ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/3229/21Головуючий у 1-й інстанції Сливка Л.М.
Провадження № 33/817/259/21 Доповідач - Коструба Г.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І. з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши 30 квітня 2021 року у відкритому судовому засіданні в залі Тернопільського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , генерального директора ТРЦ Подоляни,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 2 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн. в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить строк на апеляційне оскарження постанови поновити, оскільки він був пропущений з поважних причин, а оскаржувану постанову скасувати через істотні порушення матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту судового розгляду та прийняти нове рішення, яким звільнити його від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Вказує, що діяльність юридичних осіб приватного права регулюється Цивільним кодексом України та ЗУ Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю. Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 81 ЦК України цим Кодексом встановлюються порядок створення, організаційно-правові форми, правовий статус юридичних осіб приватного права. Згідно із ст. 1 ЗУ Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю цей Закон визначає правовий статус товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю, порядок їх створення, діяльності та припинення, права та обов`язки їх учасників. Статтею 42 даного Закону передбачено, що посадовими особами товариства є члени виконавчого органу, наглядової ради, а також інші особи, передбачені статутом товариства.

Посилається на те, що відповідно до п. п. 10.1 статуту ТОВ Теркурій-2 управління Товариством здійснюють його органи, а саме: Вищий орган управління Товариства Загальні збори учасників Товариства, Одноосібний виконавчий орган Товариства Директор.

Зазначає, що директором ТОВ Теркурій-2 призначено ОСОБА_2 .

Звертає увагу на те, що ТРЦ Подоляни є одним із напрямків господарської діяльності ТОВ Теркурій-2.

Вказує, що відповідно до структури Товариства генеральний директор зобов`язаний виконувати рішення директора Товариства. При цьому посилається на те, що директор Товариства одноосібно приймає рішення щодо діяльності Товариства, у тому числі і графіку роботи ТРЦ Подоляни.

Наголошує на тому, що йому як генеральному директору ТРЦ Подоляни у законний та допустимий спосіб не делегувались повноваження директором ТОВ Теркурій-2, які б надавали йому право діяти від імені Товариства.

Посилається на велику кількість помилок, які містяться в оскаржуваній постанові, а саме: невірно вказано адресу ТРЦ Подоляни, названо суб`єкт господарювання, який не здійснює свою діяльність тощо. А тому вважає, що суд першої інстанції не вжив заходів для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив задовольнити з підстав наведених в ній, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, прихожу до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду скаржнику слід поновити, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи те, що під час винесення постанови судом першої інстанції ОСОБА_1 присутній не був, та те, що з копією постанови останній ознайомився 12 квітня 2021 року, що підтверджується датою оприлюднення оскаржуваної постанови 12.04.2021 року, зазначеній в Єдиному державному реєстрі судових рішень, вважаю за можливе поновити йому строк на апеляційне оскарження, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП суд (суддя) при розгляді справи про адміністративне правопорушення має всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її у відповідності до закону.

Згідно із ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та інші.

Дослідивши матеріали справи суддя суду апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Зі змісту протоколів про адміністративні правопорушення серії ВАБ №061250 від 09 січня 2021 року та серії ВАБ №061251 від 09 січня 2021 року вбачається, що 08 січня 2021 року в 11 годині 15 хвилин ОСОБА_1 директором торговельно-розважального центру Подоляни, що по вулиці Текстильна 28Ч у м. Тернополі, не вжито відповідних заходів щодо унеможливлення торговельної діяльності торговельно-розважального центру, чим порушено вимоги підпункту 2 пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09 грудня 2020 року та ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06 квітня 2020 року (зі змінами та роз`ясненнями).

Також, 09 січня 2021 року о 12 годині 10 хвилин ОСОБА_1 директором торговельно-розважального центру Подоляни, що по вулиці Текстильна 28Ч у м. Тернополі, не вжито відповідних заходів щодо унеможливлення торговельної діяльності торговельно-розважального центру, чим порушено вимоги підпункту 2 пункту 3 та ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06 квітня 2020 року (зі змінами та роз`ясненнями).

Диспозицією ч. 1 ст. 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.

У відповідності до ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Відповідно до положень пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в чинній редакції, з 19 грудня 2020 року до 28 лютого 2021 року на усій території України запроваджено карантин.

Згідно із підпунктом 2 пункту 3 вищезазначеної постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 2 цієї постанови, в період з 00 годин 00 хвилин 8 січня 2021 р. до 00 годин 00 хвилин 25 січня 2021 р. на території України забороняється: приймання відвідувачів у торговельно-розважальних центрах, крім приймання відвідувачів у закладах, визначених у підпункті 4 цього пункту, а саме: торгівлі виключно товарами, що належать до продуктів харчування, лікарських засобів, виробів медичного призначення, засобів гігієни, побутової хімії, засобів зв`язку, друкованих засобів масової інформації, ветеринарних препаратів, кормів, насіння, засобів захисту рослин на торговельних площах, не менш як 60 відсотків яких призначено для торгівлі такими товарами.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 44-3 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: протоколами про адміністративні правопорушення серії серії ВАБ №061250 від 09 січня 2021 року та серії ВАБ №061251 від 09 січня 2021; рапортами інспекторів-чергових Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області Богданова Д. А. від 08 січня 2021 року, ОСОБА_3 від 09 січня 2021 року; рапортами працівників поліції: Л. Мартинчук від 09 січня 2021 року, ОСОБА_4 від 08 січня та 09 січня 2021 року; відеофайлами, на яких зафіксований факт вчинення адміністративних правопорушень.

