КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №358/907/21 головуючий у І інстанції: Тітов М.Б. провадження 33/824/5188/2021 головуючий в апеляційній інстанції: Сліпченко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 листопада 2021 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Сліпченко О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Богуславського районного суду Київської області від 26 жовтня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.154 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП) ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої в Богуславській районній державній лікарні ветеринарної медицини,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР № 375146, складеного 05 серпня 2021 року, 27 липня 2021 року близько 18 години 50 хвилин в АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 допустила самовільний вихід з подвір`я будинку АДРЕСА_3 дворової собаки без намордника, внаслідок чого собака покусав ОСОБА_1 за ногу, заподіявши шкоди її здоров`ю. Своїми діями ОСОБА_2 порушила вимоги п. 3.15; 3.1.6; 3.17 «Правил утримання домашніх тварин» на території с. Іванівка, затверджених рішенням від 17 січня 2019 року.

Постановою Богуславського районного суду Київської області від 26 жовтня 2021 року провадження у справі закрито .

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 01 листопада 2021 року, подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення про повернення матеріалів до відділу поліції для належного оформлення.

Вказує, що обов`язок, щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складення протоколів про адміністративне правопорушення, однак останніми вказаного здійснено не було.

Крім того, протокол складено з порушеннями строку передбаченого ст. 254 КУпАП.

Районний суд на вищевказане уваги не звернув та справу для належного оформлення не повернув.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала свою позицію, інші належним чином повідомлені учасники справи не з`явились.

Приходжу до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції не мав достатньо даних для прийняття законного та обґрунтованого рішення по суті доведеності винуватості ОСОБА_2 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, на підставі висунутого обвинувачення, яке міститься в протоколі про адміністративне правопорушенні серії ГР № 375146, складеного 05 серпня 2021 року.

Положеннями ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції належним чином не дотримався вказаних вимог закону, оскільки прийняв рішення на підставі обвинувачення, яке є неконкретним.

Слушними є доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції, встановлюючи фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином не оцінив сукупність доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення, і дійшов передчасного висновку про недоведеність вини ОСОБА_2 в інкримінованому їй адміністративному правопорушенні, передбаченому ч. 2ст. 154 КУпАП.

Так, диспозицією ст. 154 КУпАП передбачена відповідальність за тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в не відведених для цього місцях, при цьому ч. 2ст. 154 КУпАП передбачено відповідальність за ті самі дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» від 21 лютого 2006, особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду.

Цією ж нормою статті передбачено, що особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин,а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду.

Відповідно до ст. 22 вказаного закону при поводженні з домашньою твариною особа, яка її утримує, зобов`язана забезпечити наявність намордника, повідка, що необхідні для здійснення вигулу домашньої тварини поза місцем її постійного утримання.

Крім того, з метою забезпечення гуманного ставлення до тварин, додержання порядку та чистоти, запобігання виникненню та поширенню зооантропонозних інфекцій серед людей місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування затверджують правила утримання тварин у домашніх умовах.

По суті пред`явленого ОСОБА_2 обвинувачення доходжу наступного висновку.

Конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

За відсутності відомостей щодо конкретних незаконних дій ОСОБА_2 у відповідності їх з діями, які викладені у диспозиції ст. 154 КУпАП, неможливо перевірити доводи апелянта щодо фактичних обставин вчиненого адміністративного правопорушення та встановити наявність або відсутність у діях останньої ознак інкримінованого їй правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП.

Разом з тим, неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє суд належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зокрема, в рішенні у справі «Ващенко проти України» Європейський суд вказав, що "обвинувачення" для цілей п. 1 ст. 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру".

Проте, працівники поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 знехтували вказаними вимогами закону, оскільки викладене ними формулювання обвинувачення у протоколі про адміністративне правопорушення є неконкретним, внаслідок того, що не містить в собі конкретні ознаки об`єктивної сторони, тобто не відповідає диспозиції ст. 154 КУпАП.

Так, об`єктивна сторонаправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 154 КУпАП, полягає в наступному: 1) триманні собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами; 2) триманні собак і котів понад установлену кількість; 3) триманні незареєстрованих собак; 4) приведенні в громадські місця; 5) вигулюванні собак без повідків і намордників (окрім собак, у реєстраційних свідоцтвах яких зроблено спеціальну відмітку); 6) вигулюванні собак у не відведених для цього місцях.

У ч. 2 ст. 154 КУпАП передбачено відповідальність за ті самі дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їхньому майну, а також повторне упродовж року правопорушення з числа передбачених частиною першою цієї статті.

Протокол про адміністративне правопорушення як процесуальний документ є актом обвинувачення та повинен містити в собі суть адміністративного правопорушення з посиланням на відповідні нормативно-правові акти, тобто відповідати вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки невідповідність протоколу вказаним вимогам свідчить про неконкретність пред`явленого обвинувачення.

Відомості щодо утримання ОСОБА_2 собаки, наявність тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , їх характер, свідків вчиненого правопорушення, протокол про адміністративне правопорушення не містить.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Нечітке, незрозуміле обвинувачення у протоколі про адміністративне правопорушення є порушенням права особи на захист.

Забезпечення апеляційного оскарження судових рішень є важливим принципом здійснення правосуддяв справах про адміністративне правопорушення.

Повноваження апеляційного суду за наслідками розгляду апеляційної скарги у справах про адміністративне правопорушення визначені ст.294КУпАП, де чітко передбачено,які саме рішення може прийняти суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги, а саме: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Вказаною нормою не передбачено положення, яке б регламентувало повноваження апеляційного суду щодо повернення протоколу, у разі його невідповідності, вимогам діючого законодавства.

В той же час, виходячи з системного аналізу змісту КУпАП, суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та приймаючи нове рішення, керується загальними нормами, які передбачають порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення судом першої інстанції.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП при підготовці справи до розгляду орган (посадова особа) вирішує, зокрема, й питання, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Оскільки протокол про адміністративне правопорушення є фактично обвинувальним актом, тому наявність будь-яких недоліків ускладнюють проведення повного та об`єктивного розгляду справи по суті, з прийняттям законного рішення.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише у межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, та суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Без додаткової перевірки викладених обставин та належного оформлення протоколу про адміністративне правопорушення неможливо здійснити повний та всебічний розгляд для встановлення об`єктивної істини по справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, наведені вище порушення закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення є істотними і не можуть бути усунуті під час апеляційного розгляду, а тому вважаю за необхідне повернути матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 до відділу поліції №2 Обухівського районного управління поліції ГУНП в Київській області для належного виконання вимог ст. ст. 254, 256 КУпАП.

Завданням КУпАП відповідно до ст. 1 названого Закону є охорона прав і свобод громадян, відповідно саме таке рішення відповідає принципу верховенства права, який визначає правосуддя проявом вищої справедливості.

Після усунення вказаних недоліків справа про адміністративне правопорушення за наявності для цього законних підстав підлягає подальшому направленню до місцевого суду для її розгляду по суті.

Таким чином, доходжу висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити, постанову суду як необґрунтовану скасувати.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 245, 251, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Богуславського районного суду Київської області від 26 жовтня 2021 року скасувати.

Протокол про адміністративне правопорушення від 05 серпня 2021 року ГР № 375146 щодо ОСОБА_2 за ч.2 ст.154 КУпАП повернути начальнику відділу поліції №2 Обухівського районного управління поліції ГУНП в Київській області для належного оформлення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Сліпченко