Провадження № 33/4820/351/21
Справа № 684/60/21 Головуючий в 1-й інстанції Галиш І. Б.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Бережний С.Д.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2021 року м.Хмельницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Бережний С.Д., з участю секретаря судового засідання Габая А.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Куцоконя В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Куцоконя В.В. на постанову Старосинявського районного суду Хмельницької області від 20 квітня 2021 року,-

в с т а н о в и в:

Постановою Старосинявського районного суду Хмельницької області від 20 квітня 2021 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , Старосинявської територіальної громади, Хмельницької області, працюючого оператором АНВП «Візит»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. судового збору.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 29 січня 2021 року о 11 год. 53хв. в смт. Стара Синява по вул. Грушевського керував автомобілем марки «ВАЗ 21061», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі у встановленому порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, захисник просить постанову суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того апелянт просить призначити у справі судово-психологічну експертизу.

Вважає, що суд першої інстанції при винесенні постанови порушив вимоги ст. 283, 285 КУпАП.

Вказує, що з доданого до матеріалів відеозапису видно, що ОСОБА_1 після його зупинки поліцейськими погодився пройти тест на стан сп`яніння, однак поліцейськими таку можливість на місці зупинки не було надано через відсутність у них відповідного приладу «Драгер». Вважає, що працівники поліції підштовхнули ОСОБА_1 до такої відмови. Крім того, зазначає, що поліцейські не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд в медичному закладі, від керування автомобілем не відсторонювали. Свідки, які були на місці зупинки транспортного засобу наявність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не підтвердили.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника в підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши зібрані по справі докази, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає за таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Відповідно до положень п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який 29 січня 2021 року був складений поліцейським СРПП Старосинявського ВнП ГУНП в Хмельницькій області, того ж дня, 11 год. 23 хв. в м.Стара Синява по вул.Грушевського, 3, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21061», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук та почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Підстав вважати протокол про адміністративне правопорушення недопустимим доказом апелянт не наводить, не встановлено таких і апеляційним судом.

За змістом п. п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння.

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

В суду першої інстанції були відсутні підстави для закриття провадження в справі з підстав, заявлених ОСОБА_1 та його захисником, а невизнання вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення не вказує, що судом постановлено рішення без дотримання норм адміністративного законодавства.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується даними відеозапису. Згідно цих записів видно, що ОСОБА_1 керував вищевказаним транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції, які повідомили про причину зупинки. Вході розмови поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або проїхати до медичного закладу для проходження такого огляду. ОСОБА_1 спочатку погодився, однак в присутності двох свідків, без будь-якого примусу, останній відмовився від огляду, вказуючи, що спішить на роботу.

З відеозапису не вбачається, що працівники поліції через відсутність спеціального приладу «Драгер» не мали можливості провести огляд ОСОБА_1 на місці зупинки, а тому доводи захисника, з цих підстав, не можуть бути враховані.

Підстав для визнання відеозапису недопустимим доказом немає, позаяк він отриманий поліцейським відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Обґрунтованих підстав вважати, що в даному провадженні не було доведено вини ОСОБА_1 , в апеляційного суду немає, як і підстав для висновку про відсутність в справі належних та допустимих доказів та закриття провадження у справі в зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення.

Зібрані та досліджені судом першої інстанції докази, які є належними та допустимими, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, давали суду прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого законодавством порядку. Вказані обставини підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення, даними відеозапису та поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (працівник поліції) в суді першої інстанції.

Відсутність в справі даних щодо відсторонення водія від керування транспортного засобу згідно ст. 265-2 КУпАП свідчить, на переконання апеляційного суду, лише про відсутність в справі таких даних, та аж ніяк не вказує про відсутність в ОСОБА_1 ознак вживання алкогольних напоїв та недотримання працівниками поліції процедури направлення водія на огляд на стан сп`яніння.

При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень процесуального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі та в апеляційному суді мотивів, допущено не було.

Підстав для призначення судово-психологічної експертизи, про що просить захисник в апеляційній скарзі, в провадженні відсутні.

Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Призначене місцевим судом стягнення, є достатнім для виховання ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Підстав для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:

Постанову Старосинявського районного суду Хмельницької області від 20 квітня 2021 року якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду С.Д. Бережний