Провадження №3/428/2528/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Олійник В.М.,

за участю секретаря Рудік Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сєвєродонецька адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.188-19 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не надано, працюючого: голова Луганської обласної державної адміністрації керівник обласної військово-цивільної адміністрації (згідно Указу Президента України від 25.10.2019 № 767/2019), місце проживання не зазначено, адреса місця роботи: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення № 23-сп.100-2021 від 29.10.2021 слідує, що до Апарату Верховної Ради України надійшло звернення народного депутата України ОСОБА_2 від 20.10.2021 року №622-312/ВР, зареєстроване в єдиній автоматизованій системі роботи з документами у Верховній Раді України за № 323634 (картка документа 680187), щодо надання головою Луганської обласної державної адміністрації - керівником обласної військово-цивільної адміністрації ОСОБА_1 неправдивої інформації на депутатське звернення.

В порядку передбаченому ст. ст. 251, 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення листом Апарату Верховної Ради України від 21.10.2021 №11/5-2021/325307 (680682) голові Луганської обласної державної адміністрації - керівнику обласної військово-цивільної адміністрації ОСОБА_1 запропоновано викласти пояснення з порушеного народним депутатом України питання.

Відповідь від 27.10.2021 № 1/01.01-09-5380 за підписом голови Луганської обласної державної адміністрації - керівника обласної військово-цивільної адміністрації зареєстрована в єдиній автоматизованій системі роботи з документами у Верховній Раді України 28.10.2021 за № 332439 (картка документа 689361) та передана до відділу контролю Апарату Верховної Ради України 29.10.2021 р.

З зібраних матеріалів вбачається, що народний депутат України ОСОБА_2 у відповідності до ст. 16 Закону України «Про статус народного депутата України» 09.08.2021 р. звернувся із депутатськими зверненням №581-312/ВР до голови Луганської обласної державної адміністрації - керівника обласної військово-цивільної адміністрації ОСОБА_1 щодо надання копій документів з реконструкції покрівлі середньої школи І-ІІІ ступенів №10 в місті Рубіжне та з інших питань.

Листом від 20.08.2021 № 1/01.01-09-4214 за підписом голови Луганської обласної державної адміністрації - керівника обласної військово-цивільної адміністрації ОСОБА_1 народного депутата повідомлено про результати розгляду депутатського звернення. В тому числі поінформовано про неможливість надати копії запитуваних документів з причини їх вилучення слідчими на виконання рішення слідчого судді про застосування заходів забезпечення кримінального провадження № 0000358.

В подальшому на звернення народного депутата України ОСОБА_2 до Луганської обласної прокуратури від 16.09.2021р. № 599-312/ВР про надання копій документів вилучених під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000358 керівником обласної прокуратури надана відповідь від 23.09.2021 № 24-2708-21 відповідно до якої документи щодо реконструкції покрівлі середньої школи І-ІІІ ступенів №10 в місті Рубіжне в Управлінні капітального будівництва Луганської обласної військово-цивільної адміністрації не вилучалися. Вказане кримінальне провадження закрито згідно постанови слідчого від 28.12.2018р. Усі документи вилучені на підставі ухвали слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22.10.2018 повернуті представнику Управління капітального будівництва 25.03.2019 р.

У своєму зверненні до відділу контролю Апарату Верховної Ради України від 20.10.2021 № 312д9/15-2021/323634 (680187) народний депутат України ОСОБА_2 звертає увагу на вказані розбіжності та зауважує про факт надання неправдивої інформації головою Луганської обласної державної адміністрації - керівником обласної військово-цивільної адміністрації ОСОБА_1 у відповіді від 20.08.2021 № 1/01.01-09-4214 на депутатське звернення від 09.08. 2021 року № 581-312/ВР про надання копій документів з реконструкції покрівлі середньої школи І-ІІІ ступенів №10 в місті Рубіжне.

Голова Луганської обласної державної адміністрації Гайдай С.В. в листі від 27.10.2021 № 1/01.01-09-5380 до Апарату Верховної Ради України виклав пояснення з порушеного питання. Зокрема повідомив, що за фактом виконання будівельних робіт з реконструкції покрівлі школи здійснювались три кримінальних провадження №№ 0001380; 0000358; 0002957, в яких під час досудового розслідування приймались рішення про тимчасовий доступ до документів.

На момент надання відповіді на депутатське звернення та надання таких пояснень в розпорядженні Луганської обласної цивільної адміністрації - Луганської обласної військово-цивільної адміністрації запитувані народним депутатом копії документів відсутні у зв`язку з їх вилученням на виконання ухвали слідчого судді Рубіжанського міського суду Луганської області від 18.01.2018 у справі № 425/144/18 (застосування заходів забезпечення кримінального провадження № 0001380).

Посилання у відповіді від 20.08.2021 № 1/01.01-09-4214 на депутатське звернення від 09.08.2021 року № 581-312/ВР на виїмку документів під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000358 пояснив неможливістю в межах встановленого Законом України «Про статус народного депутата України» строку об`єктивно з`ясувати всі обставини виконання тимчасового доступу до документів за трьома кримінальними провадженнями. Зазначив, що не мав умислу на надання неправдивої інформації.

Наведене свідчить про недостатню передбачливість у здійсненні головою Луганської обласної державної адміністрації - керівником обласної військово-цивільної адміністрації посадових обов`язків, що призвело до недбалості під час розгляду депутатського звернення, надання офіційної відповіді, що містить інформацію, яка посвідчила подію, якої не існувало.

З огляду на зазначене, голова Луганської обласної державної адміністрації - керівник обласної військово-цивільної адміністрації ОСОБА_1 вчинив з необережності адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 188-19 КУпАП, надавши неправдиву інформацію у відповіді від 20.08.2021 № 1/01.01-09-4214 під час розгляду депутатського звернення ОСОБА_2 від 09.08. 2021 року № 581-312/ВР про надання копій документів з реконструкції покрівлі середньої школи І-ІІІ ступенів №10 в місті Рубіжне.

Також з протоколу слідує, що днем вчинення адміністративного правопорушення є 20.08.2021 а днем виявлення 29.10.2021.

Голова Луганської обласної державної адміністрації керівник обласної військово-цивільної адміністрації ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належно, надав суду клопотання про розгляду справи без його участі, де зокрема зазначив, що повністю підтримує надані раніше письмові пояснення та просить врахувати їх під час розгляду справи.

Також суду було надано письмові пояснення, в яких ОСОБА_1 підтверджує обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, та крім того зазначає ,що на його думку звернення не відповідало вимогам статті 16 Закону України «Про статус народного депутата України», однак облдержадміністрація у встановлений законом строк його опрацювала, надавши відповідь. Звернення не містило пропозиції здійснити певні дії, дати офіційне роз`яснення чи викласти позицію, воно зводилося до надання інформації, в тому числі копій відповідних документів. Тому за змістом звернення відповідало ознакам депутатського запиту, оскільки містило вимогу повідомити про надходження листів від мешканців міста Рубіжного або посадових осіб Рубіжанської міської ради Луганської області стосовно виявлених недоліків у реконструкції покрівлі школи і про рішення, прийняті за результатами їх розгляду.

Станом на 20.08.2021 (дату надання відповіді на звернення) облдержадміністрація не мала (і не має до цього часу) у своєму розпорядженні витребуваних документів, оскільки вони на підставі ухвали слідчого судді Рубіжанського міського суду Луганської області від 18.01.2018 у справі № 425/144/18 були надані СВ Рубіжанського ВП ГУНП в Луганській області.

Цей факт підтверджується копією протоколу тимчасового доступу до речей та документів від 26.01.2018, до якого додається опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Посилання у листі лише на кримінальне провадження від 17.11.2017 № 0000358 обумовлено тим, що саме воно було останнім порівняно з провадженням від 14.11.2017 № 0001380, у рамках якого також надавався тимчасовий доступ до тих самих документів Управління, що запитувалися народним депутатом України.

