Справа № 302/1148/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.11.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю захисника - адвоката Белли В.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/87/21, за апеляційною скаргою захисника - адвоката Белли В.М. на постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 18. 01. 2021.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , одружений, визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 ( десять тисяч двісті ) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 454 (чотиристо п`ятдесят чотири) грн. судового збору на користь держави.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №087883 від 08. 11 2020 та постанови судді від 18. 01. 2021 вбачається, що 08. 11. 2020 біля 10 год. 30 хв. ОСОБА_2 , керував автомобілем марки «Шевролет Нива» 21230, державний номерний знак НОМЕР_1 в смт. Міжгір`я по вул. Воз`єднання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив пункт 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат Белла В.М. просить скасувати постанову суду першої інстанції від 18. 01. 2021 та закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП або повернути справу на новий розгляд до Міжгірського районного суду. Вважає постанову незаконною та необґрунтованою, а викладені у ній висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам. Вина ОСОБА_2 не доведена належними та допустимими доказами. Звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, зокрема, у ньому наявні виправлення в частині зазначення марки автомобіля, не зазначено повністю дані про особу, яка склала протокол, а саме не вказано повність ім`я та по батькові, зазначено лише ініціали, відсутні відомості про те, що ОСОБА_2 було роз`яснено права, передбачені статтями 55, 56, 59 Конституції України, відображена фабула правопорушення не відповідає дійсності, невірно казано місце вчинення правопорушення, оскільки ОСОБА_2 був зупинений працівниками поліції на вул. Шевченка, а не Воз`єднання, як про це зазначено у протоколі, зазначено невірні відомості щодо часу вчинення правопорушення . Окрім того, на його думку, огляд водія ОСОБА_2 на стан

-2-

сп`яніння було проведено з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції №1452/735, у тому числі з використанням приладу Драгер «Алкотест 6810», який не пройшов сертифікацію на території України та не дозволений до використання в Україні, відсутні дані про наявність Сертифікату відповідності вказаного приладу у медичному закладі. Також зазначає проте, що ОСОБА_2 не підлягав відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у тому числі з тих підстав, що на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення, редакція вказаної статті не передбачала відповідальності за керування транспортним засобом у нетверезому стані, оскільки дане діяння було криміналізовано.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_2 на розгляд справи щодо нього не з`явився, судову кореспонденцію отримував, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07. 07. 1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_2 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП. Крім того апеляційний суд враховує думку захисника - адвоката Белли В.М. про розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_2 .

Заслухавши пояснення захисника - адвоката Белли В.М., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване, законне рішення.

Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_2 належним чином дотримані.

За частино 1 статті 130 КУпАП особа несе відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

-3-

Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, передбачені розділом IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07. 11. 2015 (далі Інструкція).

Пунктом 3 розділу ІХ Інструкції передбачено, що направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 11031 (зі змінами) від 17. 12. 2008. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до пунктів 2 та 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09. 11. 2015, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно пунктів 6, 7, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду… водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.

З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом вбачається, що 08. 11. 2020 біля 10 год. 30 хв. ОСОБА_2 , керував автомобілем марки «Шевролет Нива» 21230, державний номерний знак НОМЕР_1 в смт. Міжгір`я по вул. Воз`єднання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив пункт 2.9 «а» Правил дорожнього руху України. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у КНП ЛПУ «Міжгірська РЛ».

-4-

Незважаючи на заперечення захисника в апеляційній скарзі вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його винуватість у вчиненні вказаного правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Зокрема, вина ОСОБА_2 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №087883 від 08. 11. 2020; висновком медичного огляду №126 від 08. 11. 2020; письмовими поясненнями ОСОБА_2 ; розпискою ОСОБА_5 ; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №223624 від 08. 11. 2020; відеоматеріалами відносно ОСОБА_2 .

З висновку № 126 від 08. 11. 2020 лікаря КНП ЛПУ «Міжгірська РЛ» Рекіти О.Р. щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Цей висновок не суперечить вимогам як ст. 266 КУпАП, так і Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1452/735 від 09. 11. 2015.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження захисника Белли В.М. в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необгрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №087883 від 08. 11 2020 зазначено: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; а також зазначено, що ОСОБА_2 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, в тому числі і про розгляд справи у Міжгірському районному суді, чим скористався ОСОБА_2 , засвідчивши вказані обставини своїм підписом.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення неналежно оформлений та не може бути належним доказом, оскільки даний протокол містить виправлення, слід зазначити наступне.

Розділ ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06. 11. 2015 № 1376, встановлює, що протокол про адміністративне правопорушення складається на спеціальному бланку, що виготовлений друкарським способом згідно з технічним описом бланка протоколу про адміністративне правопорушення, на якому проставлено відповідні серію та номер. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Таким чином, національне законодавство безумовно не забороняє закреслення чи виправлення відомостей, внесення додаткових записів до протоколу про адміністративне правопорушення.

-5-

Закреслення чи виправлення відомостей, внесення додаткових записів забороняється саме після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції захисник - адвокат Белла В.М. не довів, що до протоколу були внесені незначні виправлення після того, як він був підписаний ОСОБА_2 .

Таким чином, достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Щодо посилання сторони захисту на те, що у протоколі невірно вказано місце вчинення правопорушення, то апеляційний суд визнає його необґрунтованим, оскільки жодних доказів з цього приводу не надано. Як вже зазначалось вище, ОСОБА_2 зі змістом протоколу ознайомився, підписав його, при цьому жодних зауважень, у тому числі з приводу невірно вказаного місця вчинення правопорушення не висловлював, відсутні такі зауваження і у поясненнях, які викладені на окремому аркуші та долучені до протоколу.

Разом з тим, не зазначення у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення повного імені та по батькові особи, яка склала протокол не може свідчити про невідповідність протоколу вимогам закону. На переконання апеляційного суду, протокол містить достатньо інформації, яка дає можливість ідентифікувати відповідну службову особу.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейським СРПП №4 Міжгірського ВП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області Дебель В.І. законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейським дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №087883 від 08. 11 2020 складено у відповідності до вимог, встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.

Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання вказаного протоколу порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17. 12. 2008, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 №1452/735.

Апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що огляд ОСОБА_2 було проведено з використанням технічного приладу, який не сертифікований на території України, з огляду на наступне.

Згідно з пунктами першим та третім розділу ІІ Інструкції передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Перелік спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом для проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння міститься в Державному реєстрі затверджених типів засобів вимірювальної техніки, Газоаналізатор Drager Alcotest, втому числі 6810 включений до вказаного переліку.

-6-

Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01 січня 2016 року, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. Пунктом 1 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01. 01. 2016.

Відповідно до листа (який є публічно доступним) заступника директора Українського медичного центру сертифікації МОЗ України № 45 від 18. 01. 2018 на запит Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, використання медичних виробів «Газоаналізатори Alcotest Drager 6810», які були завезені та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії Свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10. 02. 2010 по 10. 02. 2015, є можливим, за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування), що підтверджує вірність результатів вимірювання.

В Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, що опублікований на сайті Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками 05. 07. 2018, вказано про газоаналізатори «Drager Alcotest», свідоцтво № 14455/2014, затверджене наказом Держлікслужби України від 29. 12. 2014 № 1529 «Про державну реєстрацію медичних виробів».

Окрім того, згідно з наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29. 12. 2014 № 1529 «Про державну реєстрацію медичних виробів» газоаналізатори Drager Alcotest мають свідоцтво про державну реєстрацію № 14455/2014, у якого необмежений строк дії.

Таким чином, захисником Беллою В.М. не наведено переконливих доводів щодо неможливості застосування приладу Драгер 6810, або заборони використання його на території України, за умови правомірності введення такого в експлуатацію на час дії дозвільних документів та своєчасного проходження відповідного калібрування.

З матеріалів справи вбачається, що свідоцтво про повірку технічного приладу Drager Alcotest 6810, який застосований 08. 11. 2020 медичним працівником для перевірки стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 чинне до 23. 11. 2021, відтак підстави для визнання його результатів недійними відсутні.

Доводи захисника Белли В. М. викладені в апеляційній скарзі про порушення працівниками поліції ст. 266 КУпАП при проведенні процедури огляду ОСОБА_2 на стан сп`яніння, не ґрунтуються на фактичних обставин та не підтвердженні жодними доказами.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що на момент складання протоколу диспозиція статті 130 КУпАП не передбачала притягнення особи до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, то вони є безпідставними з огляду на наступне. Так, 01. 07. 2020 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VІІІ від 22. 11. 2018, яким запроваджено інститут кримінальних проступків, згідно якого кримінальним проступком стало у тому числі і керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських

-7-

препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у зв`язку з чим Кримінальний кодекс України було доповнено статтею 286-1, а статтю 130 КУпАП викладено у новій редакції, яка передбачала притягнення до адміністративної відповідальності за ці дії лише судноводіїв. Проте 17. 06. 2020 було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №720-ІХ, який 02. 07. 2020 було підписано Президентом України, а 03. 07. 2020 опубліковано в офіційній парламентській газеті «Голос України». Зазначеним Законом із Закону №2617-VІІІ від 22. 11. 2018 виключено норми щодо криміналізації керування транспортними засобами особами у стані алкогольного сп`яніння та скасовано нову редакцію статті 130 КУпАП. Отже, 03. 07. 2020 відновлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та відновлено дію статті 130 КУпАП у редакції, яка була чинною до 01. 07. 2020.

Таким чином, судом першої інстанції дії ОСОБА_2 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції Закону, який діяв до 01. 07. 2020, оскільки він керував транспортним засобом 08. 11. 2020 в стані алкогольного сп`яніння.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга захисника Белли В.М. задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі про витребування доказів, не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу захисника - адвоката Белли В.М. залишити без задоволення, а постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 18. 01. 2021 щодо ОСОБА_2 ,- без змін.

Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя