01.12.2021
Справа № 744/204/21
Провадження № 3-в/744/3/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2021 року Семенівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Смаги С. В.,

при секретарі Фільчаговій Г. В.,

за участю представника органу Національної поліції Лазарева Ю. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Семенівка Чернігівської області подання начальника Новгород-Сіверського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Водолазкіна Андрія Івановича про припинення виконання постанови Семенівського районного суду Чернігівської області від 17 березня 2021 року про накладення адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків відсутні, уродженця міста Семенівка Чернігівської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Семенівського районного суду Чернігівської області від 17 березня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та призначено йому стягнення у виді адміністративного арешту на строк 10 (десять) діб. Постанова набрала законної сили 30 березня 2021 року.

До Семенівського районного суду Чернігівської області надійшло подання начальника Новгород-Сіверського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Водолазкіна А. І. про припинення виконання вказаної постанови, у якому представник органу Національної поліції просив вирішити питання про звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , від невідбутого адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП, накладеного на останнього постановою Семенівського районного суду Чернігівської області від 17.03.2021 року.

Клопотання обгрунтоване тим, що вищевказана постанова 01.04.2021 року надійшла до Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області для виконання. Під час вжиття заходів, спрямованих на забезпечення виконання даної постанови було встановлено, що 30.03.2021 року до Новгород-Сіверського РВП надійшло розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили Семенівського районного суду від 25.03.2021 року на ОСОБА_1 , якому за вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від 13.05.2020 року було призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік. В подальшому 07.04.2021 року було встановлено місцезнаходження ОСОБА_1 , останнього було затримано та етаповано до УВП № 31 м. Новгород-Сіверський для відбування покарання. В зв`язку з вищевикладеним у ОСОБА_1 залишилось не відбуте адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком 10 діб. З об`єктивних причин постанова Семенівського районного суду Чернігівської області від 17.03.2021 року стосовно ОСОБА_1 на даний час не виконана й не може перебувати на виконанні безстроково. Наведене, на думку начальника органу Національної поліції, суперечить Європейським і національним принципам верховенства права.

У судовому засіданні представник Новгород-Сіверського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, начальник сектору поліцейської діяльності № 1 Новгород-Сіверського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Лазарев Юрій Олексійович подання підтримав повністю та просив його задовольнити з підстав викладених у поданні.

Вислухавши думку представника органу Національної поліції, дослідивши подання з доданими до нього матеріалами, матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Як визначають стаття 9 Конституції України, стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейеького суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Виконання постанов про накладення адміністративних стягнень здійснюється в порядку, визначеному в розділі V КУпАП, глава 25 якого містить основні (загальні) положення, а принцип обов`язковості виконання таких постанов для державних і громадських органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян закріплений у статті 298 КУпАП.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено ним Кодексом та іншими законами України, і звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову (частини 1, 4 статті 299 КУпАП).

Частиною 1 ст. 300 КУпАП встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 327 КУпАП осіб, підданих адміністративному арешту, тримають під вартою в місцях, що їх визначають органи Національної поліції.

Згідно з положеннями статті 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

КУпАП в процесі виконання за наявності обставин, що ускладнюють виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, передбачає відстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення (ст. 301 КУпАП), припинення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення (ст. 302 КУпАП), давність виконання постанов про накладення адміністративних стягнень (ст. 303 КУпАП) та заміну адміністративного стягнення (ст. 321-4 КУпАП).

Стаття 304 КУпАП визначає тільки орган, що уповноважений вирішувати питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення і не містить саме переліку питань, які необхідно вирішити. Тобто, мова йде про окремі неточності, які відображені у постанові, неясності для порушника та інших учасників провадження, необхідність чіткіше визначити деякі деталі, усунути незначні протиріччя чи помилки у тексті постанови та інше.

Відповідно до ст. 298 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Стаття 302 КУпАП передбачає обставини, зазначені у пунктах 5, 6 і 9 статті 247 КУпАП (видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта який встановлює адміністративну відповідальність; смерть особи, щодо якої було розпочате провадження у справі), за яких орган (посадова особа), що виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання.

