Справа № 727/3227/21
Провадження № 3/727/1634/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Одовічен Я.В., за участю захисника Гуцула А.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м.Чернівці надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАП України.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 03.04.2021 року серії ААБ №113046, 03.04.2021 року о 05 год. 45 хв. в м.Чернівці по вул.Б.Хмельницького, 34 ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter 213CDI» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил Дорожнього руху України і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КпАП україни.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України не визнав. Пояснив суду, що дійсно 03.04.2021 року домовився про зустріч із знайомими та поїхав до них додому, за адресою м.Чернівці, вул.Б.Хмельницького та у зв`язку із тим, що вільних місць для паркування не було, він припаркував свій транспортний засіб на пішохідному переході. Під час зустрічі з друзями, разом із ними вжив алкогольні напої. Оскільки після зустрічі, був досить пізній час, з метою уникнення домашніх конфліктів внаслідок вживання спиртного, вирішив піти до автомобіля та переночувати у ньому. Близько 05 год. 20 хв. у вікно автомобіля постукали, від чого він прокинувся. Біля автомобіля стояв працівник поліції та повідомив, що він порушив ПДР, що полягає в тому, що його автомобіль припаркований на пішохідному переході та у разі, якщо він не усуне правопорушення працівник поліції буде змушений відреагувати на вказане правопорушення та притягнути його до відповідальності. На запитання ОСОБА_1 до поліцейського, яким чином можливо усунути порушення, останній повідомив йому, що він має від`їхати назад. Після чого він завів автомобіль та намагався від`їхати, однак на вимогу поліцейського припинив рух. У подальшому працівник поліції запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду він відмовився.

Захисник Гуцул А.І. пояснення ОСОБА_1 підтримав. Пояснив суду, що на відеозаписах, які долучені до матеріалів справи працівниками поліції зафіксовано, що ОСОБА_1 сидить у автомобілі, який не працює та намагається запустити двигун. Зазначив, що працівниками поліції до матеріалів справи не долучено жодних доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом 03.04.2021 року. Також, зазначив, що працівник поліції вплинув на ОСОБА_1 з метою спровокувати його на скоєння правопорушення, який в іншому випадку не було б скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення правопорушення. На підставі викладеного, просить провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях ознак складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, дослідивши письмові докази у справі, переглянувши доданий до справи диск з відео файлами з боді-камер поліцейських, суд, приходить до наступних висновків.

Так, згідно ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням є протиправна, винна діяльність чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління.

Статтею 245 КпАП України визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Так, диспозиція ч.1 ст.130 КпАП України передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Однак, із пояснень ОСОБА_1 , наданих ним у судовому засіданні встановлено, що він дійсно припаркував свій транспортний засіб на пішохідному переході. Після зустрічі з друзями, у зв`язку із тим, що вживав алкогольні напої додому не поїхав, а залишився у автомобілі, щоб переночувати. Близько 05 год. 20 хв. його розбудили працівниками поліції, повідомивши, що він порушив правила зупинки. Після чого, склали на нього протокол за ч.1 ст.130 КпАП України.

Також, до матеріалів справи долучена копія постанови серії ЕАН №4011777 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КпАП України. З вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 припаркував свій транспортний засіб на пішохідному переході, чим порушив вимоги п.15.9 ПДР. Вказана обставина не може братися до уваги, так як не підтверджує факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter 213CDI» д.н.з. НОМЕР_1 .

Також, відеозапис який долучений до матеріалів справи працівниками поліції починається о 05 год. 38 хв. На ньому зафіксовано як водій намагається запустити двигун, однак він не запрацював, після чого водій повторно намагається запустити двигун.

Інших доказів щодо підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом працівниками поліції до матеріалів справи не долучено.

В силу положень п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 33 рішення у справі "Гурепка проти України").

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наводив визначення провокації, зокрема, дане ним у вирішенні по справі «Раманаускас проти Литви»: «Провокація з боку поліції відбувається в тих випадках, коли співробітники правоохоронних органів або особи, що діють за їх дорученням, не обмежуються розслідуванням злочинної діяльності переважно пасивно, а впливають, підбурюють до вчинення злочину, яке інакше не було б скоєно, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази його здійснення і почати кримінальне переслідування».

Згідно ст.1 КпАП України завданням цього Кодексу є серед інших й запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

Під час розгляду справи захисник Гуцул А.І. надав пояснення, що дії працівників поліції були направленні виключно на спонукання до вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь..

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У зв`язку із зазначеним, з метою всебічного встановлення обставин справи, суду необхідно надати для дослідження відеозапис на якому зафіксовано, як ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції та подальше спілкування між ними.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КпАП України).

Згідно ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Статтею 251 ч.2 КпАП України визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КпАП України.

Оскільки це має значення для повного дослідження всіх обставин по справі та для об`єктивного встановлення наявності або відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, то справу про адміністративне правопорушення слід направити для належного оформлення.

Керуючись ст.ст.130, 245, 256, 278, 280, 283-285 КпАП України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повернути до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Шевченківського

районного суду м.Чернівці Одовічен Я.В.