МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 484/2512/21 Головуючий у місцевому судді Закревський В.І.
Провадження № 33/812/375/21 Головуючий у апеляційному суді Темнікова В.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Темнікової В.І.,

з секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участі особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Піньковського І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Піньковського Ігоря Олеговича на постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 жовтня 2021 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , не працюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в доход держави в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 жовтня 2021 року встановлено, що гр. ОСОБА_1 27 червня 2021 року о 04 год. 03 хв. в м. Первомайську Миколаївської області по вул. Одеській біля будинку № 123 керував мотоциклом марки «FORTE.FT125-K9A» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився на місці за допомогою приладу "Драгер" ARAM 2290 тест №1459, результат 1,43% (проміле), що зафіксовано на відеозапису, чим порушив вимоги п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 жовтня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в доход держави в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, захисник особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 жовтня 2021 року та провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник Піньковський І.О. вказує, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи.

Так, згідно зазначеної постанови від 26 жовтня 2021 року суд встановив вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, на підставі роздруківки газоаналізатора фірми «Drager», моделі «Alcotest 6810», приладу «Aram 2290»; акта огляду на стан алкогольного сп`яніння; відеозапису; пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили той факт, що ОСОБА_1 будучи в стані алкогольного сп`яніння пройшов огляд на стан сп`яніння в їх присутності та погодився з його результатами, але від підпису будь-яких документів відмовився.

Проте, з такими висновками суду апелянт не погоджується, оскільки у справі відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 27.06.2021 року керував мотоциклом марки «FORTE.FT125-K9A».

Роздруківка алкотестеру, за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння та акт огляду на стан сп`яніння не підтверджують факту керування мотоциклом ОСОБА_1 .

Протокол по справі про адміністративне правопорушення по ч. 1. ст. 130 КУпАП також не містить доказів факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , оскільки доданий до нього відеозапис, який був досліджений в судовому порядку, не містить відео або фото фіксації факту керування ОСОБА_1 вищевказаним транспортним засобом, а тому відкрите по ньому провадження у справі слід закрити за відсутністю складу правопорушення, оскільки сам по собі протокол без належних доказів вини особи, відносно якої його складено, не може бути підставою для притягнення цієї особи до відповідальності, оскільки на його підставі неможливо у законний спосіб встановити склад правопорушення.

Допитаний в якості свідка інспектор ВРПП Первомайського РВП ГУНП Миколаївської області ОСОБА_3 повідомив у суді про те, що він не бачив хто саме керував мотоциклом перед його затриманням.

Крім того, в оскаржуваній постанові суду невірно зазначено, що допитаний в якості свідка ОСОБА_4 підтверджував факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та керування мотоциклом.

Таким чином, єдиним доказом у справі про факт керування ОСОБА_1 мотоциклом марки «FORTE.FT125-K9A» 27 червня 2021 року є показання інспектора ВРПП Первомайського РВП ГУНП Миколаївської області Ткаченко Д.М., який власне і склав протокол у даній справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, але цей доказ є неналежним та недопустимим без існування інших доказів, які в своїй сукупності дозволили б встановити дану обставину.

Отже, показання поліцейського в якості свідка без підтвердження їх іншими доказами не можуть бути належним доказом з огляду на те, що в даній справі він має правовий статус особи, яка уповноважена на складання протоколів про адміністративні правопорушення та у відповідності до ч.2 ст. 251 КУпАП саме на нього покладено обов`язок щодо збирання доказів наявності чи відсутності адміністративного правопорушення та вини конкретної особи в його вчиненні. Таким чином, законом вже покладено на даного свідка обов`язок по доведенню вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення по ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому цей свідок зацікавлений в обґрунтуванні законності складеного ним протоколу.

Відповідно до п.7 розділу 10 наказу МВС № 1395 від 07.11.2015р. «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Крім того, захисник Піньковський І.О. посилається на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 липня 2020 року по справі N 463/1352/16-а, в якій зроблено висновки щодо доцільності показань працівника поліції, який склав протокол або постанову у справі про адміністративне правопорушення без підтвердження цих показань іншими доказами.

Виходячи з принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Тому вважає, що суд першої інстанції в оскаржуваній постанові порушив принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи. Інших свідків, які б підтвердили факт керування мотоциклом ОСОБА_1 немає.

З наданого працівниками поліції відеозапису правопорушення також не вбачається, що ОСОБА_1 сидів за кермом мотоциклу. На відеозапису, який зроблено до моменту зупинки мотоциклу видно, що ззаду сиділа особа в чорній кофті з повністю чорними рукавами. Водія на ній взагалі не видно. На інших відеозаписах ОСОБА_1 ніде не говорить про те, що він був за кермом мотоциклу.

Також вказує, що при оформленні матеріалів адміністративної справи поліцейські не запитували хто був за кермом мотоциклу, що підтверджується наданим відеозаписом. Висновки про те, що за кермом сидів ОСОБА_1 поліцейські зробили на тій підставі, що документи на мотоцикл знаходились в нього. Про право надавати пояснення або про право на правову допомогу, які передбачені ст. 268 КУпАП, ОСОБА_1 поліцейські не роз`яснювали, що підтверджується відеозаписом, тому ОСОБА_1 не повідомив про те, що за кермом був його брат ОСОБА_4 , а не він.

Також в ході допиту інспекторів ВРПП Первомайського РВП ГУНП Миколаївської області ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було виявлено, що мотоцикл було зупинено на тій підставі, що вони втрьох на мотоциклі рухались в темну пору доби без світла та без шоломів, тому їх було вирішено зупинити та відносно ОСОБА_1 було складено постанову за адміністративне правопорушення передбачене ч.5 ст. 121, ч.2 ст. 122, ч.2 ст. 126 КУпАП. Дані свідки вказали суду про те, що після ввімкнення проблискових маячків синього кольору та спецсигналу особи на мотоциклі намагалися уникнути зупинки та поїхати від поліцейських, тому звернули в найближчий поворот праворуч та виїхали на тротуар, але твердження працівників поліції щодо спроби уникнути зупинки та залишення місця події є доказом того, що поліцейські невірно сприймали подію, яка відбулась або мають упереджене ставлення щодо водія мотоцикла, оскільки відповідно до наданого відеозапису на патрульній машині були ввімкнені проблискові маячки синього кольору, але спецсигналу на відеозаписі нечутно, тому невідомо, чи він був. Відповідно до п. 3.2 «Правил дорожнього руху» у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів). Водій мотоциклу повернув праворуч щоб не заважати проїзду патрульній машині, після чого, побачивши, що патрульна машина також повертає праворуч з`їхали на узбіччя для надання можливості проїзду патрульної машини. Зупинятися водій мотоциклу зобов`язаний не був, оскільки красного кольору маячків увімкнено не було, тому твердження поліцейських про те, що вони таким чином зупиняли мотоцикл, а водій мотоциклу хотів уникнути зупинки є безпідставними, оскільки водій мотоциклу виконував вимоги «Правил дорожнього руху». Окремо по гучномовцю їх також ніхто не зупиняв, тому водій мотоциклу взагалі не повинен був зупинятись на такі дії поліцейських.

Крім того, захисник Піньковський І.О. зазначає, що відповідно до пояснень ОСОБА_1 йому було без різниці на кого накладуть штраф за порушення ч.5 ст. 121, ч.2 ст. 122, ч.2 ст. 126 КУпАП, оскільки посвідчення водія відповідної категорії на мотоцикл не було ні в кого з них, а штраф все одно комусь платити прийдеться, тому він не казав працівникам поліції про те, що за кермом сидів його брат ОСОБА_4 .

Також свідок ОСОБА_4 повідомив суду, що саме він здійснював керування мотоциклом марки «FORTE.FT125-K9A» перед їх зупинкою працівниками поліції, але вони його про це не запитували, а він не повідомляв їм даної обставини. Працівники поліції не бачили хто саме керував мотоциклом, оскільки перед тим як інспектор до них підбіг, вони всі втрьох з нього встали і інспектор поліції почав запитувати в кого є документи на мотоцикл. Жодних запитань працівники поліції ОСОБА_4 не задавали. Після зупинки мотоциклу документи на мотоцикл дав його брат ОСОБА_1 . Діалог вівся тільки з ОСОБА_1 та вони почали складати відносно ОСОБА_1 постанову за порушення ч.5 ст. 121, ч.2 ст. 122, ч.2 ст. 126 КУпАП. ОСОБА_1 не став казати, що за кермом сидів його брат ОСОБА_4 . Показання даної особи нічим не спростовані.

Відповідно до ст. 63 Конституції України він не зобов`язаний був давати свідчення проти брата, який в свою чергу також не мав посвідчення водія відповідної категорії, тому до адміністративної відповідальності було притягнено саме ОСОБА_1 .

Згідно показань інспектора ВРПП Первомайського РВГІ ГУНП Миколаївської області Ткаченко Д.М., спочатку він склав постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч.5 ст. 121, ч.2 ст. 122, ч.2 ст. 126 КУпАП. Таким чином поліцейський інспектор спочатку провів розгляд справи за керування без прав, без світла в темну пору доби та без шолома, а вже потім приступив до складання протоколу по ч. І ст. 130 КУпАП. Дані обставини підтвердив і поліцейський інспектор Гарбуз М.С.

