Справа № 346/2954/21
Провадження № 33/4808/661/21
Категорія ст.130ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Яремин М. П.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Ломничука Ю.Ю.

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Ломничука Ю.Ю. на постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2021 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 26.06.2021 року о 05:01 год. в с. Молодятин, по вул. С.Стрільців, Коломийського району Івано-Франківської області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «MAZDA 6», номерний знак « НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови. Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Alcotest Drager» та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням суду захисник ОСОБА_1 адвокат Ломничук Ю.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова судді є незаконною, прийнятою з неповним дослідженням обставин справи, не спростовані доводи щодо невинуватості водія у вчиненні правопорушення, суд оперував загальними нормами законодавства, не вникаючи в особливості та суть ситуації.

Апелянт зазначив, що у поданому до суду клопотанні про закриття провадження у справі, обґрунтовані підстави для його закриття, які судом не взято до уваги.

Зокрема, вказує на неналежність та недопустимість наявного відеозапису з нагрудної камери працівника поліції як доказу, невідповідність змісту протоколу фактичним обставинам справи, фіктивність складання направлення на огляд водія для визначення стану сп`яніння, недоведеність факту керування транспортним засобом водієм, розумний сумнів стосовно показів свідків, порушення права на професійну правничу допомогу.

Судом не було всебічно, об`єктивно та в повній мірі досліджені всі доводи представника правопорушника, чим було порушено один з фундаментальних принципів судочинства.

Звертає увагу на те, що направлення на огляд водія складено раніше, аніж зафіксовано відмову водія від такого огляду. Відеозаписом зафіксовані неодноразові пропозиції поліцейського пройти вказаний огляд о 05.18 і о 05.24 год., що є підтвердженням того, що відповідне направлення водія на медичний огляд було складено до факту відмови водія від проходження такого огляду, адже відповідно до вищевказаного направлення було складено о 05.21 год.

Звертає увагу на те, що перешкоджання в реалізації права на правову допомогу не зафіксовано на відеозаписі виключно через те, що працівниками поліції не дотримано норми чинного законодавства, що вбачається в постійному перериванні відеозапису. Вважає такі дії спекуляцією зі сторони працівників поліції, адже внаслідок таких діянь, вони можуть здійснювати відео фіксацію лише для вигідних для них фактичних обставин.

Апелянт вказує на те, що судом не були взяті до уваги численні доводи невинуватості водія.

Просить апеляційний суд детально дослідити клопотання про закриття адміністративної справи, яке було подане до суду та яке подане ним до апеляційної скарги.

Просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, хоча в установленому законом порядку повідомлявся про розгляд апеляційної скарги, не подав клопотання про відкладення розгляду справи та не підтвердив поважність причин щодо неможливості явки в судове засідання апеляційної інстанції.

Зі змісту доводів захисника адвоката вбачається, що ОСОБА_1 знає про розгляд апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції, однак повністю довіряє йому представництво своїх інтересів в суді та не заперечує проти розгляду апеляційної скарги за його відсутності.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник адвокат Ломничук Ю.Ю. підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати постанову суду та закрити провадження на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що судова практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа "Гурепка проти України")

При цьому, позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.»

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Зокрема, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право на участь у судовому засіданні, право на захист своїх інтересів за допомогою професійного захисника, право на надання доказів та пояснень щодо висунутого обвинувачення, оскарження судових рішень.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП, які вказують на незаконність постанови суду та свідчать про необхідність її скасування.

Апеляційний суд вважає, що доводи сторони захисту та ОСОБА_1 про його невинуватість у вчиненні правопорушення є безпідставними та повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 № 499315 від 26.06.2021 року водій ОСОБА_1 26.06.2021 року о 05:01 год. в с. Молодятин, по вул. С.Стрільців, Коломийського району Івано-Франківської області, керував автомобілем марки «MAZDA 6», номерний знак « НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови. Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Alcotest Drager» та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою поліцейським СРПП Коломийського РВП сержант поліції Соповським Т.В., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, протокол та підписаний уповноваженою особою.

ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи у Коломийському міськрайонному суді.

В протоколі зазначено про відсутність свідків.

Зазначено, що до протоколу додається акт огляду, пояснення, електронний рапорт, направлення в медичний заклад, рапорт, відеофіксація.

Працівниками поліції у ОСОБА_1 не було вилучено посвідчення водія та тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався.

У вказаному протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено, що від надання пояснень ОСОБА_1 відмовився.

У протоколі також містяться дані про те, що ОСОБА_1 відмовився від підпису про ознайомлення зі змістом протоколу.

