№ апеляційного провадження: 33/824/4865/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Дідик М.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року суддя Київського апеляційного суду Крижанівська Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 16 вересня 2021 року, винесену за результатами розгляду матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 16 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454,00 грн. на користь держави.

Не погоджуючись із вказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі, а також порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Як на підставу поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 посилається на те, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи, а копію оскаржуваної постанови він отримав лише 12 жовтня 2021 року.

В обґрунтування підстав для скасування оскаржуваної постанови ОСОБА_1 посилається на те, що при розгляді справи судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, суд не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази його вини в інкримінованому правопорушенні та доказів завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 . Обставини вчинення правопорушення, відображені в протоколі та поясненнях ОСОБА_2 , не є достатніми та переконливими доказами вчинення ним правопорушення. Показань свідків, роздруківок СМС-повідомлень з погрозами, на які посилалася ОСОБА_2 , доказів її звернення до спеціаліста за психологічною допомогою або медичного висновку про завдання їй шкоди психологічного характеру матеріали справи не містять. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні адвокат Степанчук О.М., яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримала, просила задовольнити з наведених у ній підстав.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, вважаю, що ОСОБА_1 підлягає поновленню строк на апеляційне оскарження, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а провадження у справі закриттю виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувану постанову суду було винесено 16 вересня 2021 року.

Копію постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 16 вересня 2021 рокузахисник ОСОБА_1 - Степанчук О.М. отримала 12 жовтня 2021 року (а.с. 20).

20 жовтня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вказану постанову суду.

Враховуючи викладене, вважаю, що вказані ОСОБА_1 причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 16 вересня 2021 року є поважними.

Приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Апеляційний суд не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , серії ВАБ № 335018 від 23 червня 2021 року, з грудня 2020 року гр. ОСОБА_1 вчиняє домашнє насильство психологічного характеру відносно гр. ОСОБА_2 , а саме надсилає СМС-повідомлення з образливим змістом та погрозами, що могло завдати шкоди психологічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 1).

У вказаному протоколі ОСОБА_1 зазначив, що з інкримінованим правопорушенням не погоджується, ОСОБА_2 не погрожував, психологічного насилля до неї не застосовував.

Тобто ОСОБА_1 заперечував свою вину.

Також до протоколу було долучено заяву ОСОБА_2 про кримінальне правопорушення, письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 3-7).

Так, згідно пояснень ОСОБА_2 з грудня 2020 року ОСОБА_1 не дає їй можливості бачитися з їх спільним сином, постійно пише їй погрози в СМС-повідомленнях з номеру ОСОБА_1 та їх сина, та передає погрози іншими особами (а.с. 5).

Згідно пояснень ОСОБА_1 , з ОСОБА_2 він не спілкується та жодним чином не погрожує їй, не вчиняє домашнього насильства, зокрема, дій психологічного характеру. Пояснив, що на даний момент між ним та ОСОБА_2 є спір щодо визначення місця проживання їх спільної дитини, в зв`язку з чим ОСОБА_2 неодноразово безпідставно зверталася із заявами до поліції з метою його дискредитації та впливу, таким чином, на рішення суду (а.с. 7).

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, у відповідності до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною першою статті 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , серії ВАБ № 335018 від 23 червня 2021 року, з грудня 2020 року гр. ОСОБА_1 вчиняє домашнє насильство психологічного характеру відносно гр. ОСОБА_2 , а саме надсилає СМС-повідомлення з образливим змістом та погрозами, що могло завдати шкоди психологічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 1).

Разом з тим, матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 погроз та образ відносно ОСОБА_2 , окрім самого протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень ОСОБА_2 .

Як було зазначено, ОСОБА_1 заперечував вчинення ним будь-яких дій, які можна було б розцінювати як насильство відносно ОСОБА_2 та зазначав, що заява ОСОБА_2 про вчинення ним таких дій була направлена на створення його негативного образу та збирання доказів для їх використання в іншій справі про визначення місця проживання дитини.

Також, судом першої інстанції не встановлено, які конкретно погрози та образи висловлювались і чи призвели вони до психологічного розладу, побоювань, а також чи завдали вони шкоди психічному стану потерпілої особи, або що могли завдати таку шкоду.

Відтак, обставини домашнього насильства, описані у протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Суд дійшов помилкового висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 16 вересня 2021 року - скасуванню із закриттям адміністративного провадження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 16 вересня 2021 року - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 16 вересня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 16 вересня 2021 року скасувати та закрити провадження про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В. Крижанівська