Справа № 638/5721/21
Провадження № 3/638/1858/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Штих Т.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов із Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює: водій ПП «Транс-Сервіс», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.44-3 КУпАП, -

установив:

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал із Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 11.04.2021 серія ВАБ № 205354, ОСОБА_1 11.04.2021 о 11-20 год. в м. Харкові по вул. Клочківська, 339 здійснював перевезення пасажирів за маршрутом № 1354 ст. Дергачі (Піски) Харків (АС «Центральний ринок») та в солоні транспортного засобу БОГДАН А-091, д.н.з. НОМЕР_1 , знаходились пасажири, число яких перевищувало 90% місць для сидіння, передбачених технічною характеристикою транспортного засобу, яка становить 38 осіб, чим порушив п.п.11 п.3-5 Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 та п.2.11 Протоколу №9 регіональної комісії з питань техногенної небезпеки та надзвичайних ситуацій.

Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку про те, що протокол про адміністративне правопорушення необхідно повернути на дооформлення, виходячи з наступного.

У відповідності до положень статті 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до приписів статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями статті 245 КУпАП України, завданнями у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 278 КУпАП, під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити, чи правильно складено протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

Положеннями статті 280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; чи заподіяно майнову шкоду; а також з`ясувати інші підстави для правильного вирішення справи.

Згідно положень, закріплених у статті 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Виконуючи вимоги статті 278 КУпАП, звертаю увагу, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 є таким, що не в повній мірі відповідає вимогам закону, а під час його складання були порушенні вимоги закону.

Так, у протоколі зазначено, що у салоні транспортного засобу знаходились пасажири, число яких перевищувало 90% місць для сидіння. Натомість відомості про те, яким чином була встановлена кількість пасажирів в транспортному засобі, будь-яким чином не оформлені. При цьому наданий відеозапис з фіксацією частини вмісту транспортного засобу та частини пасажирів, за відсутності повного зображення його салону та всіх пасажирів, або письмових доказів (пояснень свідків, рапортів) не дозволяє суду самостійно встановити кількість пасажирів, що перевозились в транспортному засобі, зокрема понад визначену технічною характеристикою транспортного засобу кількість місць для сидіння.

В той же час відповідно до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року №1376 (із змінами) до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Крім того, до матеріалів справи не долучено жодних належних, допустимих, достовірних та переконливих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 працює водієм в ПП «Транс-Сервіс», до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено відповідних доказів, які підтверджують той факт, що ОСОБА_1 являється суб`єктом підприємницької діяльності та здійснює господарську діяльність у сфері нерегулярних пасажирських перевезень, чи перебуває у трудових відносинах із відповідним суб`єктом підприємництва та 11.04.2021 року виконував обов`язки водія.

Зокрема, факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення підтверджено лише протоколом про адміністративне правопорушення, який не може бути визнаний судом достатнім та належним доказом, в той час як будь-які інші докази, що підтверджують факт порушення ОСОБА_1 правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм в матеріалах справи відсутні.

За змістом ст.278 КУпАП, при виявленні недоліків у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, або в інших матеріалах, що перешкоджають або унеможливлюють об`єктивний розгляд справи, особа, що провадить підготовку до розгляду справи, повертає матеріали справи відповідному органу, що порушив провадження в адміністративній справі, на дооформлення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому у ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Згідно з положеннями ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Верховним Судом України визнано правильну практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимогст.256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного дооформлення (п. 24 постанови пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. №14).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) передбачає, що «…кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення…». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «…кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку…». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ або Суд) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

При цьому, в рішенні ЄСПЛ «Карелін проти Російської Федерації» (KARELIN v. RUSSIA), заява № 926/08, остаточне від 06.03.2017р., Суд дійшов висновку, що суддя не може самостійно відшукувати докази винуватості особи, адже це становитиме порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Відповідно до рішення ЄСПЛ «Карелін проти Російської Федерації» така практика, коли суддя є одночасно і стороною обвинувачення, і представником судової влади чинить (i) негативний вплив на неупередженість суддів (the adverse effect on the impartiality of the trial and appeal courts); та (ii) практичну реалізацію принципу рівності і змагальності сторін.

Відповідно до статті 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Таким чином, з огляду на те, що розгляд справи в суді здійснюється лише в межах перевірки тих обставин, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, який порушує адміністративне провадження, і є єдиною процесуальною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, та матеріалах, долучених до нього, та для з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, на суд не може бути покладена функція збирання доказів, оскільки таким чином буде порушено принцип змагальності, та з огляду на те, що без встановлення фактичних обставин події правопорушення, а також без приведення протоколу у відповідність з вимогами статті 256 КУпАП протоколу про адміністративне правопорушення, вказаний адміністративний матеріал необхідно повернути до Управління патрульної поліції в Харківській області для належного оформлення.

Керуючись ст.ст. ч. 1 ст. 44-3, 245, 246, 248, 278, 283, 284 КУпАП, суд суддя, -

постановив:

Адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення - повернути до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області для дооформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.В. Штих.