Зазначено, що автомобіль передано в керування ОСОБА_2 із зазначенням даних посвідчення ОСОБА_2 та його власноручного підпису.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП звинувачується у відмові від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та порушенні вимог ст.2.5 Правил дорожнього руху України.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що право відмовитись давати свідчення щодо себе, закріплене ст.63 Конституції України, є важливою гарантією захисту від незаконного тиску на особу з метою змусити її своїми показаннями створити підставу для притягнення її до відповідальності. Дотримання права не свідчити проти себе є складовою реалізації права особи на справедливий і публічний розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Проте заборона притягнення до відповідальності особи на підставі її відмови давати пояснення не свідчить про неможливість використання у доказуванні факту мовчання особи в ситуаціях, які чітко вимагають необхідність надання таких пояснень.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

При вирішанні питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає, що обставини за яких було складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 вимагали від нього більш детальних та переконливих пояснень, оскільки вказували на те, що саме він керував транспортним засобом.

Зі змісту апеляційної скарги адвоката Ломничука Ю.Ю. вбачається, що останній вважає, що відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи є неспроможними, оскільки сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом доводить, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Так, відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції та відео реєстратора з патрульного автомобіля поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозапис належним та допустимим доказом, оскільки він отриманий у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Зафіксовані відеозаписом обставини стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд приймає до уваги, що на відеозаписах чітко зафіксовано, що за кермом транспортного засобу марки «MAZDA 6», номерний знак « НОМЕР_1 » перебував саме ОСОБА_1 , який повідомив своє прізвище та ім`я, повідомив працівників поліції про те, що у нього виник конфлікт з хлопцями, які скоріш за все викликали працівників поліції та не бажав пройти огляд на визначення стану сп`яніння.

Таким чином, зі змісту відеозапису вбачається, що саме водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «MAZDA 6», номерний знак « НОМЕР_1 ».

Відеозаписи містять чіткі дані того, що ОСОБА_1 як водій автомобіля повідомив, що не бажає нічого проходити, не хотів спілкуватися з поліцейськими та уникав надати відповіді на запитання працівників поліції, поводився зухвало, вживав ненормативну лексику та не звертав увагу на законні вимоги поліцейських.

Вказані відеозаписи є належним та допустимим доказом, оскільки зроблені за допомогою відео з боді камери працівників поліції та стосується обставин вчиненого правопорушення, оскільки дозволяє встановити, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля «MAZDA 6», номерний знак « НОМЕР_1 » та керував транспортним засобом.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищевказані відеозаписи належним та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини, які мають істотне значення.

Зі змісту відеозапису вбачається, що процесуальна поведінка ОСОБА_1 свідчила про намагання ускладнити працівникам поліції виконання їх обов`язків щодо оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, носила деструктивний характер та була спрямована на уникнення адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що зі змісту відеозапису вбачається, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом «MAZDA 6», номерний знак « НОМЕР_1 », оскільки саме він перебував на місці водія, тобто за кермом транспортного засобу, який перебуває посеред проїжджої частини дороги.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до відеозапису в автомобілі марки «MAZDA 6», номерний знак « НОМЕР_1 » сторонніх осіб не перебувало, а ОСОБА_1 не вказує іншу особу, яка нібито керувала транспортним засобом, не надав змістовних пояснень стосовно того, чому він відмовляється пройти огляд на стан сп`яніння, демонстрував процесуальну поведінку, яка була спрямована на ускладнення виконання працівниками поліції своїх обов`язків та зневажливо ставився до них, застосовуючи ненормативну лексику.

Зі змісту доводів захисника адвоката Ломничука Ю.Ю., вбачається, що вони вважають, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, зокрема клопотання про закриття провадження у справі, підійшовши формально до вивчення обставин справи, заперечують факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , звертають увагу суду на те, що відеозапис, який долучено до протоколу про адміністративне правопорушення не містить даних про керування правопорушником транспортним засобом та є неналежним доказом, оскільки не відповідають вимогам Інструкції та не є безперервним.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи є неспроможними, оскільки вищевказані доводи ОСОБА_1 та його захисника перевірялись судом першої інстанції, внаслідок чого суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про їх безпідставність.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до принципу змагальності сторін, працівники поліції самостійно вирішують питання щодо обсягу відеозаписів, які долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення на підтвердження вчиненого правопорушення, що не позбавляє учасників судового розгляду надати суду інші докази на підтвердження своїх доводів.

Суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 вчиненому адміністративному правопорушенні знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та доводиться наступними матеріалами справи: даними в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 499315 від 26.06.2021 року, в якому зазначені встановлені судом обставини щодо часу і місця вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення (а.с. 1); даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився; даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.06.2021 року до закладу охорони здоров`я КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР, яке виписане на ім`я ОСОБА_1 з посиланням на ознаки алкогольного сп`яніння, що були виявлені у останнього, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови; з рапортів поліцейських вбачається, що 26.06.2021 року близько 04:40 год. надійшло повідомлення на лінію «102» про те, що за адресою: с. Молодятин, вул. С.Стрільців, Коломийського району Івано-Франківської області, водій автомобіля марки «MAZDA 6», номерний знак « НОМЕР_1 », керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та направляється в сторону смт. Печеніжин. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» зупинено зазначений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , в якого були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів та мови. Від проходження освідчення на факт вживання алкоголю за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки та від проходження медичного огляду для визначення стану сп`яніння в КНП «Коломийська ЦРЛ» ОСОБА_1 відмовився.

