Справа № 931/816/20 Провадження №33/802/118/21 Головуючий у 1 інстанції:Масляна С. В.
Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2021 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А.. за участю захисника ОСОБА_1 - адвоката Міщук І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Локачинського районного суду Волинської області від 28 грудня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів громадян, що відповідно становить 10200 (десять тисяч двісті) грн.

В дохід держави із ОСОБА_1 стягнуто 420 грн. 40 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 03 жовтня 2020 року об 19 год. 10 хв. в с.Великий Окорськ Локачинського району Волинської області, керував трактором марки «Т-40», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова), та відмовився у встановленому законом порядку від проходження огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає вищевказану постанову судді необґрунтованою та незаконною. Вказує про те, що суддею місцевого суду було порушено його право на захист, оскільки суд за поданим ним клопотанням не призначив йому захисника на безоплатній основі через відсутність коштів. Відмовляючи в задоволенні цього клопотання суддя вказала, що нормами КУпАП не передбачено призначення захисника на безоплатній основі, а тому він повинен особисто звернутись до відповідного органу для забезпечення захисника, однак він вважає, що суд повинен був застосувати аналогію права, і в даному випадку керуватись КПК України.

Крім того, судом було порушено його право на участь в судовому засіданні. Так, 28.12.2020 року він не зміг прибути в судове засідання через поважні на те причини - 23.12.2020 року отримав травму (розрив зв`язок лівого колінного суглоба) у зв`язку з чим йому було накладено гіпс. Оскільки він не мав змоги самостійно пересуватись, то відразу ж 24.12.2020 року на адресу суду поштовим зв`язком надіслав письмове клопотання про відкладення розгляду справи, в якому водночас просив справу розглядати в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Вважає, що його неявка в судові засідання була зумовлена поважними на те причинами, а тому його поведінка не могла розцінюватись судом першої інстанції як затягування розгляду справи для уникнення адміністративної відповідальності. Так, не маючи коштів на захисника він просив призначити його безкоштовно. Не маючи можливості з`явитися до суду він інформував про це суд. Крім того, він просив справу розглядати дистанційно в режимі відеоконференції.

Посилаючись на вищевказані обставини, просить оскаржувану постанову скасувати.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, і при цьому жодних заяв чи клопотань про відкладення справи до апеляційного суду не подавав.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Міщук І.В. не заперечила щодо розгляду справи у відсутності її довірителя.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Міщук І.В., яка скаргу підтримала із наведених у ній підстав, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 278 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Дані вимоги Закону в повному обсязі суддею першої інстанції при розгляді справи дотримані не були.

Судом встановлено, що розгляд справи щодо ОСОБА_1 неодноразово відкладався, і як вбачається з матеріалів справи, з поважних на те причин (невручення та не вчасне вручення судових повісток, перебування на стаціонарному лікуванні, а також за клопотанням про виклик свідків).

Встановлено і те, що 28 грудня 2020 року справа розглядалась у відсутності ОСОБА_1 , і в цей день було постановлено оскаржувану постанову.

Сторона захисту вказує про те, що суд розглянувши справу у відсутності ОСОБА_1 порушив його право на захист, яке йому гарантоване чинним законодавством України.

З цим повністю погоджується апеляційний суд виходячи з наступних мотивів.

Як встановлено судом, і це фактично не заперечується ОСОБА_1 у поданій апеляційній скарзі, а його захисником Міщук І.В. в судовому засіданні, про дату розгляду справи, яка мала відбутись 28.12.2020 року, ОСОБА_1 був обізнаний належним чином.

28 грудня 2020 року в суд першої інстанції до початку розгляду справи надійшло письмове клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи від 24.12.2020 року (надіслане поштовим зв`язком) у зв`язку з його неможливістю з`явитись в судове засідання через перебування на амбулаторному лікуванні, оскільки він отримав травму - розрив зв`язок лівого колінного суглоба, про що додав довідку з медичного закладу. Через травму йому накладено гіпс і він не може самостійно пересуватись. Водночас, ОСОБА_1 просив справу розглядати дистанційно поза межами суду в режимі відеоконференції з власних технічних засобів.

Суддя місцевого суду розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а подане ним клопотання про відкладення розгляду справи фактично відхилив розцінивши його як зловживання своїми процесуальними правами та затягування розгляду справи.

З такою позицією місцевого суду апеляційний суд не погоджується, оскільки відповідно до ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а у її відсутності може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 в судове засідання, яке відбулось 28.12.2020 року не прибув з поважних причин на те причин.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи в суді першої інстанції з поважних причин, а тому він фактично був позбавлений передбаченого законодавством права на захист.

Оскільки суддя першої інстанції при розгляді справи порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачений ч.1 ст.268 КУпАП, тобто допустив порушення норм процесуального права, то оскаржувана постанова судді підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови, як це передбачено п.3 ч.8 ст.294 КУпАП.

За протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №219074 від 03.10.2020 року, ОСОБА_1 ставиться у провину порушення п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення, відповідно до диспозицією цієї норми закону, серед іншого, полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану наявності чи відсутності алкогольного сп`яніння.

За положеннями статтей 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вчинення ОСОБА_1 вищевказаного адміністративного правопорушення підтверджуються зібраними у справі та дослідженими судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку доводиться: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №219074 від 03.10.2020 року; письмовими поясненнями ОСОБА_2 і ОСОБА_3 від 03.10.2020 року; відеозаписом з боді-камери працівника поліції, з яких вбачається, що ОСОБА_1 як водій маючи ознаки алкогольного сп`яніння відмовився від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння як за допомогою спеціального технічного засобу "Драгер " на місці зупинки транспортного засобу так і в медичному закладі.

Крім того, захисник ОСОБА_1 - адвокат Міщук І.В. в судовому засіданні не заперечувала факту вчинення її довірителем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

За ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 вчинене було 03 жовтня 2020 року.

Оскільки за наслідками апеляційного розгляду оскаржувана постанова судді скасовується з прийняттям нової відповідно до п.3 ч.8 ст.294 КУпАП, а також враховуючи ту обставину, що на час розгляду справи Волинським апеляційним судом - 05.02.2021 року закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч.2 ст.38 КУпАП, то провадження в даній справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.38, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Локачинського районного суду Волинської області від 28 грудня 2020 року в даній справі скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Провадження в даній справі закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП, - у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк