Справа №761/6526/21 Головуючий в суді І інстанції - Сіромашенко Н.В.
Провадження №33/824/2417/2021 Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., за участю захисника Кузьміна Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Кузьміна Є.О. на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 02 квітня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 квітня 2021 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454,00 грн. судового збору.

Відповідно до постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 04.01.21 о 02 год. 50 хв. керував автомобілем BMW X3, д.н.з. НОМЕР_1 , по вулиці Січових Стрільців, 84 в м. Києві в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився за допомогою приладу «Драгер» у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків, з результатом тесту 0,67. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням захисником ОСОБА_1 - адвокатом Кузьміним Є.О. подано апеляційну скаргу, у якій він просить постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 02 квітня 2021 року скасувати та провадження у справі закрити.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Захисник вказує, що згідно положень ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Як вбачається із протоколу серії ДПР18 №188358 від 04.01.2021 поліцейським зазначено, що ОСОБА_1 04.01.2021 о 02.50 начебто керував т.з. BMW х3 д.н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Проте, на думку апелянта, вказані твердження не підтверджуються матеріалами справи.

Як вбачається з роздруківки з чеку Drager огляд ОСОБА_1 вже було проведено о 02.45. Тобто, о 02.45 ОСОБА_1 вже не керував т.з. BMW х3 д.н. НОМЕР_1 і, відповідно, не вчиняв адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Захисник зазначає, що жодних доказів того, що ОСОБА_1 04.01.2021 о 02.20 керував транспортним засобом стані алкогольного сп`яніння, у матеріалах немає.

Згідно положень п.5 розд. ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2019 №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відео зйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Однак, як вбачається з наданого запису з портативного відеореєстратора поліцейського, процедура огляду ОСОБА_1 розпочалась ще у 02.33. Таким чином, час начебто вчинення адміністративного правопорушення збігається з часом складання протоколу, що є неприпустимим.

Як наслідок дані відображення УПП про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ст.130 КУпАП є сумнівними, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартами доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011; ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Суд першої інстанції допустив суттєві порушення закону, що потягло за собою незаконне рішення без ретельного з`ясування всіх обставин справи.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо недоведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження по справі відносно ОСОБА_1 - закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотань про відкладення судового засідання не подав, однак забезпечив явку свого захисника - адвоката Кузьміна Є.О. В свою чергу захисником подано заяву, в якій він просив розглянути справу без участі ОСОБА_1 .

Із огляду на зазначене, апеляційний суд враховує вимоги п.п.4, 6 ст.294 КУпАП щодо строків апеляційного перегляду та необов`язкової присутності при розгляді справи належним чином повідомленої особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника Кузьміна Є.О. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п.2.9.а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правовими положеннями ст.266 КУпАП встановлено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Проведення огляду на стан сп`янiння в закладах охорони здоров`я i оформлення його результатів визначено «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858 (далі - Інструкція).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, правильності кваліфікації дій за вказаною статтею, оскільки зазначене підтверджуються зібраними у справі доказами.

Так, у відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №188358 від 04.01.2021, ОСОБА_1 02.04.2021 року о 02 год. 50 хв. в м. Києві по вул. Січових Стрільців, 84, керував автомобілем BMW х3 д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер», в присутності двох свідків. Результат тестування - 0,67‰.

Із роздруківки результатів проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу - алкотесту 6820 «Drager» (а.с.4) вбачається, що проба огляду позитивна та дорівнює 0,67 ‰.

Отже, враховуючи вказане вище, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що викладені у постанові висновки про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованими.

Доводи зазначені в апеляційній скарзі, а також висловлені захисником ОСОБА_1 - адвокатом Кузьміним Є.О. в суді апеляційної інстанції, не впливають на законність постанови та не спростовують порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9а ПДР України за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Попри доводи апеляційної скарги, зазначені вимоги закону судом першої інстанції, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладенні на нього стягнення були дотримані у повній мірі.

Посилання в апеляційній скарзі на невинуватість ОСОБА_1 , відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та істотні порушення закону під час винесення оскаржуваної ухвали, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки вони повністю спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Із огляду на вищезазначене постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд апеляційної інстанції не вбачає, у зв`язку з чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Кузьменка Євгена Олександровича залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 02 квітня 2021 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.О. Габрієль