Житомирський апеляційний суд
Справа №274/8606/20 Головуючий у 1-й інст. Хоцька Л. М.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., за участю секретаря судового засідання Кусковської Т.А., захисника Паламарчука С.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого

встановив:

Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 03.12.2020 року о 21 год. 45 хв. в м. Бердичеві, по вул. Данилевській, 24, керував автомобілем Renault д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився приладом „Драгер в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а) ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що під час розгляду справи ні він, ні його представник присутні не були, копія постанови від 26.02.2021 року отримана його представником 17.03.2020 року, що підтверджується штампом на копії постанови суду доданої до апеляційної скарги.

Зазначає, що в день розгляду справи він знаходився на самоізоляції через СОVID-19, тому не зміг 26.02.2021 року прибути в судове засідання, а його представник знаходився у відрядженні, про що ним завчасно було подано заяву про відкладення розгляду справи.

Зазначає, що розгляд справи без його участі та участі його представника позбавив його можливості реалізувати свої права, передбачені ст.268 КпАП України.

Вважає, що постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, обставини справи з`ясовані неповно, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а тому зазначена постанова підлягає скасуванню.

Вказує, що він не керував транспортним засобом, на момент складення протоколу, та жодних правил дорожнього руху не порушував, що підтверджується відсутністю в матеріалах справи постанови про порушення ним будь-яких правил дорожнього руху.

З результатами огляду він був не згоден, так як на прилад «Драгер» у поліцейських не було жодних документів, а пройти огляд в найближчому закладі охорони здоров`я йому запропоновано не було.

Факт його не згоди також підтверджується відсутністю його підпису в протоколі про адміністративне правопорушення.

Вважає, що для повного та всебічного вирішення справи по суті необхідно було викликати та допитати свідків, що вказані у протоколі про адміністративне правопорушення - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Заслухавши доповідача, пояснення захисника Паламарчука С.В. в підтримання доводів апеляційної скарги з наведених в ній мотивів, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до положень п. 2.9 «а» ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків, або в закладі охорони здоров`я.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Зі змісту п. 2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1 , в обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги зазначив, що транспортним засобом не керував, при проведенні освідування наполягав на огляді в закладі охорони здоров`я, оскільки не погоджувався з результатами огляду на місці, а також у працівників поліції були відсутні необхідні сертифікати на газоаналізатор «Драгер».

Проте, зазначені доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №122695 від 03.12.2020 року, в поясненнях до якого останній зазначив, що з правопорушенням згоден; письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 03.12.2020р.; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 03.12.2020р.; результатом показу приладу „Драгер - 1.05%; відеозаписом з місця події.

З відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що при проведенні огляду за допомогою пристрою «Драгер» ОСОБА_1 щодо результатів тестування на алкоголь заперечень не висловлював, не виявляв бажання пройти тест на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, а також не просив надати йому сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 погодився з результатами огляду, зазначив, що «згоден» та власноручно посвідчив це своїм підписом. Жодних заперечень з приводу складеного протоколу ОСОБА_1 при ознайомленні з його змістом, в якому чітко вказано, що огляд ОСОБА_1 проводився, зі згоди водія, за допомогою пристрою «Драгер», у поясненнях не зазначав.

Крім того, при складанні протоколу ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, повністю оголошено зміст протоколу, та ознайомлено з протоколом.

Зазначені докази, а також відсутність у ОСОБА_1 будь-яких заперечень при складанні протоколу щодо правомірності дій працівників поліції, спростовують доводи апеляційної скарги.

Вимірювальний прилад алкотестер «Drager 6810» внесений до Державного реєстру України засобів вимірювальної техніки, має свідоцтво державної реєстрації МОЗ України, комплектується свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Вимірювальний прилад, за допомогою якого провадився огляд на стан алкогольного сп`яніння відповідає вимогам закону, дозволений для використання на території України, пройшов калібрування та на час проведення огляду був придатний до застосування, а тому його показники не викликають сумнівів, доказів протилежного сторона захисту не надала, клопотань про необхідність витребування відповідних документів не заявляла.

Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування судового рішення з підстав відсутності ОСОБА_1 та захисника на судовому розгляді.

Буримський В.Т. 14.01.2021 року звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи для укладення угоди з адвокатом та був повідомлений про виклик до суду на наступне судове засідання, яке призначено на 05.02.2021 року.

04.02.2021 року захисник заявив клопотання про відкладення розгляду і це клопотання, в черговий раз було задоволено.

26.02.2021 р., у день розгляду справи захисником до суду подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням у відрядженні.

Даних про те, що ОСОБА_1 , якась поважна причина перешкодила з`явитись до суду 26.02.2021 року, суду подано не було, доказів підтверджуючих поважність неявки захисника не надано, як суду першої так і апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи, натомість суд, у зв`язку з клопотаннями сторони захисту, розглянув справу майже через два місяці з дня її надходження до суду, що свідчить про те, що ОСОБА_1 мав достатньо часу щоб організувати свій захист.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішень у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, «Олександр Шевченко проти України» від 26.04.2007, «Трух проти України» від 14.10.2003, особа у розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Апеляційний суд вважає, що особа, яка притягується до відповідальності повинна сумлінно користуватися своїми правами, не зловживати ними з метою затягування розгляду справи для спливу строків визначених ст. 38 КУпАП та уникнення від відповідальності.

Під час апеляційного розгляду справи стороні захисту в повній мірі були надані можливості для реалізації своїх прав, передбачених ст. 271 КУпАП та право на участь у судовому розгляді було відновлено.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає правильними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами і будь-яких сумнівів щодо цих доказів не вбачає.

Адміністративне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 за своїм характером має велику суспільну небезпеку, оскільки особа яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння створює загрозу життю та здоров`ю, як собі так і наражає на цю небезпеку інших учасників руху, а тому відсутні підстави для незастосування щодо нього адміністративного стягнення.

Стягнення ОСОБА_1 судом першої інстанції призначено у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав вважать його таким, що не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі правопорушника через його суворість апеляційний суд не вбачає.

За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26 лютого 2021 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук