Справа № 503/1155/21
Провадження № 3/503/700/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2021 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Калашнікова Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 571468 від 27.01.2021 року , ОСОБА_1 12.08.2021 року приблизно о 10 годині 15 хвилин, перебуваючи на залізничному вокзалі, що розташований в смт Слобідка висловлювалась нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушувала громадський порядок та спокій громадян, тим самим вчинивши дрібне хуліганство, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.173 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнала та пояснила, що між нею та бабусею дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_4 існує тривалий конфлікт з приводу того, що вони з дочкою вигонять корову на пасовисько повз її двору. Конфлікт існує вже 2 роки. Крім того, вона зазначила, що перебуваючи на залізничному вокзалі, дійсно звернулась до дітей з приводу конфлікту, який виник між ними 11.08.2022 року з приводу м`яча, яким вони кинули в її дочку, однак не виражалась в їх присутності та на їх адресу нецензурною лайкою.

Допитані у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 у присутності матері ОСОБА_6 свідок ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в присутності бабусі ОСОБА_4 показали, що 12.08.2022 року приблизно о 10 годині 00 хвилин дійсно тьотя Рая (Вишневська) на залізничному вокзалі голосно кричала та виражатись про їх матір та бабусю поганими словами в їх присутності. Крім того, свідок ОСОБА_7 зазначив, що раніше між ОСОБА_1 та їх матір`ю відбувся конфлікт з приводу м`яча.

Натомість, свідок ОСОБА_9 , будучи допитаним в судовому засіданні, показав, що в серпні 2021 року перебував на залізничному вокзалі в смт Слобідка та бачив, що ОСОБА_1 звернулась до дітей словесно, однак не виражалась нецензурною лайкою.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судовому засіданні показали, що 11.08.2022 року між свідком ОСОБА_10 , яка є дочкою ОСОБА_1 , самою ОСОБА_1 та дочкою ОСОБА_4 через те, що вони гонять свою корову повз їх двору відбувся конфлікт, в ході якого її діти ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вдарили дочку ОСОБА_1 м`ячем та виражались на її адресу нецензурною лайкою. Крім того, свідок ОСОБА_11 додав, що на залізничному вокзалі ОСОБА_1 дійсно спитала у дітей «Навіщо Ви кинули м`яч?», однак ні на їх адресу, ні на адресу їх бабусі та матері грубо та нецензурною лайкою не виражалась.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_4 в судовому засіданні показали, що не були безпосередніми свідками події, обставини якої вказані у протоколу про адміністративне правопорушення, та жодних відомостей, які мають значення для об`єктивного вирішення справи, суду не повідомили.

Стаття 173 КУпАП передбачає відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Тобто, умисел особи має бути спрямований саме на порушення громадського порядку у громадських місцях, а не на конкретний, не надуманий, конфлікт з іншою людиною.

Ретельний аналіз показів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вказує, що між ОСОБА_1 дійсно існує тривалий конфлікт з приводу господарських питань. Ця обставина свідчить про те, що між сусідами існує реальна проблема та ОСОБА_1 поводилась не як хуліган, а як особа, яка прагне довести свою правоту в конфлікті, який реально існує.

До того ж, покази малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можна однозначно розцінювати як достовірні, враховуючи, що їх допит проводився в присутності рідної бабусі ОСОБА_4 , якій відомо про існуючий конфлікт та яка могла вплинути на зміст показів дітей з метою захисту інтересів своєї дочки.

Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Рішенням Конституційного суду України від 20.10.2011 року №12-рп/2011 у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьоїстатті 62 Конституції України, яке є обов`язковим до виконання на території України, встановлено, що обвинувачення у вчиненні злочину (правопорушення) не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконній спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

В рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року, ЄСПЛ визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

З огляду на вищевикладене, суддя дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи докази, які безпосередньо були дослідженні у судовому засіданні, не є переконливими та об`єктивно не підтверджують факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, враховуючи, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності заперечує свою вину у інкримінованому їй порушенні.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.ст. 283-285 КУпАП, суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП за відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя

Кодимського районного суду Т.О. Калашнікова