Справа № 461/8142/21 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 33/811/1511/21 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участі представника Львівської митниці Державної митної служби України Галкіної Є.Ю., ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові апеляційну скаргу представника Львівської митниці Державної митної служби України Шота Андрія Івановича на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 07 жовтня 2021 року про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення порушення митних правил, передбаченого ст.471 Митного кодексу України,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.471 Митного кодексу України закрито у зв`язку з малозначністю вчиненого ним діяння.

Вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №1842/20900/21 від 15.09.2021 товар повернуто ОСОБА_1 .

Згідно з постановою судді, 15 вересня 2021 року близько 22 годин 00 хвилин гр. України ОСОБА_1 в якості водія автомобіля марки «OPEL VIVARO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , прямував з Республіки Польща до України через митний пост «Рава-Руська» Львівської митниці смугою спрощеного митного контролю «зелений коридор», чим своїми діями заявив про відсутність будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або, які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження. В ході здійснення митного контролю автомобіль було виведено зі смуги спрощеного митного контролю на бокс поглибленого огляду транспортних засобів та товарів. Під час проведення митного огляду в багажному відділенні транспортного засобу без ознак приховування було виявлено товар: ліва задня частина кузова автомобіля вживана вагою 59,5 кілограм, частина задньої підвіски автомобіля вживана вагою 33,5 кілограм, частина передньої підвіски автомобіля вживана вагою 31 кілограм загальною вагою 124 кілограми.

Не погоджуючись із рішення судді першої інстанції, представник Львівської митниці Державної митної служби України Шот А.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 07 жовтня 2021 року та постановити нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.471 МК України, та накласти на нього стягнення, передбачене санкцію даної статті в повному обсязі, стягнути зі ОСОБА_1 витрати за зберігання товару на складі митниці.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог представник митного органу покликається на те, що висновок судді першої інстанції є помилковим і необґрунтованим, оскільки судом не надано жодної належної оцінки обставинам та матеріалам справи, що призвело до неправильного вирішення даної справи, в результаті чого постанова судді прийнята з порушенням норм матеріального права.

Як звертає увагу представник Львівської митниці Державної митної служби України, ОСОБА_1 умисно вчинив правопорушення, що має особливий характер суспільної небезпеки, знаючи при цьому або передбачаючи настання неправомірних наслідків.

На переконання представника митниці, прийнята суддею першої інстанції постанова не гарантує спричинення юридичних наслідків для правопорушника, тобто усвідомлення ним протиправності своєї поведінки для того, щоб не допускати подібного у майбутньому.

Заслухавши представника Львівської митниці Державної митної служби України на підтримання поданої апеляційної скарги, ОСОБА_1 , який заперечив проти апеляційних вимог, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Висновки судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності, що ніким не оспорюється.

Відповідно до вимог ст. 33-35 КУпАП, які визначають загальні засади накладення адміністративного стягнення, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 6 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Згідно з п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03 червня 2005 року № 8 зі змінами «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», суддя вправі вирішувати питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП. При цьому необхідно врахувати не лише вартість, а й кількість предметів правопорушення, а також мету, мотив і спосіб його вчинення.

Вирішуючи питання про призначення виду стягнення за порушення митних правил, суддя місцевого суду в повній мірі врахував у відповідності до положень ст. 33 КУпАП тяжкість, характер і спосіб вчиненого правопорушення, особу порушника, який позитивно характеризується за місцем праці, ступінь його вини, те, що останній раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, вину визнав та усвідомив наслідки вчиненого, щиро розкаявся, має на утриманні неповнолітніх дітей, зокрема двох, що стверджується наданими у суді апеляційної інстанції свідоцтвами про народження, правопорушення вчинено ним вперше та пов`язане із скрутним матеріальним становищем у сім`ї, взявши до уваги мету адміністративного стягнення, передбачену ст. 23 КУпАП, та співрозмірність можливого стягнення, передбаченого санкцією ст. 471 МК України, вчиненому правопорушенню, тобто принцип розумності накладення стягнення, та зробив, на думку апеляційного суду, вірний висновок про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, суддя місцевого суду, встановивши і належним чином оцінивши фактичні обставини справи та ступінь суспільної небезпеки діяння, за наявності обставин, які пом`якшують відповідальність за порушення митних правил, та відсутності обтяжуючих обставин, підставно звільнив ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст.471 МК України, за малозначністю, на підставі ст. 22 КУпАП обмежившись усним зауваженням та закрив провадження у справі.

Представником Львівської митниці Державної митної служби України не доведено, а апеляційним судом під час апеляційного розгляду не встановлено, що наслідки вчиненого ОСОБА_1 порушення митних правил, передбаченого ст.471 МК України, представляють собою суспільну небезпеку та завдали значної шкоди суспільним та державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Під час розгляду справи в місцевому суді порушень вимог законодавства, які б вплинули на правильність прийнятого рішення, допущено не було, тому доводи апеляційної скарги про необ`єктивність, незаконність та безпідставність прийнятого рішення, є необґрунтованими.

З огляду на наведене, постанова судді першої інстанції є вмотивованою, а підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.294 КУпАП, ст. 529 МК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 07 жовтня 2021 року, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.471 Митного кодексу України закрито у зв`язку з малозначністю вчиненого ним діяння, залишити без змін, апеляційну скаргу представника Львівської митниці Державної митної служби України Шота Андрія Івановича без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівськогоапеляційного суду Т.М. Урдюк