Справа № 675/1860/21
Провадження № 3/675/903/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2021 року м. Ізяслав

Суддя Ізяславського районного суду Хмельницької області Пашкевич Р. В., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 , працюючої молодшою медичною медсестрою Плужненської гімназії ХОР, паспорт НОМЕР_1 від 13.03.1998 виданого Ізяславським РВ УМВСУ в Хмельницькій області,

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №499372 складеного 05 листопада 2021 року ПОГ СВГ ВП Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області капітаном поліції Ткачуком Олегом Михайловичем, проте що, 26 жовтня 2021 року о 16 год. 00 хв. гр. ОСОБА_1 всупереч вимогам ст. 150 СК України не належним чином виконувала передбачені законодавством обов`язки щодо забезпечення необхідних умов для виховання свого неповнолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилося у тому, що необережне поводження її сина із вогнем призвело до загоряння даху бувшого приміщення контори, розташованого в с. Плужне, по вул. Соборній (раніше Островського), 78 Шепетівського району Хмельницької області , чим вчинила правопорушення, передбачене частиною 1 статті 184 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнала та пояснила, що зі слів її сина, останній разом із друзями 26.10.2021 знаходився в приміщення бувшої контори близько 16 год., де вони палили цигарки, після чого загасили їх. В даному приміщені перебували близько 10-15 хв. Вказує, що дана будівля перебуває в занедбаному стані, та до неї на день приходять різні групи людей де вживають алкоголь та палять цигарки. Звертає увагу суду, що пожежу будівлі було виявлено 27.10.2021 о 05 год. 28 хв., тобто майже через 13 год. після перебування її сина у ній.

Неповнолітній ОСОБА_2 суду пояснив, що 26.10.2021 близько 16 год. він разом із друзями знаходився в приміщення бувшої контори в с. Плужне, де вони палили цигарки, після чого погасили їх в підлогу. Запевняє, що нічого більше не палили та пересвідчившись, що цигарки погашені пішли із будівлі.

Вказані покази підтверджуються поясненнями неповнолітніх свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які надавалися ними в присутності матері ОСОБА_5 , зокрема вказали, що 26.10.2021 близько 16 год. вони разом знаходилися в приміщення бувшої контори в с. Плужне, де палили цигарки, які в подальшому погасили. Листя на горищі не палили.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , неповнолітнього ОСОБА_2 , свідків дослідивши та проаналізувавши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з наступних підстав.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи вимоги ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 251, 254 КУпАП обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення.

На підставі цих вимог закону, а також ст. ст. 251, 252 КУпАП суд у постанові повинен навести докази вини особи у вчиненні правопорушення та дати їм належну оцінку в їх сукупності.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата та місце його складання, посада, прізвище ім`я по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвище, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості необхідні для вирішення справи.

Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, що тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.

Частиною 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 05 листопада 2021 року, який складено щодо ОСОБА_1 , остання 26 жовтня 2021 року о 16 год. 00 хв. всупереч вимогам ст. 150 СК України не належним чином виконувала передбачені законодавством обов`язки щодо забезпечення необхідних умов для виховання свого неповнолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилося у тому, що необережне поводження її сина із вогнем призвело до загоряння даху бувшого приміщення контори, розташованого в с. Плужне, по вул. Соборній (раніше Островського), 78 Шепетівського району Хмельницької області , чим вчинила правопорушення, передбачене частиною 1 статті 184 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що засвідчує факт неправомірних дій, та одним з основних джерел доказів, тому, в ньому повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, а також дані, необхідні для розгляду справи по суті, зокрема про місце вчинення та суть правопорушення.

В матеріалах справи відсутні будь-які дані на підтвердження невиконання ОСОБА_1 свого обов`язку щодо забезпечення необхідних умов виховання дитини. Відсутні також будь-які негативні характеристики відносно ОСОБА_1 . Не надано відомостей про негативний моральний облік матері, що могло б свідчити про нехтування нею процесу виховання дитини та неналежного забезпечення умов проживання дитині.

Супровідний лист, рапорт від 27.10.2021, копія свідоцтва про народження дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звіт про причину виникнення пожежі та фото таблиці, не є доказом винуватості особи у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 суд не бере до уваги, оскільки останні в судовому засіданні вказали зовсім протилежне.

Враховуючи позицію Верховного Суду висловлену в постанові від 27 червня 2019 року по справі № 560/751/17 (провадження № К/9901/2047/18) письмові пояснення свідків адміністративного правопорушення без їх допиту у судовому засіданні є неналежними доказами.

Інших доказів вини ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП не надано.

Одночасно надаючи оцінку звіту провідного фахівця відділу організації пожежно-профілактичної роботи та заходів цивільного захисту Шепетівського РУ ГУ ДСНС України у Хмельницькій області ОСОБА_6 про причину виникнення пожежі від 27.10.2021, в ході дослідження пожежі останнім встановлено, що ймовірною причиною пожежі є потрапляння малокалорійного джерела запалювання на горючий матеріал. Зокрема виявлення пожежі мало місце 27.10.2021 о 05 год. 28 хв.

Проте як вказано у протоколі про адміністративне правопорушення неповнолітній ОСОБА_2 перебував у вказаному приміщенні 26.10.2021 близько 16 год. на протязі 10-15 хв., тобто з часу його знаходження у приміщені до дня виявлення пожежі минуло більше 13 год., що з врахуванням показів останнього та свідків ставить під сумнів необережне поводження із вогнем ОСОБА_2 , яке призвело до загоряння даху бувшого приміщення контори, розташованого в с. Плужне.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина саме ОСОБА_2 у спричиненні пожежі не доведена зібраними у справі доказами поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року N 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суддя не зобов`язаний та не має права сам особисто звинувачувати особу у вчиненні неправомірних дій. Компетенція суду полягає в тому, щоб перевірити обґрунтованість складеного протоколу шляхом дослідження доказів та надання їм оцінки.

Відповідно до статей 280 та 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати: чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Враховуючи законодавчо закріплений принцип презумпції невинуватості, оцінюючи докази, всі сумніви та суперечності рахуються на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Виходячи з вищевикладеного вважаю, що в матеріалах справи відсутні достовірні дані про ухилення ОСОБА_1 , від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов для виховання неповнолітнього сина, тобто в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 1, 7, 9, 184 ч. 1, 245, 247, 251, 280, 283-285 КУпАП суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: Р. В. Пашкевич