ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2184/20 Номер провадження 33/814/225/21Головуючий у 1-й інстанції Куцин В. М. Доповідач ап. інст. Томилко В. П.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Томилко В.П., з секретарем Гавриленко Л.М., з участю захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, адвоката Акрітова К.К. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Акрітова К.К. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03 лютого 2021 року,-

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючий,-

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 гривень 00 копійок.

Згідно з постановою суду, 06 листопада 2020 року о 02 год. 17 хв. в м. Миргород по вул. Миргородських Дивізій водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, про що свідчить огляд на стан сп`яніння, який зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу "ДРАГЕР" в присутності двох свідків.

Не погодившись з даним рішенням, адвокат Акрітов К.К. подав апеляційну скаргу в якій просить постанову судді скасувати та провадження у справі за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що автомобіль його підзахисного був зупинений працівниками поліції безпідставно, без конкретної причини.

Зазначає, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, а просто сидів на водійському сидінні і декілька разів натиснув педаль зчеплення, щоб продіагностувати якість ремонту даного автомобіля. Водій ОСОБА_2 зупинившись на АЗС та побачивши, що до них підходять працівники поліції перескочив на пасажирське сидіння, ОСОБА_1 теж намагався це зробити, проте не встиг. Зазначає, що його неможливо притягнути до адміністративної відповідальності, оскільки дана норма виключена з КУпАП.

Заслухавши адвоката Акрітова К.К. на підтримання доводів викладених в апеляційній скарзі, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення та іншими документами.

Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Суддею першої інстанції, виконані вимоги ст.ст. 280, 283 КУпАП України, повно і всебічно розглянуті всі обставини справи, дотримані вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення, викладені мотиви, на яких ґрунтується висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 06.11.2020 року, серії ДПР18 № 244871, ОСОБА_1 , порушив п. 2.9 А ПДР України за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення від 06.11.2020 року, серії ДПР18 № 244871; результатом тестування на стан сп`яніння від 06.11.2020 року, поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Дослідивши в судовому засіданні наведені докази, суддя суду першої інстанції згідно до вимог ст.252 КУпАП надав їм належну оцінку, перевіривши відповідно до ст.251 КУпАП їх на предмет належності та допустимості, у зв`язку з чим, вірно встановив фактичні обставини справи щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Аналізуючи відповідно до ст.252 КУпАП наведені вище докази та надаючи їм правову оцінку, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що вони є належними, допустимими та безперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Належних та допустимих доказів на спростування висновків суду першої інстанції апелянтом не надано.

Вина ОСОБА_5 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_5 працівниками поліції дотримано вимоги Інструкції затвердженої наказом МВС/МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Інших підстав, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в діях ОСОБА_5 під час апеляційного перегляду справи не встановлено.

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_5 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є очевидною і повністю підтверджується матеріалами справи.

Доводи апелянта про безпричинне зупинення автомобіля під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції є неспроможними, так як з показань самого ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7 вбачається, що на передньому водійському сидінні під час руху автомобіля сиділо дві особи, а саме ОСОБА_1 та у нього на ногах сидів ОСОБА_2 , що є порушенням Правил дорожнього руху України.

Перебування особи на передньому водійському сидінні під час руху автомобіля апеляційним судом вважається способом керування даною особою транспортним засобом, а тому апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння в апеляційній скарзі не оспорюється.

За таких обставин апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Порушень судом першої інстанції законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП суддя , -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Акрітова К.К. залишити без задоволення, а постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03 лютого 2021 року стосовно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.П. Томилко