ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2786/21

24 листопада 2021 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в особі судді Грипіч Л.А.

розглянувши матеріали, що надійшли від Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, непрацюючої, паспорт НОМЕР_1 виданий 24.10.2014 Костопільським РС УДМС, проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

28 вересня 2021 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , старшим інспектором СЮП ВП Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області складено протокол серії ВАБ №634549 про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що 28.09.2021, близько 15:05 год. встановлено, що громадянка ОСОБА_1 ухиляється від виконання батьківських обов`язків за місцем проживання відносно сина ОСОБА_2 , 2019 року народження, оскільки в будинку не створила належних умов для проживання та розвитку дитини. Дії ОСОБА_1 попередньо кваліфіковані за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердила обставини, викладені у протоколі, просила не застосовувати суворе стягнення, оскільки є інвалідом ІІІ групи з дитинства, не має доходу, перебуває у скрутному матеріальному становищі.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , повно, всебічно та об`єктивно дослідивши протокол та матеріали, додані до протоколу, дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, судом встановлено, що станом на 28.09.2021 громадянка ОСОБА_1 ухиляється від виконання батьківських обов`язків за місцем проживання відносно сина ОСОБА_2 , 2019 року народження, оскільки в будинку не створила належних умов для проживання та розвитку дитини.

Даний факт підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №634549 від 28.09.2021, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , актом обстеження матеріально-побутових умов від 28.09.2021, рапортом інспектора поліції від 28.09.2021.

Частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачена адміністративна відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Разом з тим суд враховує наступне.

ОСОБА_1 не працює, є інвалідом дитинства ІІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 18.01.2017, що вочевидь свідчить про її скрутне матеріальне становище.

Вказані обставини свідчать про те, що в силу свого матеріального становища ОСОБА_1 не матиме змоги сплати штраф, визначений санкцією ч.1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення. При цьому, такі кошти доцільніше залишити в сім`ї та використати на утримання дітей.

Відповідно до ст.23 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 27 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що штраф є грошовим стягненням, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст.33 Кодексу України про адміністративні правопорушення стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Аналіз вказаних статей Кодексу України про адміністративні правопорушення свідчить про те, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а тому законодавець надав суду можливість призначати менше покарання в межах санкції статті.

При цьому суд враховує, що розмір штрафу, який визначено ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення може бути непосильним для ОСОБА_1 , що унеможливить у повній мірі реалізувати положення ст.ст.23, 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тому накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 грн. на особу з яка не має доходів, яка має на утриманні малолітню дитину, і яка перебуває в скрутному матеріальному становищі вочевидь не сприятиме її вихованню та виправленню, а призведе до того, що несплачений вчасно штраф буде звернутий до примусового виконання у подвійному розмірі. Таке покарання виглядає не просто надмірним, а явно несправедливо тяжким у відношенні ОСОБА_1 з огляду на її майновий стан.

Враховую викладене, суд дійшов висновку, що для досягнення визначеної в ст.23 Кодексу України про адміністративні правопорушення мети адміністративного стягнення (виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами) з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, майнового стану ОСОБА_1 , необхідно і достатньо накласти більш м`яке адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме у виді попередження, що буде достатнім для виправлення порушника.

Згідно статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Разом з тим суд враховує, що ОСОБА_1 не працює, а тому з урахуванням ст.8 Закону України «Про судовий збір» вважає за можливе звільнити останню від спати судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.23, 34, 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.8 Закону України «Про судовий збір», суд -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді попередження.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Костопільський районний суд Рівненської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяЛ. А. Грипіч