи. Свої пояснення до протоколу перед підписом не читала, так як спішила завезти чоловіка в лікарню. В суді категорично заперечила, що чоловік 16.04.2021 лаявся чи обзивав її, наголосила, що поліцію викликала виключно для можливості госпіталізації ОСОБА_1 , надала докази на підтвердження вказаних слів.

Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, пояснення потерпілої, суд приходить до наступного висновку.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України,особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться у межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Проте, як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не зібрано належних доказів, які б у своїй сукупності були достатні для висновку поза розумним сумнівом про доведеність вчинення нею інкримінованого адміністративного правопорушення, тобто вчинення насильства в сім`ї щодо дружини.

Так, потерпіла і, як вбачається, єдиний свідок події, в суді категорично заперечила якісь протиправні дії відносно себе з боку чоловіка 16.04.2021, чим не підтвердила підписані нею письмові пояснення, додані до протоколу.

Згідно довідки від 11.05.2021, ОСОБА_1 16.04.2021 був госпіталізований до лікарні з залученням поліції. Вказаний письмовий доказ підтверджує слова потерпілої про стан ОСОБА_1 та виклик нею поліції саме з метою госпіталізації чоловіка.

Інших доказів винуватості ОСОБА_1 суду не надано, свідки відсутні, пояснення самого ОСОБА_1 , в протоколі суд до уваги не бере, враховуючи підтвердження його стану в день події 16.04.2021. Крім того, з самої фабули правопорушення, викладеної в протоколі, не вбачається, відносно кого саме було вчинено насильство в сім`ї.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а всі сумніви в силу ст. 62 Конституції України мають трактуватись на користь особи, щодо якої складено протокол.

Таким чином, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні в достатньому обсязі належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а потерпіла в суді спростувала факт вчинення правопорушення щодо неї 16.04.2021.

Відтак, враховуючи, що відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, приходжу до переконання, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 9, 173-2, 245, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 про вчинення ним 16.04.2021 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, - закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Миколайчук П.В.