При прийнятті рішення по справі судом було оглянуто та досліджено відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, на якому зафіксовано неодноразова пропозиція працівників поліції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки та в лікувальному закладі.

При прийнятті рішення взято до уваги, що на відео також зафіксовано як ОСОБА_1 стверджував, що хотів з`їхати в сторону, оскільки зупинився посеред дороги, вийшов з автомобіля, в якого були включені фари та панель приладів, з водійського сидіння.

Таким чином, на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції зафіксовано обставини, які повністю підтверджують факт керування ОСОБА_1 вказаним автомобілем та факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» та від проходження такого огляду в медичному закладі.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи про те, що ОСОБА_1 запропонували пройти огляд на стан сп`яніння о 05:25 год., а направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння було складене о 05:21 год., оскільки вказані розбіності не маю.ть принципового значення для вирішення питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Разом з тим, вищевказаним відеозаписом зафіксовані неодноразові пропозиції поліцейського ОСОБА_1 пройти вказаний огляд (о 05:18 год., 05:24 год.), а також зазначеним направленням, в якому зазначено час 05:31 год., в акті огляді огляду 05:21 год. Безпідставними є твердження захисника про те, що працівники поліції психологічно тиснули на ОСОБА_1 , перешкоджали йому реалізувати його право на правову допомогу, оскільки це не знайшло свого підтвердження у переглянутому відеозаписі. З приводу неправомірності дій працівників поліції ні ОСОБА_1 , ні його захисником суду будь-яких доказів не надано.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що суд формально підійшов до розгляду справи, всупереч вимогам КУпАП, не перевіривши докази у справі, без дослідження клопотання про закриття провадження у справі та ухвалив рішення із порушенням чинного законодавства.

Судом зазначено, що захисник ОСОБА_1 адвокат Ломничук Ю.Ю. в судовому засіданні вину ОСОБА_1 заперечив з підстав, вказаних ним в письмовому клопотанні, згідно з яким просить провадження в даній справі закрити. При цьому зазначив, що, жодними матеріалами справи не доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а саме перебування останнього на місці водія не є доказом вчинення адміністративного правопорушення. Покази свідка про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом слід сприймати критично, оскільки з долученого відеозапису вбачається, що між ОСОБА_1 з однієї сторони та свідком і іншими особами з іншої сторони перед подією виник конфлікт, що може свідчити про упередженість свідка. Відеозаписи, які долучені до матеріалів справи, не можна вважати належним та допустимим доказом, оскільки працівники поліції не попередили ОСОБА_1 про те, що проводиться відеозапис, він здійснювався не безперервно, а деякі з відеозаписів взагалі не стосуються інкримінованого правопорушення. Зі змісту відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці та в медичному закладі о 05:25 год., а час складення самого направлення зазначено як 05:21 год. Більше того, час складання протоколу 05:33 год., однак згідно відеозапису в цей час один з працівників поліції розмовляв з ОСОБА_1 , а інший стояв осторонь. Також зазначає, що ОСОБА_1 намагався додзвонитись до адвоката та отримати професійну правничу допомогу, однак, працівник поліції психологічно тиснув на нього, погрожував складанням протоколу, не надавши водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

Однак, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 вчиненому адміністративному правопорушенні знайшла своє підтвердження в судовому засіданні доводиться матеріалами справи.

Перевіряючи вищевказані доводи, апеляційний суд звертає увагу на те, що судом прийнято рішення у справі за присутності ОСОБА_1 в судовому засіданні та наданні ним пояснень по суті вчиненого ним правопорушення, у відповідності до яких він свою вину у вказаному правопорушенні заперечив та зазначив, що був п`яний, однак, від проходження огляду відмовився, оскільки не керував даним транспортним засобом, а тільки сидів на місці водія.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що вищевказані показання ОСОБА_1 щодо невизнання факту керування транспортним засобом не відповідають дійсності та спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що судом першої інстанції також приймались заходи для виклику свідків ОСОБА_3 працівника поліції, ОСОБА_4 в судові засідання на 06.08.2021 року (а.с. 19-20), направляючи повідомлення суду належним чином та завчасно.

