Дата документу Справа № 937/100/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №937/100/21 Головуючий в 1 інст. Сметаніна А.В.
Провадження №33/807/351/21 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю адвоката Бондаря П.Ю., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Бондаря П.Ю. на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 8 квітня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, 9 січня 2021 року о 14 годині 25 хвилин, ОСОБА_1 в м. Мелітополі по бульвару 30 років Перемоги, керував транспортним засобом Opel vectra, н/з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (млява мова, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу, із застосуванням спеціального приладу Drager Alkotester 0557, або в медичному закладі, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України. Від керування відсторонений.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Бондарь П.Ю. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що вважає постанову суду незаконною і такою що підлягає скасуванню у зв`язку з наступним. Так, факт перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля в стані алкогольного сп`яніння працівниками поліції не встановлений, оскільки в матеріалах справи відсутній висновок лікаря-нарколога. За поясненнями ОСОБА_1 він не відмовлявся від проходження медичного огляду, так як фізично не міг здати аналіз сечі, про що він повідомив працівників поліції, та просив відвезти його до медичної установи для здачі крові, однак останні відмовили, що можуть підтвердити свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Вказує, що копію протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не надавали, письмових пояснень не відбирали, а пояснення у протоколі від його імені написані не ним. Звертає увагу, що пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 надруковані на готових бланках, та письмово заповнені поліцейськими, а тому їх не можливо вважати належними та допустимими доказами. Крім того, судом не було викликано і допитано зазначених свідків і поліцейського. А посилання у протоколі на відмову пройти обстеження на алкотестері Драгер 0557, є взагалі незаконними, оскільки прилад "Драгер Alcotest 0557" не є спеціальним технічним засобом, дозволеним до застосування МОЗ та Держспоживстандартом та є несертифікованим приладом. Також, у поліцейських були відсутні нагрудні відеореєстратори для відеофіксації правопорушення, що є обов`язковим. Просить скасувати постанову суду від 08.04.2021 року та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події адміністративного правопорушення.

Враховуючи обізнаність ОСОБА_1 про час та дату судового засідання в суді апеляційної інстанції, а також присутність представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, який зазначив про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 , вважаю за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 , що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думкупредставника - адвоката Бондаря П.Ю., який підтримав апеляційну скаргу,перевіривши доводи скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги закону судом першої інстанції виконані не були.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та факту його відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння, посилаючись на протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №103752 від 09.01.2021 року, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Однак, апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що жодних об`єктивних даних на підтвердження тих обставини, що ОСОБА_1 керував автомобілем Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння у справі не має.

Так, протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП не може бути визнаний належним доказом у цій справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Між тим, суд першої інстанції не проаналізував всі докази у справі в їх сукупності, а лише обмежився їх формальним переліченням, натомість взагалі не проаналізувавши докази та фактично приділивши увагу в рішенні лише процесуальній поведінці ОСОБА_1 та цитуванням норма закону.

Зміст оскаржуваного рішення не демонструє вмотивованості висновку суду щодо доведеності провини ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , то апеляційний суд зазначає, що відповідно до усталеної практики Верховного Суду, підтвердження порушення особою ПДР України письмовими показаннями свідків, які наявні в матеріалах справи, не є належними доказами у справі, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність, зокрема за дачу завідомо неправдивих свідчень.

За клопотанням сторони захисту апеляційним судом було допитано свідка ОСОБА_3 , який пояснив, що на початку січня його запросили патрульні поліцейські в якості свідка. Стосовно керування водієм автомобілем в стані сп`яніння він знає зі слів працівників поліції. Автомобіль стояв на стоянці магазину «АТБ», біля нього був водій, двигун автомобіля не працював. Водій був в адекватному стані, запаху алкоголю від нього він не чув. Також був ще один свідок. Працівник поліції за його присутності не пропонував водію пройти огляд на стан сп`яніння. Він та інший свідок підписали документи та пішли.

Після оголошення письмових пояснень свідка ОСОБА_3 , останній зазначив, що він підписав пояснення, не ознайомившись з їх змістом та не приділивши увагу змісту цих пояснень. Він поклався на працівника поліції, довіряючи йому, оскільки останній сказав, що ці події відбувалися 8-10 хвилин. При ньому поліцейський водію не пропонував проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Також апеляційний суд констатує, що в матеріалах справи відсутній відеозапис з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що факт перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля в момент його зупинки працівниками поліції, а також його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, матеріали справи не містять.

Наявність відеозапису також не зафіксовано і в самому протоколі про адміністративне правопорушення.

Апеляційним судом направлявся запит начальнику Мелітопольського районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області про надання відеозапису події, яка мала місце 09.01.2021 року за участю водія ОСОБА_1 , однак відеозапис суду надано не було.

Сукупність вказаних обставин свідчить про обґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення в частині встановлення вини ОСОБА_1 не підтверджені в повній мірі належними і допустимими доказами, що виключає адміністративну відповідальність за вказаною правовою кваліфікацією, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, судом апеляційної інстанції встановлено, що справу суд першої інстанції розглянув з порушенням вимог ст.ст. 279, 280 КУпАП.

Докази, наявні у справі, у відповідності з вимогами ст. 252 КУпАП перевірені належним чином не були, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов до необґрунтованого висновку, про доведеність провини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати із закриттям провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу адвоката Бондаря П.Ю. задовольнити.

Постанову судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 8 квітня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Постановити нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник