Справа№ 311/1314/21
Провадження № 3-зв/311/1/2021
ПОСТАНОВА

Іменем України

03.06.2021 м. Василівка

03 червня 2021 року Суддя Василівський районний суд Запорізької області Сидоренко Ю.В., розглянувши заяву особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про відвід головуючого у справі № 311/1314/21 судді Задорожко Д.А.,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні судді Василівського районного суду Запорізької області Задорожко Дмитра Анатолійовича перебуває на розгляді справа про адміністративне правопорушення № 311/1314/21 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

20 травня 2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід головуючого у справі судді Задорожко Д.А. та яка, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 травня 2021 року, передана в провадження судді Сидоренко Ю.В.

В обґрунтування поданої заяви про відвід судді Бабанін Д.Г. вказує, що в ході розгляду справи у нього виникли сумніви щодо неупередженості судді Задорожко Д.А., оскільки вказаним суддею з власної ініціативи здійснюються дії по відшуканню та встановленню додаткових доказів, таких як направлення запиту до Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області, про надання медичних відомостей стосовно ОСОБА_1 , про виклик в судове засідання працівника поліції в якості свідка, головуючий суддя здійснює дії по збиранню доказів, без повідомлення учасників розгляду до вчиняємих дій та поза межами судового засідання. Вважає, що вказані обставини свідчать про заінтересованість судді Задорожко Д.А. у результатах розгляду справи на користь працівників поліції, якими складено протокол про адміністративне правопорушення.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Мовчан О.Г. не з`явилися, про день та час судового засідання були повідомлені судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте на адресу суду ОСОБА_1 та захисником адвокатом Мовчан О.Г. подано письмову заяву, в якій просять розглянути заяву про відвід судді Задорожко Д.А. без їх участі та просять задовольнити заяву за викладеними у ній вимогами.

Суддя Задорожко Д.А. в судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, проте суду подано заяву з проханням проводити судове засідання без його участі, надавати особисті пояснення не бажає.

Дослідивши заяву про відвід судді та додані до заяви документи, оглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення № 311/1314 /21, суддя приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституціїі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Чинний КУпАП не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і, відповідно, не передбачає порядку розгляду заяви про відвід. Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в національному законодавстві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і, зокрема, врегулювання права на відвід та порядку розгляду заяви про відвід по справам про адміністративні правопорушення.

Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про відвід, суддя виходить з того, що Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено порядку вирішення заяв про відвід, проте відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 8 Конституції Українив Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Рада суддів України пунктом 4 рішення № 34 від 08 червня 2017 року роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Таким чином, з метою забезпечення виконання положень ст.1 КУпАП, при вирішенні питання про відвід судді, заявлений у даній справі про адміністративне правопорушення, виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі права, тобто кримінального процесуального права та, при розгляді заяви про відвід, суду необхідно керуватися положеннями КПК України.

У зв`язку з цим, для забезпечення прав ОСОБА_1 , суддею зстосовується аналогія права і вирішується його заява про відвд на підставі положень Кримінального процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства.

Згідно з положеннями ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому ч.3 ст.35 КПК України.

Статтями 75, 76 КПК України передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Відповідно до ч.7 ст.56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 року у справі «Веттштайн проти Швейцарії» тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Відповідно до п.2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією №2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

У висновку № 3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 мотивує свою заяву про відвід тим, що він не погоджується з процесуальними діями судді, який розглядає відносно нього справу. Проте конкретних обставин, які дають підстави для виникнення сумнівів у неупередженості судді Задорожко Д.А., заявник не навів.

Заперечення проти процесуальних рішень, прийнятих суддею в ході розгляду справи, можуть бути включені до апеляційної скарги на постанову судді за результатами розгляду справи у відношенні ОСОБА_1 , у разі її оскарження.

Водночас, як зазначив Європейський суд у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п.1 ст.6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» від 24 лютого 1993 року, та «Веттштайн проти Швейцарії» від 28 жовтня 1998 року). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» від 10 червня 1996 року).

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект, а саме наявність безсторонності, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При чому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Дослідивши доводи заявника ОСОБА_1 про відвід судді у справі, суд приходить до висновку, що наведені в заяві підстави відводу, не вказують на наявність обставин, які можуть викликати сумніви щодо неупередженості та об`єктивності судді Задорожко Д.А. при розгляді даної справи.

Доказів та підтверджень того, що суддя Задорожко Д.А. зайняв явно «обвинувальний нахил» при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , суду не надано.

В заяві особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не наведено факторів, які вказують на зацікавленість чи упередженість судді, а сама по собі незгода учасника провадження з процесуальними рішеннями і діями судді під час розгляду справи, не може бути підставою для відводу, а всі зазначені обставини можуть бути предметом розгляду судом апеляційної інстанції, у разі оскарження особою,яка притягається до адміністративної відповідальності, прийнятого суддею рішення за результатами розгляду справи у суді першої інстанції.

Отже, враховуючи вищевикладене, суддя не знайшов підстав для відводу судді Задорожко Д.А. по справі про адміністративне правопорушення № 311/1314/21 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому заява ОСОБА_1 про відвід судді підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.8 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про відвід головуючого у справі № 311/1314/21 судді Задорожко Дмитра Анатолійовича - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області Ю.В. СИДОРЕНКО