З часу фактичного вилучення документів (січень 2018 року), які просив надати народний депутат України, до дати підготовки йому відповіді (серпень 2021 року) минуло більше трьох років, що унеможливило в межах визначеного законом строку реагування на депутатське звернення (частина друга статті 16 Закону України «Про статус народного депутата України») об`єктивне з`ясування усіх обставин тимчасового доступу правоохоронних органів до цих документів за трьома кримінальними провадженнями.

Як свідчить зміст наведених ухвал слідчих суддів, ними надавався тимчасовий доступ до речей та документів Управління (а не облдержадміністрації), яке було самостійною юридичною особою публічного права, тому зміст листа повною мірою відповідав повідомленій ним інформації.

Як вбачається з наведеного, у листі облдержадміністрація, добросовісно помиляючись, не маючи наміру ввести народного депутата України в оману, невірно зазначила номер кримінального провадження, в рамках якого вилучено запитувані ним документи, а це не може вважатися наданням неправдивої інформації.

Визначення поняття «неправдивої інформації», як і «недостовірної інформації», у законодавстві відсутнє.

У абзаці п`ятому пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

У листі не було недостовірних, неповних чи перекручених відомостей, а була допущена технічна помилка в частині зазначення номера кримінального провадження.

Достовірність, як юридична категорія, позначає сприйняття істини чи переконань в істинності певного знання. Достовірність характеризує відповідність знання дійсності. І якщо ця відповідність є проблематичною чи предметом суб`єктивного переконання, достовірність стає варіантною, залежно від змінних ситуацій прийняття того, що вважається суб`єктом незаперечним чи інтуїтивно очевидним.

У листі облдержадміністрація зазначила, що документи, витребувані народним депутатом України, відсутні у неї, у зв`язку із тим, що вони були вилучені ще у 2018 році.

Ця інформація відповідає дійсності, є очевидною та незаперечною.

Факт допущення облдержадміністрацією у листі технічної помилки в частині зазначення номера кримінального провадження, в рамках якого запитувані ОСОБА_2 документи були вилучені, жодним чином не вплинув на зміст повідомлюваної йому інформації про їх відсутність у облдержадміністрації.

Тому викладені у протоколі обставини не можуть становити об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 188-19 КУпАП, яка полягає у наданні завідомо неправдивої інформації.

За помилковим переконанням народного депутата України ОСОБА_2 при підписанні листа, достовірно знаючи про наявність документів, надав неправдиві відомості щодо їх відсутності.

Таке твердження народного депутата України не відповідає дійсності.

На час складання і написання листа витребувані народним депутатом України документи були дійсно відсутні у облдержадміністрації і ця інформація доведена до його відома і не спростована Апаратом Верховної Ради України.

Вважає, що об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 188-19 КУпАП, у діяннях відсутня.

Вина, як обов`язковий елемент суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 188-19 КУпАП, також відсутня.

Інформуючи (листом) народного депутата України ОСОБА_2 про відсутність у облдержадміністрації витребуваних ним документів, він повідомляв достовірну (правдиву) інформацію, тому не усвідомлював, не міг і не повинен був усвідомлювати протиправності таких дій, оскільки вони не порушували вимог закону (не були протиправними), і тим більше, не передбачав, не міг і не повинен був передбачити настання будь-яких шкідливих наслідків таких своїх дій та жодним чином не міг бажати їх настання.

За хибним переконанням Апарату Верховної Ради України він допустив недостатню передбачливість у здійсненні посадових обов`язків, що призвело до недбалості під час розгляду звернення та надання офіційної відповіді, що містить інформацію, яка посвідчила подію, якої не існувало.

Звертає увагу на те, що, по-перше, подія (вилучення у облдержадміністрації документів на підставі ухвали слідчого судді у 2018 році) незаперечно існувала, а, по-друге, у абзаці сьомому сторінки 3 протоколу словосполученням «надання офіційної відповіді» Апарат Верховної Ради України додатково підтвердив викладений вище висновок про те, що звернення не відповідало вимогам статті 16 Закону України «Про статус народного депутата України», оскільки вимога народного депутата України до органів державної влади дати офіційну відповідь з питань, віднесених до їх компетенції, є депутатським запитом, а не зверненням (частина друга статті 15 Закону України «Про статус народного депутата України»).