Посилання апелянта на те, що він не є суб`єктом відповідальності за ч. 1 ст. 43 КУпАП, не беруться до уваги з огляду на наступне.

Відповідно санкція ч. 1 ст. 44-3 КУпАП передбачає накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із системного аналізу наведених норм вбачається, що законодавець виокремлює дві категорії фізичних осіб, на які накладаються штрафи, а саме: громадяни та посадові особи.

Кодекс України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність посадових осіб, проте не містить визначення цього поняття, але умовою притягнення до адміністративної відповідальності посадових осіб цей Кодекс визначає недодержання правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Відповідно до змісту законодавства України, а саме ст. 65 ГК України, посадова особа - це особа, в якої наявні організаційно-розпорядчі або адміністративно-господарські функції.

Організаційно-розпорядчі функції полягають у здійсненні керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах та організаціях (планування роботи, організація праці, забезпечення трудової дисципліни тощо). Такі функції здійснюють, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних чи комунальних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідувачі відділів, лабораторій) та їх заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири) тощо.

Адміністративно-господарські обов`язки включають повноваження з управління або розпорядження державним, комунальним чи колективним майном, що полягає в установленні порядку його зберігання, переробки, реалізації, забезпеченні контролю за цими операціями тощо. Такі повноваження у тому чи іншому обсязі мають начальники планово-господарських, постачальних, фінансових відділів та служб, завідувачі складів, магазинів, майстерень, ательє, їх заступники, керівники відділів підприємств, відомчі ревізори та контролери тощо.

Як вбачається з наказу ТОВ Теркурій-2 №30/03-2П від 30 березня 2012 року, ОСОБА_1 переведено з посади директора ТРЦ Подоляни на посаду генерального директора ТРЦ Подоляни з 01 квітня 2012 року.

Як вбачається з Посадової інструкції генерального директора ТРЦ Подоляни від 30 березня 2012 року, затвердженої директором ТОВ Теркурій-2, генеральний директор ТРЦ Подоляни належить до професійної категорії Керівники. Генеральний директор ТРЦ Подоляни: організовує виробничо-господарську діяльність ТРЦ Подоляни на основі застосування методів обґрунтованого планування, нормативних матеріалів, фінансових і трудових витрат, широкого розповсюдження передового досвіду. Вирішує всі питання в межах наданих йому прав, доручає виконання окремих організаційно-господарських функцій іншим особам: заступникам керівника, керівникам структурних підрозділів підприємства.

Враховуючи вищенаведене прихожу до висновку, що ОСОБА_1 здійснював організаційно-розпорядчі функції в ТРЦ «Подоляни» в м. Тернополі та є однією із відповідальних осіб за діяльність закладу, оскільки саме на нього покладено обов`язки із організації роботи і ефективної взаємодії структурних підрозділів ТРЦ «Подоляни», організації виробничо-господарської діяльності ТРЦ «Подоляни», тобто він наділений обов`язками по здійсненню керівництва в торговельно-розважальному центрі.

За таких обставин судом першої інстанції правомірно відносно ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП як на посадову особу, оскільки останній, будучи на посаді генерального директора ТРЦ Подоляни та фактично виконуючи функції керуючого ТРЦ Подоляни, вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, оскільки порушив правила щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, зокрема п.п. 2 п. 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №1236 від 09 грудня 2020 року, а саме: допустив приймання відвідувачів у торговельно-розважальному центрі.

Доводи апеляційної скарги про те, судом першої інстанції при написанні оскаржуваної постанови допущено велику кількість помилок, а саме: невірно вказано адресу ТРЦ Подоляни, не беруться судом до уваги з огляду на те, що дана помилка є опискою, яка ніяким чином не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_1 та правильність прийнятого місцевим судом рішення.

При накладенні адміністративного стягнення судом належним чином виконані вимоги ст. 33 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність його винуватості у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.

За таких обставин постанова судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2021 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - відмові у її задоволенні, оскільки будь-яких інших переконливих доводів, які б безумовно спростували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування постанови суду, скаржником не наведено і апеляційною інстанцією не встановлено.

Відповідно до статті 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у сумі 908 грн., що підтверджується квитанцією про сплату судового збору (заява на переказ готівки № 0.0..1, код квитанції №9230-1369-6562-7153) від 20.04.2021 року, наявною в матеріалах справи.

За таких обставин вважаю, що ОСОБА_1 був помилково сплачений судовий збір в розмірі 908 грн., а тому зазначені кошти слід повернути заявнику, зобов`язавши отримувача судового збору ГУК у Терн. обл./тг м.Терноп./22030101 виконати вказану вимогу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 288, 294 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Строк на апеляційне оскарження поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2021 року відносно нього залишити без змін.

Повернути ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. на рахунок отримувача - UA0019751, отримувач коштів - ГУК у Терн. обл./тг м.Терноп./22030101, код отримувача - 37977599, банк отримувача - Казначейство України (ел.адм.подат.), призначення платежу - *;101; НОМЕР_1 ;22030101;СУДОВИЙ ЗБІР ЗА ПОЗОВОМ ІБРАГІМОВА М. Р. НА РІШЕННЯ ВІД 31.03.2021 Р. ПО СПРАВІ №607/3223/21 ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 .

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Тернопільського

апеляційного суду Г. І. Коструба