Справа № 583/1832/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 червня 2021 року суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Плотникова Н.Б., розглянувши матеріали, що надійшли від Охтирського РВП ГУНП в Сумській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1

за ст. 162 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 529241 від 30.04.2021 р. ОСОБА_1 30.04.2021 року о 13.40 год біля магазину «Мобілочка» по вул. Батюка, 36 Л в м. Охтирка Сумської області, здійснив незаконний обмін валютних цінностей, як засобу платежу, а саме обміняв невстановленій особі 50 доларів США на 1402,00 грн., чим порушив ст. 16 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року № 15-93, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ст. 162 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що 20.04.2021 р. з 12.55 год. до 14.00 год. був у своєї знайомої ОСОБА_2 , яка попросила його полагодити велосипед. Потім поїхав до базару та придбав продукти харчування. В цей час до нього підійшли працівники поліції та повідомили, що він ( ОСОБА_1 ) без маски в громадському місці. Він ( ОСОБА_1 ) не погодився, що перебуває в громадському місці, тоді працівники поліції сказали, що напишуть, що він тут здійснював обмін валюти. На його прохання надати докази працівники поліції нічого не надали. Він ( ОСОБА_1 ) хворіє на цукровий діабет, йому стало погано і він викликав швидку допомогу. Коли приїхала швидка допомога підійшли працівники поліції і запитали чи буде він ( ОСОБА_1 ) отримувати копію протоколу, на що він знову попросив надати докази. Швидка допомога забрал його до лікарні. Пізніш він ( ОСОБА_1 ) звернувся з письмовою заявою до поліції по отримання копії протоколу.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Діброва К.Ю. в судовому засіданні зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено невірно, так як вірне ім`я особи ОСОБА_3 . Крім того в протоколі невірно вказано час складення протоколу і місце події всі події відбувалися на АДРЕСА_2 , а в протоколі вказано вул. Батюка м. Охтирка. Також вказує на те, що до протоколу не додано жодних доказів факту обміну валюти ОСОБА_1 . З пояснень свідка, доданих до протоколу, не вбачається в кого саме вона здійснювала обмін валюти. Крім того, стаття 162 КУпАП банкетна, Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року втратив чинність 07.02.2019 р. Просить закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердила, що 30.04.2021 р. з 12.55 год. до 14.10 год. ОСОБА_1 був у неї.

Суд, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, наявні у матеріалах справи докази, врахувавши пояснення учасників справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у повній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Диспозицією статті 162 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за незаконні скуповування, продаж, обмін, використання валютних цінностей як засобу платежу або як застави.

При цьому, у диспозиції вказаної статті не зазначено, у чому може полягати незаконність дій, пов`язаних з порушенням правил валютних операцій, оскільки є посилання на порушення правил про валютні операції.

Тобто, за своїм змістом диспозиція ст. 162 Кодексу України про адміністративні правопорушення є бланкетною, оскільки має відсильний характер на нормативно-правовий акт, який встановлює правові засади здійснення валютних операцій.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 порушив ст.16 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання та контролю» від 19.02.1993.

Разом з тим, нормативний акт Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року втратив чинність на підставі Закону України «Про валюту і валютні операції» №2473-VIII від 21.06.2018 та не був чинний на момент вчинення ОСОБА_1 діяння, яке ставиться йому у вину.

Розгляд судом справи про адміністративне правопорушення проводиться щодо особи, відносно якої складено протокол в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

З огляду на це, суд, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, не може вийти за межі суті правопорушення, вказаного в протоколі.

Оскільки розгляд справи проводиться в межах протоколу про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що ОСОБА_1 порушив ст. 16 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання та контролю» від 19.02.1993, який втратив чинність (17.04.2021) на момент вчинення ОСОБА_1 діяння, відтак це свідчить, що в діях останнього відсутні ознаки складу правопорушення, передбаченого ст. 162 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до рішень ЄСПЛ у справах Малофеєва проти Росії, Карєлін проти Росії у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає усіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа належним чином не може підготуватись до захисту) та принципу рівності сторін (оскільки фактично суд перебирає на себе не властиву йому функцію обвинувачення), у такому разі справа має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Щодо формулювання суті адміністративного правопорушення, то Європейський суд з прав людини вказує, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винність у скоєні якого певною особою має доводитись в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винності особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки суд позбавлений можливості вийти за межі обвинувачення, у протоколі не зазначено діючий нормативно-правовий акт, який встановлює правові засади здійснення валютних операцій та який було порушено ОСОБА_1 , дії останнього не можуть бути кваліфіковані як порушення правил про валютні операцій за відсутності вказівки на те, яка саме правова норма була ним порушена.

Крім того, до протоколу не надано доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 162 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 цього Кодексу доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи, єдиним доказом вчинення адміністративного правопорушення є протокол (а.с.1), який не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ст. 162 КУпАП.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Враховуючи викладене, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним та допустимим доказом за критерієм поза розумним сумнівом, щоб прийти до висновку про винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення.

Пояснення свідка ОСОБА_4 про здійснення нею обміну 50 доларів США на 1382 грн. у чоловіка в сірій кепці та куртці не підтверджують факту здійснення саме ОСОБА_1 операції з обміну валюти.

Також, до матеріалів справи не надано доказів про вилучення речових доказів - грошових коштів в розмірі 50 доларів США чи 1402 грн.

Інших доказів, які б доводили вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 162 КУпАП, суду не надано.

Предмет судового розгляду обмежений даними, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть, а суд неуповноважений самостійно збирати докази, порушуючи загальний принцип диспозитивності судового процесу.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи із змісту ст.8 Конституції України щодо визначення і дії в Україні верховенства права, положення ст.62 цього Закону розповсюджуються і на обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Презумпція невинуватості є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 року та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 р. передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Маліге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Згідно п. 1 ч. 1ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин - відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, зважаючи на встановлені під час судового розгляду обставини, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності достатніх та переконливих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, беручи до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення від 30.04.2021 р. на ОСОБА_1 за ст. 162 Кодексу України про адміністративні правопорушення поліцейським складено з порушенням вимог Закону, доходжу висновку, що сукупністю доказів у справі не доведено скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 162 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 162, 247, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 162 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 162 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду : Н.Б. Плотникова