До матеріалів справи долучено письмове пояснення свідка ОСОБА_4 (а.с.6), згідно яких вона 26.06.2021 року о 03 год. бачила, що ОСОБА_1 перебував в нетверезому стані біля магазину «Зорепад» по вул.. Незалежності в с. Молодятин, який приїхав автомобілем «MAZDA 6», номерний знак « НОМЕР_1 ». Йому неодноразово робили зауваження, на які останній не реагував. По приїзду працівників поліції ОСОБА_1 керував автомобілем та хотів припаркуватись. Пояснення з її слів написано вірні, в чому свідок власноручно розписалась.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не послався на показання вищевказаного свідка, оскільки остання не була допитана у судовому засіданні суду.

У відповідності до рапортів працівників поліції СРПП Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області сержанта поліції Т.Соповського (а.с.7) та капітана поліції А.Власенко (а.с.8) про те, що 26.06.2021 року близько о 04.40 год за адресою с.Молодятин вул.. С.Стрільців надійшло повідомлення на лінію 102 про те, що за вказаною адресою водій автомобіля Мазда 6 д.н.з. НОМЕР_1 керує транспортним засобом в алкогольному стані та направляється в сторону смт. Печеніжин. Прибувши за вказаною адресою та зупинивши даний автомобіль у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння : запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушена мова. Водієві було запропоновано пройти освідчення на факт вживання алкоголю за допомогою приладу Драгер 6820 у встановленому законом порядку, на що останній відмовився. Після чого водієві було запропоновано пройти освідчення на факт вживання алкоголю в КНП Коломийської ЦРЛ КРР, на що останній теж відмовився. У зв`язку із чим на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та постанову про адміністративне правопорушення за ст.126 ч.1 КУпАП.

До матеріалів справи долучено копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №501455 від 26.06.2021 року (а.с.5), у відповідності до якої на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу за порушення вимог ст. 126 ч.1 КУпАП за керування транспортним засобом за відсутності посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а також обов`язкового страхового поліса.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказані рапорти працівників поліції за своїм правовим змістом є службовими документами, якими поліцейські інформують начальника Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про законність своїх дій.

Разом з тим, дані вищевказаних рапортів працівників поліції повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи в частині послідовних дій працівників поліції, щодо оформлення ними протоколу про адміністративне правопорушення.

До матеріалів справи також долучено свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки за №12-01/3982 чинне до 24.07.2021 року, відповідно до якого газоаналізатор Алкотест 6820 відповідає вимогам повірки МПУ 066/05-2013 (а.с.4).

Також до матеріалів справи долучено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у відповідності до якого ОСОБА_1 26.06.2021 року о 05.21 год. відмовився від проведення огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер 6820, маючи при цьому ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови (а.с.2).

Долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,, згідно якого водій ОСОБА_1 26.06.2021 року о 05.31 год. направлявся на відповідний огляд до Коломийської ЦРЛ, та від проходження якого водій відмовився ( а.с.3), маючи ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та порушення мови.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги в тому, що відповідне направлення на огляд водія ОСОБА_1 є сфальсифікованим та таким, що не є допустимим доказом у справі.

Так, у відповідно до акту огляду у ОСОБА_1 26.06.2021 року о 05.21 год. працівником поліції були виявлені зазначені в акті огляду ознаки алкогольного сп`яніння (а.с.2), від проведення огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Алкотест Драгер 6820 ОСОБА_1 відмовився, після чого о 05.31 год. у відповідності до направлення водія ОСОБА_1 направлявся на відповідний огляд до медичного закладу КНП Коломийська ЦРЛ КРР (а.с.3), від проведення якого останній також відмовився. Після зазначений дій ОСОБА_1 на останнього 26.06.2021 року о 05.33 год. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №499315 відмову від проходження огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Алкотест Драгер 6820 та в медичному закладу Коломийської ЦРЛ.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає фальсифікацію чи будь яких інших неправомірних дій з боку працівників поліції при оформленні матеріалів справи відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, апеляційний суд неодноразово вказував на те, що доводи про неправомірність дій посадових осіб можуть бути ретельно перевірені тільки у разі звернення до відповідних компетентних органів.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи стосовно того, що ОСОБА_1 не може бути суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки не керував транспортним засобом.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Так, відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, особа, яка керує транспортним засобом може відмовитись від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції тільки за наявністю обставин, які передбачені ст.17 КУпАП.

Зокрема, відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Зі змісту матеріалів справи та відеозаписів з відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції наявних ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 .

Факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу поліцейським або в медичному закладі встановлюється судом на підставі доказів, які досліджені та оцінені судом за внутрішнім переконанням.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Керуючись законом і оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд поза всяким розумним сумнівом вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

При накладенні стягнення було враховано судом першої інстанції характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника.

Вказане адміністративне стягнення накладено судом першої інстанції в межах строку встановленого ст. 38 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, та у відповідності до ст.36 КУпАП.

З огляду на наведене, підстав для скасування постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Ломничука Ю.Ю. залишити без задоволення.

Постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2021 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв