Єдиний унікальний номер 341/1949/21
Номер провадження 3/341/894/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 року м. Галич

Судця Галицького районного суду Івано-Франківської області Мергель М. Р., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянув справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 160 КУпАП, частиною другою статті 160 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

встановив:

ОСОБА_1 здійснював торгівлю на вулиці з рук у місті, тобто у невстановленому місці, за наступних встановлених суддею обставин.

30 жовтня 2021 року близько 13 годин 10 хвилин по вулиці Калуська, в м. Бурштині навпроти ТЦ «Квадрат», здійснював торгівлю з рук продуктами харчування (овочі та фрукти) у невстановленому законом місці, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 160 КУпАП.

Крім того, відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 11.10.2021 серії ВАБ № 419822 11 жовтня 2021 року близько 10 годин 50 хвилин по вулиці Калуська, в м. Бурштині навпроти ТЦ «Квадрат», ОСОБА_1 здійснював торгівлю з рук продуктами харчування (овочі та фрукти) у невстановленому законом місці.

Вищевказані дії у протоколі про адміністративне правопорушення від 11.10.2021 серії ВАБ № 419822 ОСОБА_1 орган поліції кваліфікував за частиною 2 статті 160 КУпАП, як торгівля з рук у невстановлених місцях промисловими товарами.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні указаного правопорушення визнав та зазначив, що дійсно ним проводиться продаж продуктів харчування на вулиці в м. Бурштині. Указаною діяльністю займається щоб забезпечити сім`ю. Інших місць органи місцевого самоврядування не встановили.

Відповідно до змісту частини 1 статті 160 КУпАП як адміністративне правопорушення визначено порушення торгівлі в містах з рук на вулицях, площах, у дворах, та в інших невстановлених місцях. Відповідальність за вчинення правопорушення тягне за собою накладення штрафу від одного до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 245 КУпАП, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів зміцнення законності.

Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, тощо.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 160 КУпАП, вчиненого за вище викладених обставин, доведена дослідженими доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення цього рішення, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення від 30.10.2021 серії ВАБ № 418754;

-рапортом працівника поліції від 30.10.2021.

-поясненням особи під час розгляду справи та визнанням вини.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені вище докази винуватості вчиненні правопорушення ОСОБА_1 , передбаченого частиною 1 статті 160 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до статей 251, 252 КУпАП прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Ураховуючи характер вчиненого правопорушення та обставини його вчинення, доведення вини особи і її ставлення до вчиненого правопорушення, притягнення до адміністративної відповідальності не вперше за ч. 1 ст. 160 КУпАП, вважаю, що на ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення у межах, встановлених санкцією частини 1 статті 160 КУпАП, у виді штрафу.

Відповідно до змісту частини 2 статті 160 КУпАП як адміністративне правопорушення визначено порушення торгівлі з рук у невстановлених місцях промисловими товарами.

Надаючи правову оцінку протоколу серії ВАБ № 419822, суддя виходить з такого.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Таким чином, згідно з Конституцією України та рішеннями Європейського суду з прав людини винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумними сумнівами. Усі сумніви тлумачаться на користь правопорушника. Таким чином, суд зобов`язаний дослідити усі докази з точки зору їх допустимості і достовірності.

Чинний КУпАП не визначає поняття допустимості доказів, проте відповідно до статті 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Таким чином, отримані з порушенням установленого порядку докази не можуть бути покладені в основу судового рішення за результатами розгляду справи.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Дослідивши протокол серії ВАБ № 419822 від 11 жовтня 2021 року про адміністративне правопорушення, оцінивши усі наявні у справі матеріали, заслухавши пояснення особи, доходжу висновку про те, що наявність у діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 160 КУпАП, не доведено належними та допустимими доказами з огляду на таке.

Беручи до уваги приписи частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N 7460/03), а також беручи до уваги передбачене частиною 2 статті 160 КУпАП адміністративне стягнення за порушення торгівлі з рук у невстановлених місцях промисловими товарами з конфіскацією предметів торгівлі, правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Так, суть викладеного інспектором у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у частині 2 статті 160 КУпАП, що порушує право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що дійсно здійснював торгівлю з рук продуктами харчування (овочі та фрукти) у невстановленому законом місці.

Також з фотографії, яка була долучена до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 здійснює торгівлю продуктами харчування, що також це підтверджено змістом протоколу від 11.10.2021 серії ВАБ № 419822.

Таким чином, суддя дійшов висновку, що ОСОБА_1 не вчиняв дій, які могли б бути кваліфіковані як торгівля з рук промисловими товарами, що свідчить про відсутність самої події та складу правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 160 КУпАП.

Досліджуючи всі наявні докази, суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеня підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Оцінка вказаних доказів, відповідно до статті 252 КУпАП відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Суд не може перебирати на себе функції обвинувачення та вчиняти процесуальні дії, які за законом покладено на відповідну уповноважену особу, яка висуває обвинувачення, складаючи протокол про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження і на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

ЄСПЛ наголошує, що у разі самостійного визначення кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладену практику ЄСПЛ суддя під час розгляду справ про адміністративні правопорушення позбавлений можливості самостійно уточнювати (здійснювати) кваліфікацію діяння особи, стосовно якої розглядається справа.

Так само, надсилання протоколу про адміністративне правопорушення до органу (посадової особи), який його склав, для забезпечення дооформлення цього джерела доказів, усунення виявлених недоліків, які перешкоджають притягнути особу до адміністративної відповідальності, однозначно становитиме порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки у цьому випадку суддя буде діяти не як безсторонній і незалежний суб`єкт розгляду справи, а неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі.

Зазначаю, що диспозиція частини 2 статті 160 КУпАП та суть його порушення полягає, зокрема, у торгівлі з рук у невстановлених місцях саме промисловими товарами.

Оскільки належними і допустимими доказами у цій справі у встановленому законодавством порядку не доведено торгівлю промисловими товарами, доходжу висновку про те, що описана у протоколі від 11 жовтня 2021 року серії ВАБ № 419822 об`єктивна сторона правопорушення щодо торгівлі з рук у невстановлених місцях промисловими товарами не підтверджена та не установлена під час судового розгляду справи.

Окремо звертаю увагу на те, що саме працівники поліції не виконали обов`язок, покладений на них частиною 2 статті 251 КУпАП щодо збирання та надання суду доказів наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 160 КУпАП.

Таким чином, у справі про адміністративне правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 160 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Отже провадження у справі щодо ОСОБА_1 за частиною 2 статті 160 КУпАП необхідно закрити за відсутністю доказів наявності у діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення.

Ураховуючи викладене та те, що відповідно до статті 36 КУпАП при одночасному розгляді декількох правопорушень, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне порушення з числа вчинених, суд вважає, що застосування заходів у виді накладення адміністративного стягнення за частиною 1 статті 160 КУпАП у виді штрафу є необхідним для виховання ОСОБА_1 .

У статті 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2021 встановлено у розмірі 2270,0 грн.

Керуючись статтями 160, 247, 283, 284, 285 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 160 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за частиною першою статті 160 КУпАП у виді штрафу у розмірі семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119 (сто дев`ятнадцять) гривень.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 160 КУпАП, щодо ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до змісту статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