А запит, як відомо, має заявлятися народним депутатом України тільки на сесії Верховної Ради України.

У зв`язку із цим, висновок Апарату Верховної Ради України про наявність у діяннях необережної форми вини є необґрунтованим та не відповідає приписам статті 11 КУпАП.

Повідомляючи у листі народному депутату України ОСОБА_2 про те, що витребувані ним документи відсутні у облдержадміністрації, він не передбачав, не міг і не повинен був передбачати настання будь-яких шкідливих наслідків своїх дій, оскільки ця інформація відповідала дійсності, і, тим більше, не міг легковажно розраховувати на їх відвернення, адже такі наслідки жодним чином не пов`язані з будь-якими моїми особистими, службовими чи іншими інтересами.

Помилкове зазначення у листі номера кримінального провадження, в рамках якого витребувані народним депутатом України документи були вилучені у облдержадміністрації у 2018 році, не спотворило і не могло спотворити суті повідомленої інформації, і, що очевидно, не могло заподіяти настання будь-яких шкідливих наслідків для ОСОБА_3 .

Діяння могло б містити ознаки об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 188-19 КУпАП, у тому випадку, коли б було надано народному депутату України недостовірну інформацію про відсутність запитуваних документів, які, насправді, у облдержадміністрації наявні.

Запитувані народним депутатом України документи відсутні у облдержадміністрації з 2018 року до цього часу.

У зв`язку із цим, подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 188-19 КУпАП, відсутні, як і відсутні підстави для притягнення до адміністративної відповідальності.

Вищевикладені обставини свідчать про відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 188-19 КУпАП, тому провадження у цій справі має бути закрито.

Крім того, відповідно до протоколу днем вчинення адміністративного правопорушення є 20.08.2021. Отже у відповідності до ст. 38 КУпАП 21.11.2021 сплив строк накладення адміністративного стягнення, що є самостійною підставою закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Тому просить провадження у справі № 428/11073/21 про притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 188-19 КУпАП, закрити, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Від потерпілого народного депутата України ОСОБА_2 будь-яких заяв на адресу суду не надходило, в заяві про вчинення адміністративного правопорушення просив сповістити про результати розгляду адміністративного провадження.

Всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали провадження, суд відповідно до вимог ст.280 КУпАП, дійшов наступних висновків.

Щодо посилань на закінчення строків притягнення до адміністративно відповідальності передбачених ст.38 КУпАП суд зазначає, що відповідно до ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно положень ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладене не пізніше як через 3 місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Частина 2 статті 38 КУпАП встановлює, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті. До цього ж, початок перебігу строку накладення адміністративного стягнення пов`язується з днем виявлення правопорушення лише у випадку вчинення триваючого правопорушення.

Триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, безперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.04.2018 року у справі №804/401/17.

Зважаючи на зазначене, адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 188-19 КУПАП, є закінченим з моменту підписання відповіді ОСОБА_1 - 20.08.2021 та не носить характеру триваючого.

При цьому, посадова особа відділу контролю Апарату Верховної Ради України також встановила, закріпивши це і у протоколі, що днем вчинення адміністративного правопорушення є 20.08.2021 - дата підписання відповіді № 1/01.01-09-4214 на звернення народного депутата України ОСОБА_2 щодо надання копій документів.

Вказана обставина також підтверджена письмовими матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, строк накладення адміністративного стягнення сплив 21.11.2021.

Крім того, суддя вважає за необхідне зауважити, що справа надійшла до суду 22.11.2021 року, тобто позамежами строків передбачених ст.38 КУпАП.

У відповідності до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням строків на момент розгляду справи, передбачених ст.38 КУпАП.

Суд звертає увагу, що в узагальненому науково-консультативному висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України від 07.11.2017 року «Щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності» зазначено, що визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, необхідно враховувати положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Отже, суди при здійсненні правосуддя повинні діяти у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, не втручаючись у діяльність інших гілок державної влади, зокрема діяльність адміністративних органів.

Однак зі змісту п.7 ч.1 ст.247 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні правопорушення.

Також суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про статус народного депутата України» передбачено право народного депутата України на депутатське звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ і організацій, незалежно від форм власності та підпорядкування, об`єднань громадян з питань, пов`язаних з депутатською діяльністю, та право брати участь у розгляді порушених ним питань.

Депутатське звернення - викладена в письмовій формі пропозиція народного депутата, звернена до органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян здійснити певні дії, дати офіційне роз`яснення або викласти свою позицію з питань, віднесених до їхньої компетенції.

Відповідно до ч.2 ст.16 Закону України «Про статус народного депутата України», орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, керівники підприємств, установ і організацій, об`єднань громадян, яким адресовано депутатське звернення, зобов`язані протягом 10 днів з моменту його одержання, розглянути і дати письмову відповідь. У разі неможливості розгляду звернення народного депутата у визначений строк, його повідомляють про це офіційним листом з викладенням причин продовження строку розгляду. Строк розгляду депутатського звернення з урахуванням продовження, не може перевищувати 30 днів з моменту його одержання.

Відповідно до ч.4 ст.16 Закону України «Про статус народного депутата України», вмотивована відповідь на депутатське звернення повинна бути надіслана народному депутату не пізніш як на другий день після розгляду звернення. Відповідь надається в обов`язковому порядку і безпосередньо тим органом державної влади чи органом місцевого самоврядування, до якого було направлено звернення, за підписом його керівника чи посадової особи, керівником підприємства, установи та організації, об`єднання громадян, крім випадків установлених цим Законом.

Встановлені судом обставини справи свідчать про те, що депутатське звернення було розглянуто та надана письмова відповідь.

Як зазначено вище, відповідно до положень ст.16 ЗУ «Про статус народного депутата України», депутатське звернення - викладена в письмовій формі пропозиція народного депутата, звернена до органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ і організацій, об`єднань громадян здійснити певні дії, дати офіційне роз`яснення чи викласти позицію з питань, віднесених до їх компетенції.

В статті 15 Закону України «Про статус народного депутата України» визначено поняття депутатського запиту. Так депутатський запит це вимога народного депутата до Президента України, до органів Верховної Ради України, до Кабінету Міністрів України, до керівників інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також до керівників підприємств, установ і організацій, розташованих на території України, незалежно від їх підпорядкування і форм власності, дати офіційну відповідь з питань, віднесених до їх компетенції.

Тобто, на відміну від запиту звернення - це викладена у письмовій формі пропозиція народного депутата України зазначеним вище адресатам здійснити певні дії, дати офіційне роз`яснення чи викласти позицію з питань, віднесених до їх компетенції.

За своїм змістом депутатське звернення не має імперативного характеру і заявляється народними депутатами України самостійно. Такі звернення можуть бути зумовлені скаргами та заявами виборців, а також стосуватися інших питань депутатської діяльності, які ініціюються народним депутатом України.

Разом з тим, зі змісту депутатського звернення від 09.08.2021 року за №581-312/ВР вбачається, що воно взагалі не містить жодної пропозиції, зокрема і вчинити певні дії, надати офіційне роз`яснення чи викласти позицію, а є вимогою надати належним чином завірені копії всіх документів та відповідну інформацію щодо надходження листів, тобто, за своєю суттю може бути розцінено, як депутатський запит, що також слідує і з протоколу, щодо надання офіційної відповіді.

Однак, статтею 15 Закону України «Про статус народного депутата України» визначено певний порядок звернення депутата із запитом. Так, народний депутат має право на сесії Верховної Ради України звернутися із запитом до Президента України, до органів Верховної Ради України, до Кабінету Міністрів України, до керівників інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також до керівників підприємств, установ та організацій, розташованих на території України, незалежно від їх підпорядкування і форм власності.

Верховна Рада України приймає рішення про направлення депутатського запиту відповідному органу або посадовій особі, до яких його звернуто, однією п`ятою від її конституційного складу.

Тобто, звернення народного депутата України фактично є депутатським запитом, поданим з порушенням визначеної законом процедури.

Також з аналізу наведених положень законодавства слідує, що обов`язок відповідного суб`єкта щодо належного реагування на депутатське звернення (його розгляду, надання і надіслання відповіді на нього) є похідним від реалізації народним депутатом України права на депутатське звернення.

При цьому, реалізація даного права означає, що депутатське звернення, в свою чергу, повинно відповідати закону.

Крім того, в контексті вищенаведеного, суд вважає за необхідне звернутись до роз`яснень, викладених у Рішенні Конституційного Суду України у справі про звернення народних депутатів України до Національного банку України від 05 березня 2003 року в якому зазначено, що у разі надходження запитів або звернень, зміст яких виходить за межі компетенції адресата, останній не зобов`язаний задовольняти вимоги запиту або приймати пропозицію, яка міститься у зверненні. Це випливає з положень частини другої статті 19 Конституції України (254к/96-ВР), за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В аспекті викладеного суд зазначає, що саме особа, уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення в даному випадку, зазначаючи серед кваліфікаційних ознак інкримінованого ОСОБА_1 діяння, надання саме недостовірної інформації, повинна була в силу ч.2 ст.251 КУпАП надати докази на підтвердження наявності вказаної кваліфікаційної ознаки, тобто наявності того факту, що ОСОБА_1 мав в своєму розпорядженні, або в силу своїх посадових обов`язків, повинен був мати в своєму розпорядженні запитувані документи.

Також, щодо складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.188-19 КУпАП суд виходить з того, що у відповідності до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

ЄСПЛ у своїх рішеннях указує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

З`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке поставлено за провину особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, буде неповним і поверховим, якщо не дослідити його в усіх тих аспектах, про які зазначено вище (див. постанову ВС КАС у справі №537/2088/17 від 15.05.2019).

Разом з тим, у цій ситуації зібрані матеріали, як докази, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначеного статтею 255 цього Кодексу, особою, за своєю суттю залишають місце сумнівам, як наслідок, не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», з огляду на таке.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Як слідує з наданих письмових пояснень, ОСОБА_1 зазначає, що жодним чином не мав на меті надання недостовірної інформації та визнає, що під час надання відповіді у листі було допущено технічну помилку в частині зазначення номера кримінального провадження, в рамках якого запитувані ОСОБА_2 документи були вилучені. Однак зміст самої відповіді жодним чином не вплинув на зміст повідомлюваної інформації про їх відсутність в розпорядженні облдержадміністрації. Що також підтверджується доданим протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 26.01.2018 та описом вилучених речей та документів.

Депутатське звернення не містило необхідності зазначення місця знаходження (перебування) витребуваної документації в разі відсутності її в розпорядженні особи, якій було адресовано звернення, а лише було зазначено вимогу щодо надання копій.

У сукупності, як наслідок, не є можливим і однозначно констатувати факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-19 КУпАП.

Тож, із суті адміністративного правопорушення, викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення, випливає, що особою, яка склала протокол, за відсутності в матеріалах справи в достатньому обсязі належних та допустимих доказів на підтвердження обставин правопорушення, не доведено наявності порушення що посягають на установлений порядок управління.

Між тим, уточнювати, відредактовувати протокол суд змоги не має, адже ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише у межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку про неустановленість факту у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ознак складу діяння, передбаченого ч. 1 ст. 188-19 КУпАП.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

При цьому суд враховує, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ звертає увагу, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

З врахуванням наведеного, суд вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-19 КУпАП не знайшов свого підтвердження під час розгляду матеріалів адміністративної справи в суді, а тому провадження в даній справі необхідно закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу як окремо так і у своїй сукупності, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суддя вважає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять фактичних даних, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 188-19 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

У свою чергу, суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення судового збору.

Керуючись ст.ст. 9, 22, 23, 33, 38, 40-1, 188-19, 221, 247, 276, 277, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 188-19 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд.

Суддя В. М. Олійник