Отже, законодавець у КУпАП виділяє виключні випадки, за наявності яких припиняється виконання постанови.

З огляду на викладене, КУпАП за своєю суттю є законом, який поєднує норми матеріального та процесуального права, охоплює сфери суспільно-економічного життя і в той же час містить колізійні норми або норми, які не виконуються через їх недосконалість.

Зокрема, стадія виконання постанови про накладення адміністративних стягнень є заключною і зазвичай проходить у два етапи: 1) звернення постанови до виконання і 2) безпосереднє виконання постанови про накладення адміністративних стягнень.

Під зверненням постанови до виконання у статті 303 КУпАП необхідно розуміти своєчасне (не більш ніж через три місяці з дня її винесення) направлення постанови до органу, який відповідно до законодавства уповноважений її безпосередньо виконувати, в даному випадку до органу Національної поліції.

Системний аналіз основних положень КУпАП, в тому числі й розділу V, дає суду підстави для висновку, що не зважаючи на положення статті 303 КУпАП, законодавством України не передбачена давність виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, яка вже прийнята відповідним органом до виконання, що, в свою чергу, необгрунтовано обмежує права, свободи і законні інтереси особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, та суперечить завданням КУпАП. Фактична «безстроковість» виконання таких постанов суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується ЄСПЛ при оцінці порушень державами-членами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Конституційний Суд України в рішенні від 29 червня 2010 року у справі № 17-рп/2010 зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абзац 3 підпункту 3.1 пункту 3), а у рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 Конституційний Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абзац 2 підпункту 5.4 пункту 5).

У рішеннях ЄCПЛ від 06 листопада 2008 року у справі «Слоєв проти України», від 18 грудня 2008 року у справі «Новік проти України» ЄCПЛ звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності.

Крім того, Конституційний Суд України у пунктах 3.4, 3.6 свого рішення від 11 жовтня 2011 року (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним».

Таким чином, виходячи із системного аналізу вказаного законодавства України, правової позиції ЄCПЛ, який за певних умов поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження та справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30 січня 2015 року у справі «Швидка проти України», рішення від 09 червня 2011 року у справі «Лучанінова проти України», рішення від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України»), враховуючи принцип правової визначеності, який є невід`ємною складовою принципу верховенства права та який знайшов своє закріплення у рішеннях Конституційного Суду України, суд дійшов висновку, що на справу про адміністративне правопорушення в частині вирішення питання щодо давності виконання судового рішення про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді адміністративного арешту, поширюються стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження. Відтак, це надає можливість застосувати аналогію закону, тобто застосувати іншу норму закону, зокрема Кримінального кодексу (далі КК) України, яка регламентує подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення.

Такою нормою у КК України є стаття 80, яка міститься у розділі XII «Звільнення від покарання та його відбування» і регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Враховуючи наведене, суд вважає, то давність виконання судового рішення про накладення стягнення у виді адміністративного арешту згідно з нормами КУпАП не може тривати довше, ніж давність виконання обвинувального вироку, ухваленого за наслідками розгляду кримінального провадження у разі засудження особи до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Отже, строк давності виконання постанови суду про накладення стягнення у виді адміністративного арешту не повинен перевищувати двох років.

Проте, у даному випадку від дати набрання законної сили постановою Семенівського районного суду Чернігівської області від 17 березня 2021 року про накладення адміністративного стягнення (30 березня 2021 року) не минуло два роки, тому давність виконання стягнення по аналогії закону не може бути застосовано.

Факт перебування правопорушника у місцях позбавлення волі не є підставою звернення до суду з поданням щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення подання начальника Новгород-Сіверського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Водолазкіна А. І. про припинення виконання постанови Семенівського районного суду Чернігівської області від 17 березня 2021 року про накладення адміністративного стягнення у виді арешту за ч. 1 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 2-рп/2015 від 31 березня 2015 року (справа № 1-7/2015) рішення суду про вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови суду оскарженню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 304 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні подання начальника Новгород-Сіверського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Водолазкіна Андрія Івановича про припинення виконання постанови Семенівського районного суду Чернігівської області від 17 березня 2021 року про накладення адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити повністю.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: С. В. Смага