Справа № 606/2419/21
Постанова

Іменем України

11 листопада 2021 року м. Теребовля

Суддя Теребовлянського районного суду Малярчук В.В. розглянувши матеріали, що надійшли від Управління проведення спеціальних перевірок та моніторингу способу життя Національного агенства з питань запобігання корупції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушення, пов`язані з корупцією,

за ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

03 листопада 2020 року на адресу Теребовлянського районного суду Тернопільської області від Управління проведення спеціальних перевірок та моніторингу способу життя Національного агенства з питань запобігання корупції надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення № 47-01/_243_/21 від 26 жовтня 2021 року ОСОБА_1 , звільняючись з посади завідувача сектору з питань правової роботи та управління персоналом Теребовлянської районної державної адміністрації, будучи суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, перед звільненням, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 ст.172-6 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак подав до суду заяву про слухання справи за його відсутності та письмові пояснення, згідно яких своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 172-6 КУпАП не визнає, та просить справу закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Прокурор Гук Р.Б. в судовому засіданні протокол підтримав та просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.172-6 КУпАП.

Суд, заслухавши прокурора, дослідивши матеріали справи та оцінюючи зібрані докази, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 172-6 КУпАП.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 47-01/_243_/21 від 26 жовтня 2021 року ОСОБА_1 , звільняючись з посади завідувача сектору з питань правової роботи та управління персоналом Теребовлянської районної державної адміністрації, будучи суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, перед звільненням, за період не охоплений раніше поданими деклараціями.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом(Рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства(Ireland v. the United Kingdom) , п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи. Кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Судом установлено, що відповідно до наказу по апарату Теребовлянської районної державної адміністрації від 05 лютого 2021 року №10-к ОСОБА_1 звільнено із посади завідувача сектору з питань правової роботи та управління персоналом апаратом районної державної адміністрації.

На підставі п.п. «е» п. 1 ч. 1ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до Роз`яснень НАЗК щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю - декларація, яка подається відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 45 Закону, повинна бути подана не пізніше 20 робочих днів з дня припинення діяльності.

На підставі інформації з офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції вбачається, що ОСОБА_1 подав до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, свою декларацію у виді «перед звільненням» 19.02.2021 року.

Вказана декларація була подана за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року, а не по дату фактичного звільнення 08 лютого 2021 року.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП передбачено відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Вказана стаття не передбачає відповідальності за невірний розрахунок періоду подання декларації перед звільненням, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Крім того, як вбачається із письмових пояснень ОСОБА_1 він не мав жодного умислу на приховування доходів або іншого особистого інтересу у поданні недостовірних відомостей у декларації, також не приховував доходи при подачі декларації, а лише не вірно розрахував період, що не охоплений раніше поданими деклараціями.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Відповідно до примітки до ст.172-1 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною 1 статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Згідно з п. 2 роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (надалі ВССУ) «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» вих. №223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Склад правопорушення за ч. 1 ст.172-6 КУпАП є формальним, оскільки обов`язковим елементом об`єктивної сторони є умисна дія - умисне несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести в діях особи умисел на несвоєчасне повідомлення.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 , у нього не було прямого чи непрямого умислу на вчинення діяння, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Зокрема вказаний факт підтверджується тим, що одразу ж після отримання інформації по його дохід за період з 01.01.2021 року по 08.02.2021 року, ОСОБА_1 подав 06.05.2021 року ще одну декларацію у виді «перед звільненням» за період з 01.01.2020 по 08.02.2021 року.

Разом з тим, вимогами статті 280 КУпАП на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення покладено обов`язок з`ясувати не лише те, чи було вчинено діяння, але і питання винуватості особи у його вчиненні.

Згідно до ст.ст.8, 62 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Закріплений в ній принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Під час дослідження матеріалів справи в судовому засіданні встановлено, що ні у протоколі про адміністративне правопорушення, ні прокурором у судовому засіданні не наведено обґрунтувань та доказів на підтвердження суб`єктивної сторони даного правопорушення. Тобто не встановлені і не доведені вина у формі умислу, мотив (корисливий, особиста зацікавленість, неправильно зрозумілі інтереси служби, тощо) та мета інкримінованого йому правопорушення.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, будь-які докази того, що ОСОБА_1 діяв умисно, усвідомлював протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.

За таких обставин, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1ст.172-6 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст.247 КУпАП.

Відповідно до п. 1ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 8, 62 Конституції України, ст.ст. 7, 9, 10, 23, ч. 1 ст. 172-6, п. 1 ст. 247, ст.ст. 251, 256, 280, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 3, ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», Рішення Європейського суду з прав людини від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»-

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ознаками ч.1 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу на постанову може бути подано до Тернопільського апеляційного суду через Теребовлянський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя :