Справа № 159/1114/21
Провадження № 3/159/884/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської обл. Логвинюк Ірина Миколаївна, розглянувши, у присутності захисника Лисюка В.В. матеріали, що надійшли від УПП НП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, паспорт серії НОМЕР_1 , і. н. НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючої, має на утриманні 1 ну неповнолітню дитину, раніше не піддавалась адмінстягненню,

за ст. 173, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адмінправопорушення серії ДПР 18 № 354122 від 20.02.21 р., складеним о 23 год. 40 хв., ОСОБА_1 о 23 год. 05 хв. 20.02.21 р. в м. Ковелі Волинської області, по вул. Незалежності, 69 керувала транспортним засобом автомобілем марки «HONDA ACCORD»», д. н. з. НОМЕР_3 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась (у присутності двох свідків), чим порушила п. 2.5 ПДР України та вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з протоколом про адмінправопорушення серії ДПР 18 № 210166 від 21.02.21 р., вона ж о 23 год. 13 хв. 20.02.21 р. в м. Ковелі Волинської області, по вул. Грушевського, біля будинку № 7 перебувала з явними ознаками алкогольного сп`яніння, виражалась нецензурною лайкою на адресу поліцейських та інших громадян, погрожувала фізичною розправою, чим порушила громадський порядок і спокій громадян, та вчинила дрібне хуліганство, тобто, адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адмінвідповідальності, свою винуватість у вчиненні вказаних вище правопорушень не визнала та пояснила, що, дійсно, о 23 год. 05 хв. 20.02.21 р. вона рухалась вказаним вище автомобілем в м. Ковелі Волинської області, по вул. Незалежності, так як із ресторану забрала свого чоловіка свідка ОСОБА_2 .. Через важкість проїзду - нерозчищену від снігу вулицю вона не увімкнула світло фар та й по вул. Грушевського була зупинена поліцією. Наміру порушувати громадський порядок та образити поліцейських вона не мала та такого правопорушення не вчиняла. Але так як під час з`ясовування питання з поліцією її чоловік, який був у нетверезому стані, намагався вийти з автомобіля, поводив себе провокативно, а вона його намагалась заспокоїти; її неповнолітня дитина - кудись втекла, злякавшись конфліктної ситуації, то вона, розхвилювавшись, поводила себе, дійсно, знервовано. Вона не відмовлялась від проходження медогляду у присутності свідків у місці зупинення. На той момент, коли поліція пропонувала їй пройти такий огляд, свідків не було. Тому вона відмовилась пройти огляд за таких обставин. Їй поліцією не було пред`явлено прилад «Драгер», не було повідомлено про виявлені у неї ознаки алкогольного сп`яніння. Чому змінювались свідки, їй поліція не повідомляла. Затриманою та доставленою у будь - яке службове приміщення поліції у вечір та в ніч події вона не була. За жодних обставин з участю поліцейського жіночої статі в ході події не з`ясовувалось, чи має вона тілесні ушкодження, який на ній одяг тощо. Просить провадження у справі за обома статтями КУпАП закрити.

Свідок ОСОБА_3 в суді пояснив, що увечері 20.02.21 р. він як поліцейський в ході патрулювання по вул. Незалежності у м. Ковелі Волинської області, помітив, що від парковки біля ресторану від`їхало авто без ввімкненого ближнього світла фар. Це авто під керуванням ОСОБА_1 було зупинено вже по вул. Грушевського. Водієві було пояснено причину зупинки, запитано документи. Водій пояснила, що водійського посвідчення при собі не має, так як забула його вдома. Потім виникла агресія з боку пасажирів автомобіля та водія. Оскільки у водія вбачались ознаки алкогольного сп`яніння, їй у присутності 2 х свідків було запропоновано пройти огляд за допомогою алкотестера «Драгер» на місці, або прослідувати для цього у заклад охорони здоров"я. Однак водій сказала, що вона алкоголь не вживала та проходити огляд не буде. Така відмова мала місце двічі до залучення свідків та після їх залучення у присутності свідків. Було зафіксовано таку відмову, ним було складено відповідний протокол за ст. 130 КУпАП. Свідки для участі у посвідченні відмови водія були залучені на вул. Грушевського. Пояснення у залучених свідків відбирав інший поліцейський, так як йому було складно виконувати одночасно різні процесуальні дії. Про № приладу «Драгер» водієві не повідомлялось, так як вона відмовилась від проходження огляду з його використанням. Водій вчинила також дрібне хуліганство.

Свідок ОСОБА_4 в суді пояснив, що о 23 год. 05 хв. 20.02.21 р. він як поліцейський патрулював і було виявлено, що авто рухається по вул. Незалежності без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби. Цей автомобіль було зупинено вже по вул. Грушевського. Водій ОСОБА_1 не мала посвідчення водія. Було встановлено її особу. Мався запах алкоголю з порожнини рота водія та її поведінка була невідповідною обстановці. У присутності 2 х свідків водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. Для цього він залучав свідків. Пояснення у залучених свідків відбирав він. Водій відмовилась пройти огляд на місці зупинення. Він складав щодо водія протоколи про адмінправопорушення за ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП. Чоловік водія в ході події поводив себе неналежно. Водій поводила себе агресивно, ставилась до поліції неналежно та лаялась нецензурно.

Аналізуючи вказані вище пояснення поліцейських, зауважую, що поліцейські ствердили, що передувала діям водія, що були розцінені поліцією як дрібне хуліганство, все - таки, агресивна поведінка пасажира авта - чоловіка ОСОБА_1 та остання також поводила себе неналежно.

Свідок ОСОБА_2 в суді пояснив, що ОСОБА_1 є його дружиною. Увечері 20.02.21 р. дружина приїхала і забрала його з ресторану. Однак під час руху за кермом авта вона не ввімкнула світло фар і авто було зупинено поліцією; почалось оформлення документів. Поліції ніхто опору не чинив, але коли знайомий йому поліцейський підійшов до автомобіля, то між останнім і ним виникло непорозуміння; словесна перепалка. Поліцейський ОСОБА_5 не представився, свідків не залучив, приладу «Драгер» не показав, тому виник конфлікт. Від пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» його дружина відмовилась у відсутності свідків. Коли на місце події прибув брат його дружини, то поліцейський ОСОБА_5 показував останньому неоформлений протокол. Сторонніх людей поряд не було. Протокол складався у автівці без свідків. Один із залучених свідків не був неупередженим. Його дружина, дійсно, сперечалась із поліцією, так як була незгідною, збудженою, а у автомобілі ще знаходилась неповнолітня дитина.

Показаннями цього свідка, який є чоловіком ОСОБА_1 , ствердженими також об"єктивно аудіовідеозаписом, стверджується, що частково і через його поведінку ОСОБА_1 , і у зв"язку з присутністю на місці події у пізню вечірню та нічну пору малолітньої їх дитини, хвилювалась та поводила себе імпульсивно.

Свідок ОСОБА_6 в суді 11.05.21 р. пояснив, що він увечері 20.02.20 р. був зупинений поліцією для участі як свідок у посвідченні продування результатів трубки «Драгер» ОСОБА_1 .. Чи була вона водієм будь - якого авта, чи була зупинена, він особисто не бачив. При складанні поліцією протоколу про адмінправопорушення щодо цієї особи він вже поїхав, але протокол про адмінправопорушення з усіма необхідними заповненими даними він підписував. Письмове пояснення у нього відбиралось і його він підписував з усіма необхідними заповненими даними. Однак він у той момент нервував, так як ця вся процедура тривала довго він чекав біля 40 хв.. У його присутності поліція запропонувала ОСОБА_1 продути трубку приладу «Драгер», хоча самого приладу ніхто не показував та не демонстрував. Водій відмовилась. Щодо наявності будь - яких ознак сп`яніння у особи, то він на це уваги не звертав.

Однак проаналізувавши пояснення особи, яка притягається до адмінвідповідальності, свідків, доводи захисника та матеріали справи, вважаю, що є підстави для закриття провадження у справі за п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП з врахуванням положень ст. 36 КУпАП.

Щодо інкримінування вчинення правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Згідно з протоколом про адмінправопорушення серії АПР18 № 210166 від 21.02.21 р., особа не зазначила про визнання винуватості. Як слідує із відтвореного у судовому засіданні аудіо відеозапису, наданого суду поліцією, не визнавала ОСОБА_1 своєї винуватості і усно в ході спілкування із поліцією.

Тому винуватість особи у вчиненні дрібного хуліганства має бути доведеною у встановленому законом порядку.

Ст. 173 КУпАП передбачає адмінвідповідальність за дрібне хуліганство. Дрібне хуліганство, тобто, нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, тягне за собою адмінвідповідальність.

Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто, особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Суть такого правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що привели до порушення громадського порядку і спокою громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого цією нормою, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

До поняття "інші подібні дії" слід віднести такі прояви дрібного хуліганства, як: гвалт, крики з хуліганських мотивів біля вікон громадян у нічний час тощо.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне саме цього.

До протоколу про адмінправопрушення від 21.02.21 р. додано в якості доказу лише матеріали аудіовідеофіксації події та з них вбачається, що ОСОБА_1 о 23 год. 13 хв. 20.02.21 р. (навіть у період: з 23 год. 06 хв. по 23 год. 14 хв. 20.02.21 р.), що зафіксовано у файлах №№ , 4, на вул. Грушевського у м. Ковелі Волинської області, будучи як водій зупиненою поліцією, не виражалась нецензурними словами ні на адресу поліцейських, ні на адресу інших громадян, не погрожувала нікому фізичною розправою. Всі інші аудіовідеофайли містять інформацію про події з іншим пізнішим часом та з іншою датою 21.01.21 р..

Дії ОСОБА_1 , що мали місце після 23 год. 13 хв. 20.02.21 р., не досліджуються на предмет наявності чи відсутності складу і події дрібного хуліганства не досліджуються, так як у протоколі зазначено час вчинення правопорушення 23 год. 13 хв..

Пояснення свідків поліцейських - в тій їх частині, що водій після зупинення її поліцією поводила себе агресивно, ставилась до поліції неналежно, лаялась нецензурно, була збудженою, вважаю, не є достанім доказом того, що саме о 23 год. 13 хв. 20.01.21 р. ОСОБА_1 вчинила дрібне хуліганство, маючи на меті порушити громадський порядок та спокій громадян діями, зазначеними у протоколі про адмінправопорушення від 21.02.21 р..

Свідок ОСОБА_2 в суді також підтвердив пояснення ОСОБА_1 у тій їх частині, що вона була схвильована конфліктом, що виник між ним та поліцейськими та тим, що там була і неповнолітня дитина.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, зазначені у протоколі обставини та винуватість особи не доведені належними та допустимими доказами.

У рішеннях від 30.05.13 р. у справі № 36 673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.16 р. у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За змістом завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення та загальних норм Конституції України та Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь - які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вище викладене, вважаю, що в матеріалах справи відсутні достатні докази винуватості особи у вчиненні дрібного хуліганства умисного посягання на громадський порядок та спокій громадян.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин провадження у даній справі в частині інкримінування за ст. 173 КУпАП слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Щодо інкримінування вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.5 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.15 р. № 1 452/735, зокрема.

У відповідності до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають оглядові на стан алкогольного сп`яніння.

Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, таких огляд провадиться у закладах МОЗ. .

Відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП незалежно від того тверезий водій чи ні.

Згідно з протоколом про адмінправопорушення серії АПР 18 № 354122 від 20.02.21 р., особа також не визнала своєї винуватості у вчиненні такого адмінправопорушення.

Тому винуватість особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, має бути доведеною у встановленому законом порядку.

До протоколу додано докази у вигляді аудіовідеозапису, пояснення свідків.

Відповідно до протоколу про адмінправопорушення, воно мало місце о 23 год. 05 хв., хоча за даними аудіовідеозапису лише о 23 год. 35 хв. поліцейський у присутності тих свідків, які зазначені у протоколі про адмінправопорушення, розпочав з`ясовувати у ОСОБА_1 про те, чи вона згідна пройти огляд на стан сп`яніння у місці зупинення за допомогою алкотестера «Драгер» чи погоджується прослідувати для цього у медзакладі. При цьому ОСОБА_1 більше уваги звертала на те, що з місця події кудись зникла її неповнолітня дитина, та, не прослухавши роз`яснень поліцейського - від такого огляду відмовилась. Однак поліцейський не звернув увагу на такі обставини та продовжив формальне "роз`яснення" процедури такого огляду та наслідків відмови від проходження такого огляду.

За змістом ст. 256 КУпАП, у протоколі про адмінправопорушення має бути зазначено час його вчинення, однак, у протоколі про адмінправопорушення час його вчинення було зазначено не відповідно до дійсних обставин справи, так як о 23 год. 05 хв. водій не відмовлялась від проходження огляду на стан сп"яніння у присутності двох свідків.

З даних аудіовідезапису слідує, що ОСОБА_1 вперше відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння, дійсно, у відсутності свідків.

Вдруге їй поліцією було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у присутності двох свідків, однак, не тих, які зазначені у протоколі про адмінправопорушення.

Утретє їй було поліцією було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у присутності двох свідків, які зазначені у протоколі про адмінправопорушення, однак, при обставинах, що свідчать про недотримання вимог чинного законодавства при проведенні такої процесуальної процедури.

Також зауважую, що зміна свідків провадилась за ініціативою поліції та жодним чином не фіксувалась.

Однак враховую, що при такій відмові ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння були присутніми двоє свідків, зазначених у протоколі про адмінправопорушення від 20.02.21 р., і вони однозначно сприйняли факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння.

У подальшому у вказаних вище свідків поліцією також було відібрано письмові пояснення, що є доказами у справі.

Відповідно до письмових пояснень свідків від 20.02.21 р., у них вказано, що ці свідки були присутніми при відмові водія від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку при проведенні такого огляду щодо водія ОСОБА_1 за допомогою спецтехзасобу марки «Драгер Алкотестер» № 6 810 АRBL 0881.

Однак аналізуючи аудіовідеозапис у тій його частині, що фіксує відібрання пояснень у свідків з використаннями аркушів з друкованим та рукописним текстом пояснень, вважаю, що такі пояснення не є допустимим доказом у справі, так як з аудіовідеозапису вбачається, що на момент, коли свідки поставили свої підписи на такому аркуші, де зафіксовано їх пояснення, рукописний текст двох передостанніх абзаців - відсутній.

У цьому зв`язку критично оцінюю пояснення свідка ОСОБА_6 у тій їх частині, що він свої підписи на аркуші із його поясненнями, що відібрано поліцією на місці події о 23 год. 39 хв. 20.02.21 р., проставляв тоді, коли всі інші (наявні на даний час) записи у таке пояснення були внесені, так як цей свідок пояснив, що у той вечір був схвильований через тривале очікування (біля 40 хв.) та з аудіовідеозапису вбачається, що він своє пояснення в частині друкованого тексту поліції не диктував (23 год. 40 43 хв. хв. 20.02.21 р.), своє пояснення, викладене друкованим текстом поліцією, - не прочитував перед підписанням та уваги на те, який саме, зокрема, № спецтехзасобу «Драгер Алкотестер» вказаний згодом поліцією у його поясненні рукописним текстом вже після того, як він залишив місце події з дозволу поліції (23 год. 44 хв. 20.02.21 р.); яка марка та номерний знак автомобіля ОСОБА_1 , та чи це відповідає дійсності, не перевіряв.

Аналогічним чином аналогічне пояснення з тими ж порушеннями було відібрано і у іншого свідка ОСОБА_7 (23 год. 41 хв. 20.02.21 р.).

О 00 год. 00 хв. 10 сек. 21.02.21 р. поліцейським було складено протокол про адмінправопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 та оголошення і дооформлення такого протоколу із з`ясуванням даних про місце народження особи, даних про попереднє притягнення до адмінвідповідальності завершено поліцейським о 00 год. 18 хв. 21.02.21 р., однак, датою такого протоколу вказано 20.02.21 р..

Поліцією до справи приєднано довідку з бази даних ІНС «Армор» від 22.02.21 р., що, вважаю, не має значення для справи, так як складена на особу, яка не є учасником справи та стосунку до події не має.

Слід зауважити, що фіксування не звільняє поліцію від обов`язку складати документи належно.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`янінн підлягають оглядові на стан алкогольного сп`яніння.

У протоколі про адмінправопорушення зазначено, серед іншого, те, що поліцією було виявлено у ОСОБА_1 такі ознаки алкогольного сп`яніння як порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, однак свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні наявності таких ознак у особи не підтвердив, хоча був на місці події тривалий час.

Тому заслуговують на увагу доводи захисника у тій їх частині, що доказів наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп"яніння, зазначених у протоколі про адмінправопорушення на час початку процуесуальної процедури - пропозиції пройти огляд на стан сп"яніння - у справі немає. Тому є підстави вважати, що пложення ч. 1 ст. 266 КУпАП поліцією дотримані не були.

Слід також зауважити, що щодо ОСОБА_1 було складено також протокол про адміністративне затримання серії ВН № 005926 від 20.02.21 р., однак, адмінзатримання проведено без дотримання вимог чинного законодавства, що врегульовує порядок адмінзатримання.

Так у протоколі про адмінзатримання ОСОБА_1 зазначено, що він складений 20.02.21 р., хоча із відтвореного у суді аудіовідеозапису (файл № 7000170) слідує, що складений він 21.02.21 р. (о 00 год. 40 хв.), тобто, по спливу майже години часу після зазначеного у ньому часу затримання. У ньому зазначено, що він складений за ч. 1 ст. 130, ст. 173 КУпАП, та, разом з тим, що особа затримана о 23 год. 30 хв. 20.02.21 р. у зв`язку з вчиненням правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, для припинення правопорушення, складання адмінматеріалів і встановлення особи, хоча особа ОСОБА_1 була встановлена ще о 23 год. 06 хв., фіксування відмови водія від проходження медогляду на стан сп`яніння на місці зупинення чи у медзакладі у присутності 2 х свідків було зафіксовано вже о 23 год. 35 хв.. Особа, при цьому, ні у яке службове приміщення поліції не доставлялась і обидва протоколи: за ст. 173 та за ч. 1 ст. 130 КУпАП було складено на місці зупинення ОСОБА_1 з врахуванням наявних встановлених на місці даних про її особу. Про адмінзатримання особи не було нікого повідомлено, як і про перебування із затриманою особою її неповнолітньої дитини, присутньої з матір`ю ОСОБА_1 на протязі всього часу спілкування із поліцією, хоча на час початку спілкування із водієм поліції було достеменно відомо про те, що з нею разом є неповнолітня дитина, що вбачається з даних аудіовідеозапису.

Під час складання протоколу про адмінзатримання поліцейський не роз`яснив особі її права, передбачені ст. ст. 29, 55, 56, 59 Конституції України, про адмінзатримання не було інформовано центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги і право скористатись такою особі також не роз`яснено.

Хоча у протоколі про адмінзатримання зазначено, що особистий огляд особи не проводився, однак, вказано також що при проведенні такого огляду (особистого) у ОСОБА_1 виявлено відсутність тілесних ушкоджень, що саме по собі містить суперечність, так як з аудіовідеофіксації слідує, що особа у пізню пору доби та у зимову пору, будучи одягненою по сезону, не оглядалась на предмет наявності чи відсутності у неї тілесних ушкоджень.

Протокол про адмінзатримання також містить неоговорене виправлення дати звільнення ОСОБА_8 , що є недопустимим.

Крім того протокол про адмінзатримання складався із внесенням у нього часу звільнення особи із «запасом», як висловився при його складенні поліцейський, часу, а саме: з різницею у 5 хв..

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, його завданням є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з положеннями ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як передбачено ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності та встановити інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Склад адміністративного правопорушення включає в себе ознаки, що характеризують зовнішній прояв поведінки особи, його спрямованість та наслідки; ознаки, що характеризують правопорушника і його психічне ставлення до скоєного. Відповідно ознаки складу адміністративного правопорушення об`єднаються у чотири групи (елементи): об`єкт адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суб`єкт адміністративного правопорушення та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Всі зазначені елементи складу адміністративного правопорушення є обов`язковими. Суб`єктивна сторона відображає психічне ставлення особи до скоєного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи є необхідним елементом суб`єктивної сторони.

Інших належних та допустимих доказів до протоколів про адміністративне правопорушення не долучено.

Тому таке твердження про вчинення особою правопорушень, вказаних вище, вважаю не доведеним належними та допустимими доказами з огляду на принцип доведеності «поза розумним сумнівом».

З врахуванням наведенного вище підстав для висновку про достатність доказів про притягнення особи до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП немає, провадження у справі необхідно закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП з врахуванням положень ст. 36 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 7, 33 36, 40 1, 268, 283, 284, 245, 247, 256, 266, ст. 173, ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, ч. 1 ст. 130 КУпАП, з врахуванням положень ст. 36 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Ковельського міськрайонного судуІ. М. Логвинюк