Дата документу Справа № 335/476/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________________________________________
Єдиний унікальний № 335/476/21 Головуючий в 1 інст. Стеценко А.В.
Провадження № 33/807/312/21 Доповідач в 2 інст. Гріпас Ю.О.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Гріпас Ю.О. розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього, на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2021 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2021 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працюючого, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454, 00 гривень.

Згідно з постановою судді, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №049183 від 02.01.2021, 01.01.2021 о 23 год. 55 хв. в м. Запоріжжі, по вул. Леоніда Жаботинського, біля буд. 45, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, розширені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови). Від проходження медичного огляду у встановленому законодавством порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР. Від керування транспортним засобом ОСОБА_1 відсторонений, шляхом паркування транспортного засобу без порушення ПДР, про повторність попереджений.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною і такою, що підлягає скасуванню. Апелянт обґрунтовує свою апеляційну скаргу тим, що суд першої інстанції не врахував належним чином обставини справи, а саме, те, що 02.01.2021 ОСОБА_1 зупинили на транспортному засобі по вул. Жаботинського. Після зупинки працівник поліції зазначив, що начебто поступив дзвінок від невідомої особи та начебто на автомобілі на якому їхав ОСОБА_1 за кермом чоловік перебуває в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 під час зупинки зазначив, що він не перебуває в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння. Вказав, що у нього перелом стегна та руки, і що йому нещодавно зробити хірургічну операцію. Після перенесених операцій ОСОБА_1 періодично відчував сильний біль у стегні та руці, який неможливо терпіти із за того, що у стегні знаходився титановий штир. В зв`язку з цим, лікар порадив ОСОБА_1 у випадках сильних болів, прийняти знеболююче, адже сильний біль міг призвести до зомління, і можливих травм, які він міг собі завдати із-за такого стану. 02.01.2021 ОСОБА_1 відчував сильний біль у стегні та руці. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 вирішив поїхати до аптеки для придбання знеболювальних препаратів. Біля аптеки ОСОБА_1 зустрів свою подругу ОСОБА_2 , яка допомогла йому купити ліки і допомогти останньому піднятися додому, адже він не міг нормально пересуватися.

Коли ОСОБА_1 та його подруга вже їхали додому їх зупинили працівники поліції та в ході бесіді запропонували пройти тест на наркотичне сп`яніння. На відеозаписі, що міститься в матеріалах справи немає чіткої відмови ОСОБА_1 від проходження тесту.

На відео ОСОБА_1 не відмовляється від проходження тесту, а зазначає, що не може цього зробити у зв`язку з наявними переломами.

Щодо твердження працівника поліції про тремтіння рук ОСОБА_1 , апелянт зазначає, що це було викликано виключно через травми.

Апелянт вважає, що він у момент складання протоколу діяв у стані крайньої необхідності, а саме за для недопущення зомління через відчуття сильного болю виїхав до аптеки для придбання знеболюючих ліків.

Окрім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення ДПР №049183 складено в порушення вимог чинного законодавства, що виключає можливість використовувати його в якості доказу по справі.

Так, в протоколі не зазначена суть адміністративного правопорушення, а саме не зафіксована відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим суд був позбавлений можливості розглянути справу, оскільки порушення п.2.5 ПДР України передбачає саме відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Просить апеляційний суд постанову судді районного суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник адвокат Єренко Д.В. не з`явились, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Від адвоката Єренка Д.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутністю сторони та його представника, апеляційну скаргу підтримують.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 та його захисник адвокат Єренко Д.В. були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і будь-які перешкоди для розгляду справи відсутні, відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП слід слухати справу в їх відсутність, враховуючи, що їхні права, передбачені ч.1 ст.268 КУпАП не порушуються.

Перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Зі змісту ст.283 КУпАП випливає, що постанова суду має бути вмотивованою.

Відповідно до положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст.280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 , та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст.ст.283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.

Згідно вимог ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається не дійсним.

В протоколі про адміністративне правопорушення працівником поліції зазначено, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Більш того, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння підтверджується письмовим поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції або свідків було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 чи його захисник до суду не надали.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом, а тому має оцінюватись у сукупності з усіма наявними матеріалами справи.

Протокол про адміністративне правопорушення та відеозаписи з нагрудних камер поліцейських не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладені судом в основу прийнятого рішення.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Доводи апеляційної скарги щодо неможливості пройти огляд на стан сп`яніння у зв`язку зі станом здоров`я, вже були предметом розгляду суду першої інстанції, та суд дав їм оцінку і навів свої висновки, з якими погоджується і суд апеляційної інстанції. Перевірені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву. В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Отже винність ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні поза розумним сумнівом знайшла своє підтвердження зібраними доказами, які містяться в матеріалах адміністративної справи, а відтак у відповідності до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, при цьому слід зазначити, що згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, зазначене свідчить про те, що суд повинен оцінити всі докази наявні в матеріалах провадження у своїй сукупності та прийти до висновку про винність, чи невинність особи в інкримінованому йому правопорушенні.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, а також ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч.1, 2 ст.6 Європейської Конвенції з прав людини.

За змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2021року, якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду Ю.О. Гріпас