ОСОБА_1 також підтверджував факт того, що він за кермом мотоциклу не сидів, оскільки він сидів третім позаду. Коли підбіг поліцейський вони троє з мотоциклу зійшли. Мотоцикл належить йому. Технічний паспорт на мотоцикл знаходився в нього. Всі діалоги стосовно виниклої ситуації інспектора поліції вели тільки з ним. За запах алкоголю сказали вже після складання постанови за порушення ч.5 ст. 121, ч.2 ст. 122, ч.2 ст. 126 КУпАП.

Сам по собі факт складання постанови за адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 121, ч.2 ст. 122, ч.2 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 не є доказом його вини за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки особа, яка притягається до відповідальності відповідає за кожне правопорушення окремо, при цьому процедура притягнення цієї особи до відповідальності за кожне правопорушення повинна бути проведена в точній відповідності до закону. Факт не оскарження ОСОБА_1 постанови від 27 червня 2021 року також не є доказом вини ОСОБА_1 за правопорушення по ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 свідомо не скористався своїм правом на оскарження цієї постанови по вже вказаній вище причині, а тому доводити його вину за правопорушення по ч.1 ст. 130 КУпАП, по якій складено адміністративний протокол треба окремо та на загальних підставах.

Відповідно до пункту 2.5 «Правил дорожнього руху», водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з підпунктом «а» пункту 2.9 «Правил дорожньою руху» водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.1.10 «Правил дорожнього руху», водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія.

Для того щоб особа була зобов`язана виконувати вимоги п.2.5 або п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху» та нести відповідальність за їх невиконання, вона повинна бути водієм або керувати транспортним засобом без наявного посвідчення водія відповідної категорії.

Водночас в правилах дорожнього руху немає визначення щодо поняття керування транспортним засобом. Відповідно до пункту 27 Постанови ПВССУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 18, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Стверджує, що перед зупинкою мотоцикла та на момент звернення працівників поліції до ОСОБА_1 , останній був в статусі пасажира та не здійснював керування даним мотоциклом, а тому не був водієм в розумінні «Правил дорожнього руху» та на нього не поширювались обов`язки по дотриманню цих правил, зокрема п.2.5, а отже поліцейські взагалі без відповідних правових підстав звернулися до ОСОБА_1 , пред`являючи вимоги йому щодо виконання або невиконання ним Правил дорожнього руху, зокрема, п. 2.5.

Згідно з ч. 1,2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

На підставі викладеного, захисник Піньковський І.О. вважає, що при розгляді справи не знайшов свого підтвердження факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки в матеріалах справи такі підтвердження відсутні, в наявності є лише протокол та показання поліцейського Ткаченко Д.М., що не дає підстав стверджувати про допущення ОСОБА_1 порушень п. 2.5 та п 2.9 «а» Правил дорожнього руху України в той день та час, оскільки зазначені твердження не знайшли підтвердження під час розгляду справи.

Діяння, які поставлені у вину ОСОБА_1 , виходять за межі диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому дії ОСОБА_1 , не охоплювались складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому, на думку захисника, провадження у даній справі слід закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника на підтримку апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

Згідно положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів. Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.

Відповідно до пункту 2.5 «Правил дорожнього руху», водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно диспозиції якої адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном можливість керування цим транспортним засобом, річковим або маломірним судном надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

Аналогічні вимоги містить Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі Порядок № 1103) та Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735).

Пунктом 3 Порядку № 1103, пунктом 6 Інструкція № 1452/735 визначено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 суддею, у відповідності з ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, було повно встановлено всі обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності.

Так, згідно положень ст. 256 КУпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвище, адреса свідків і потерпілих, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та інше. Протокол підписується особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідками та потерпілими. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 27.06.2021 року серії ДПР18 № 210813, дані відображені в якому, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом, 27 червня 2021 о 04:03 год. в Миколаївській області м. Первомайськ, по вул. Одеській біля будинку 123 громадянин ОСОБА_1 керував мотоциклом «FORTE.FT125-K9A» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився на місці за допомогою приладу Drager АRAM 2290, тест № 1459, результат- 1.43 проміле. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.а Правил дорожнього руху, за що передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність.

Від підпису в протоколі та дачі пояснень ОСОБА_1 відмовився, про що зазначено в протоколі.

Отже, складений працівником поліції щодо ОСОБА_1 протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції в повній мірі дотримано вимоги Інструкції, приписами якої встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Зі згоди водія ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння проводився поліцейськими у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного засобу Алкотестеру Drager АRAM 2290. Результат тесту № 1459 склав 1.43 проміле.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд водія ОСОБА_1 проводився у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння обличчя.

Вказані протокол про адміністративне правопорушення, тест та акт узгоджуються з відеозаписом працівників поліції.

Так, з вказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 пройшов тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою Алкотестеру Drager АRAM 2290, результат якого склав 1.43 проміле.

З вказаним результатом ОСОБА_1 було ознайомлено, також роз`яснено, що у разі не згоди з результатом алкотестеру він має право проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Проте, не заперечуючи результатів алкотестеру, від підпису як в тесті, так і в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився.

Також, з відеозапису убачається, що ОСОБА_1 свою вину у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не заперечував, та пояснив, що до обіду вжив пляшку пива. При цьому поводився як водій та не заперечував факту керування транспортним засобом.

Жодних пояснень про те, що він не був за кермом мотоцикла, що за кермом мотоцикла знаходилася інша особа, зокрема, його брат під час складання протоколу ОСОБА_1 не надавав.

Весь цей час брат ОСОБА_1 знаходився поруч і також не надавав пояснень, що за кермом мотоцикла був він.

Вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "По національну поліцію". Відеозапис події відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, відповідно до вимог якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису.

Тому до пояснень свідка ОСОБА_4 , який є братом особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, наданим в суді першої інстанції, про те, що за кермом мотоцикла був саме він, апеляційний суд відноситься критично і вважає, що вони надані з метою надання брату можливості уникнути адміністративної відповідальності за скоєне.

За такого, доводи в апеляційній скарзі про те, що водій ОСОБА_1 не був водієм в розумінні Правил дорожнього руху України, оскільки не керував транспортним засобом є безпідставними, так як спростовуються матеріалами справи. Критично апеляційний суд відноситься також до пояснень ОСОБА_1 з цього приводу та розцінюються їх як намагання уникнути адміністративної відповідальності.

Крім того, матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 не заперечував, що є водієм, також при складанні відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №080072 від 27.06.2021, відповідно до якої ОСОБА_1 27.06.2021р. о 4 год. 03 хв. в м. Первомайську Миколаївської області по вул. Одеській керував транспортним засобом «FORTE.FT125-K9A» д.н.з. НОМЕР_1 без мотошолому, без прав на керування мотоциклом та без світла в темну пору доби.

Даною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121, ч.2 ст. 122 та ч.2 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в доход держави в розмірі 3400 грн, який він сплатив без оскарження зазначеної постанови, що свідчить про те, що ОСОБА_1 погодився з обставинами, за які його притягнуто до адміністративної відповідальності, а отже і з фактом керування мотоциклом.

За такого до стверджень захисника Піньковського І.О. в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 було без різниці на кого накладуть штраф за порушення ч.5 ст. 121, ч.2 ст. 122, ч.2 ст. 126 КУпАП, оскільки посвідчення водія відповідної категорії на мотоцикл не було ні в кого з них, а штраф все одно комусь платити прийдеться, тому він не казав працівникам поліції про те, що за кермом сидів його брат ОСОБА_4 , апеляційний суд відноситься критично, так як вони спростовуються зазначеними вище діями ОСОБА_1 щодо визнання факту вчинення ним дій, за які він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121, ч.2 ст. 122, ч.2 ст. 126 КУпАП.

З огляду на наведене, місцевим судом правильно встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, оскільки керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому суд враховує, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Як уже зазначалося, відеофіксація відповідно до статті 251 КУпАП є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №210813.

Зафіксовані відеозаписом обставини стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Так, з відеозаписів з нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 , який мав явні ознаки алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, не заперечував, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння та погодився на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер». Поліцейським проведено тест, який показав результат 1,43 % алкоголю. Результати приладу «Драгер» ОСОБА_1 під сумнів не ставив, проте підписувати відмовився.

Аналіз вказаних доказів у їх сукупності свідчить про те, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тобто суддя місцевого суду дійшов до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 , визначенні його виду та розміру, місцевим судом дотримані загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначені ст. 33 КУпАП.

Жодних підстав, які б давали суду можливість вважати, що вказані вище докази, є сумнівними та неправдивими, матеріали справи не мітять,.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційному суду не надано.

Врахування судом у якості доказів у справі пояснень працівників поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , з урахуванням інших доказів у справі, не впливає на можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детального відновлення послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Отже, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що місцевий суд вірно оцінив наявні в даній справі докази відповідно до вимог ст. 251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, а також що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Тому підстав для скасування постанови судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Піньковського Ігоря Олеговича залишити без задоволення.

Постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 жовтня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.І. Темнікова