ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/547/21 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2021 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто, до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 серпня 2021 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні).

Згідно постанови ОСОБА_1 09 серпня 2021 року о 02 год. 35 хв. в м. Тернополі по вул. Живова керував автомобілем марки «Honda CR-V», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, почервоніння очей. Пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Драгер Алкотест 6810» та в медичному закладі ОСОБА_1 категорично відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження, постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 серпня 2021 року - скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що у працівників поліції технічного приладу газоаналізатора Драгер 6810 №4143 не було на місці зупинки транспортного засобу та йому не роз`яснено в який спосіб він повинен пройти відповідний огляд на місці зупинки транспортного засобу. Вказує на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що його не відсторонили від керування транспортним засобом. Апелянт зазначає, що працівники поліції склали протокол щодо нього за ч.1 ст. 130 КУпАП в порушення вимог ст. 268 КУпАП, так як не дали йому змоги в повній мірі отримати правову допомогу. Звертає увагу суду на те, що у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Вважає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом.

Заслухавши пояснення захисника Кметика В.С., який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав і просив її розглянути у відсутності ОСОБА_1 , проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Що стосується клопотання апелянта щодо поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 серпня 2021 року, то він підлягає поновленню, виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 участі в розгляді справи судом першої інстанції не приймав.

Відповідно до ст.285 КУпАП копія постанови по справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 надіслано копію постанови від 30 серпня 2021 року. Відповідно до його заяви він ознайомився із матеріалами справи 09 вересня 2021 року (а.с. 11).

Апеляційна скарга подав 17.09.2021 року.

За таких обставин строк на апеляційне оскарження пропущено ОСОБА_1 з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті справи в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №201416 від 09 серпня 2021 року; аудіовізуальному диску, на якому міститься розгляд справи за ч. 1 ст. 122 КУпАП суб`єктом владних повноважень на місці зупинки автомобіля марки «Honda CR-V», державний номерний знак НОМЕР_1 ; копії постанови серії ДПО18 №984329 від 09 серпня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП; довідці УПП в Тернопільській області ДПП від 09 серпня 2021 року про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом, суд апеляційної інстанції оцінює критично. Окрім того, в даному випадку вирішуючи справу суд першої інстанції взяв до уваги не тільки протокол про адміністративне правопорушення, а й інші докази, наявні у матеріалах справи.

Твердження апелянта про відсутність у працівників поліції технічного приладу (газоаналізатора) на місці зупинки транспортного засобу та не роз`яснення порядку проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу є надуманими, так як вони спростовуються наявними у справі доказами. Зокрема даними відеозапису зафіксовано вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» або проїхати до медичного закладу. При цьому в працівників поліції був наявний прилад «Драгер», але водій категорично відмовився проходити огляд. Крім того, слід зазначити, що роз`яснення працівниками поліції водію, який відмовився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу про те, в який спосіб останній повинен пройти такий огляд, не передбачено діючим законодавством.

Що стосується доводів про відсутність направлення на огляд водія для визначення стану алкогольного сп`яніння, слід зазначити, що підставою для складання поліцейським направлення на проведення огляду особи на стан алкогольного чи іншого сп`яніння в закладах охорони здоров`я є попередня згода самого водія на проходження такого огляду, який згідно вимог ч. 4 ст. 266 КУпАП проводиться у найближчому закладі охорони здоров`я за обов`язкової участі поліцейського.

Зібраними в цій справі доказами достовірно встановлено, що ОСОБА_1 на місці його зупинки відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що підтверджується долученим до справи відеозаписом, а тому доводи апелянта з приводу того, що поліцейськими безпідставно не виписано йому направлення на огляд, є помилковими.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не відсторонили водія від керування транспортним засобом, не є підставою для скасування оскарженої постанови, так як сам факт незастосування працівниками поліції заходів забезпечення провадження в ході оформлення матеріалів справи про адміністративні правопорушення у зв`язку з вчиненням правопорушення не спростовує факту його вчинення.

Твердження ОСОБА_1 про те, що працівники поліції склали протокол щодо нього за ч.1 ст. 130 КУпАП в порушення вимог ст. 268 КУпАП, так як не дали йому змоги в повній мірі отримати правову допомогу не заслуговують на увагу, так як згідно матеріалів справи, а саме відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції, ОСОБА_1 було роз`яснено його права передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі щодо права при розгляді справи користуватися юридичною допомогою. Відомості про те, що працівниками поліції здійснювалися будь-які перешкоди у реалізації права скористатися послугами захисника в матеріалах справи відсутні. Крім того, ОСОБА_1 мав можливість і скористатися даним правом при розгляді справи в суді першої інстанції та реалізував таке право під час апеляційного розгляду.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 серпня 2021 року відносно нього без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя