Справа №591/3847/21
Провадження №3/592/1431/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року м. Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Литовченко Олександр Володимирович, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Зарічного районного суду м. Сум про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.183-1 КУпАП,

встановив:

10.06.2021 до Ковпаківського районного суду м. Суми на підставі постанови судді Зарічного районного суду м. Сум від 08.06.2021, надійшла справа про адміністративне правопорушеннял щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 10.06.2021 справа для розгляду передана судді Литовченку О.В.

Дослідивши матеріали справи суддя дійшов таого висновку.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З огляду на законодавство України, у випадках, коли положення адміністративного законодавства не регулюють або неоднозначно регулюють питання судового провадження, то застосовуються основні засади (принципи) судочинства України, передбачені ст. 129 Конституції України, розділі I Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та інших нормативно-правових актах.

Зазначені положення узгоджуються і з усталеною судовою практикою ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях неодноразово констатував, що норми КУпАП носять карний кримінально-правовий характер, а справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальними, тому адміністративні правопорушення підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції (п.п.21-22 рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України»).

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 №10-рп/2011(2) зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушенням». У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати провадження щодо конкретного правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "кожен при встановленні обгрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом", а відповідно ч. 1 ст. 8 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання передачі справи про адміністративне правопорушення до іншого суду не врегульовано нормами КУпАП.

А тому, з метою додержання принципу законності, виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі права - кримінального процесуального права. Отже, в даному випадку для вирішення питання щодо належної підсудності даного адміністративного матеріалу застосувати необхідно відповідні норми Кримінального процесуального кодексу України.

Так, частиною 1 статті 34 КПК України визначено вичерпний перелік підстав для передачі справи з одного суду до іншого, а саме кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо: 1) до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду; 3) обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; 4) ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.

Абзацом 2 частини 1 статті 34 КПК України, крім того, визначено, що до початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції).

При цьому, ч. 2 ст. 34 КПК України визначено вичерпний перелік суб`єктів, які мають право вирішувати питання про передачу справи з одного суду до іншого, зокрема, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 р. № 11, згідно зі ст. 245 КпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

З наведеного вбачається, що а ні КУпАП, а ні КПК України, не передбачено можливості передачі справи з одного суду до іншого за рішенням суду першої інстанції.

Відповідно до роз`яснень, наданих судам у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 11 червня 2004 року «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст.276КУпАП», питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом внутрішніх справ.

На підставі викладеного, в разі встановлення непідсудності справи Зарічному районному суду м. Сум, справа підлягає поверненню Північно-Східному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Суми) для подальшого направлення до належного суду, або, з урахуванням положень ч. 2 ст. 34 КПК України, направленню Сумському апеляційному суду для вирішення питання про передачу справи до іншого суду, що входить до його компетенції.

Також, суддя констатує, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутній оригінал Постанови судді Зарічного районного суду м. Сум від 08.06.2021, а міститься її копія завірена секретарем судового засідання.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що дана справа про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.183-1 КУпАП передчасно та не у процесуальний спосіб передана на розгляд до Ковпаківського районного суду м. Суми та підлягає поверненню Зарічному районному суду м. Сум.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 256, 276, 278 КУпАП, ст. 32, 34 КПК України, суддя,-

постановив:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 щодо вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1 КУпАП повернути до Зарічного районного суду м. Сум.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Литовченко