Справа № 139/889/21
Провадження № 3/139/407/21
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 листопада 2021 року смт Муровані Курилівці
Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Тучинська Н.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Могилів-Подільського РВП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, пенсіонера, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, -
В С Т А Н О В И Л А:
Щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 869326 від 13 листопада 2021 року. Відповідно до цього протоколу, ОСОБА_1 , будучи водієм автобуса ВАЗ-2215, номерний знак НОМЕР_1 , що працює в режимі маршрутного таксі рейсом смт Муровані Курилівці с. Дерешова с. Бахтин, о 07-ій годині 12 хвилин 13 листопада 2021 року, здійснив перевезення пасажирів в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, «а саме перевозив більше п`яти стоячих пасажирів в салоні автобуса». Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано як порушення підпункту 8 п. 2 постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.
ОСОБА_1 у суді пояснив: Він дійсно здійснював перевезення пасажирів автобусом о 07-ій годині 12 хвилин 13 листопада 2021 року, однак в автобусі були лише «сидячі» пасажири. Наголосив, що він кілька разів наголошував інспектору, що його ще чекають люди і що він ще здійснить один рейс по цьому маршруту.
Заслухавши пояснення особи, що притягається до адмінвідповідальності, дослідивши зміст протоколу про адміністративне правопорушення та докази, додані до протоколу, приходжу до наступного висновку:
Стаття 9 КУпАП дає визначення поняття адміністративне правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Із 17 березня 2020 року діє норма про адміністративну відповідальність за порушення правил карантину (ст. 44-3 КУпАП). Зокрема, адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Відповідно до ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.
ОСОБА_1 вміняється у вину порушення правил карантину, встановлених підпунктом 8 п. 2 постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 зі змінами.
Станом на момент складання протоколу щодо ОСОБА_1 пункт 2 взагалі не містить підпунктів, а лише визначає порядок встановлення рівня епідемічної небезпеки.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин по справі.
Згідно з вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 ст. 254 КУпАП передбачено, що при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол.
За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю ( ст. 252 КУпАП).
Для визнання адміністративного правопорушення таким, що містить ознаки правопорушення, діяльність особи має бути такою, що може розцінюватись як правопорушення, передбачене тією чи іншою статтею.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельник проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.
Також ЄСПЛ неодноразово наголошував, зокрема, в рішеннях у справах "Гурепка проти України (N2)" від 08 квітня 2010 року, "Лучанінов проти України" від 09 червня 2011 року на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).
Отже, якщо вважати, що ОСОБА_1 вмінено порушення п. 2 постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020, то будь-які його дії як водія не можуть підпадати під об`єктивний склад такого правопорушення, оскільки зафіксовані у цьому пункті положення не містять якихось заборон чи обмежень.
Крім того, наданими до суду матеріалами не доводиться факт, викладений в протоколі про адміністративне правопорушення як обставина вчинення порушення правил карантину людей. Так, із доданого до протоколу CD-диску із фіксацією події вбачається, що працівник поліції після зупинки автобуса під керуванням ОСОБА_1 звинувачує його у перевезенні «стоячих» пасажирів. Однак, належними доказами такий факт не зафіксовано, зокрема, поліцейський не перевіряв кількість пасажирів у автобусі. Крім того, на відео зафіксовано, що поліцейський дозволив ОСОБА_1 слідувати до місця висадки пасажирів і просив повернутися для складання протоколу.
Таким чином, встановлені під час розгляду справи обставини не підтверджують достовірність викладених у протоколі даних про обставини правопорушення. Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.
Враховуючи принцип презумпції невинуватості, відповідно до якого всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, приходжу до висновку, що поданими до суду матеріалами не доведено подію вміненого ОСОБА_1 правопорушення.
У разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).
Керуючись ст. 62 Конституції України, ч. 1 ст. 44-3, п. 1 ст. 247, ст.ст. 1, 9, 23, 34, 221, 249, 251, 252, 276, 277, 279, 280, 284 КУпАП України, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, провадженням закрити у зв`язку з відсутністю події правопорушення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Мурованокуриловецький районний суд протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Суддя : ______________