Справа № 488/1384/21
Провадження № 3/488/656/21
П О С Т А Н О В А

іменем України

17.05.2021 року м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва Т.В. Торжинська, за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Миколаївській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , працюючого водієм ПП «Авто-віола Плюс», який має на утриманні малолітню дитину,

- за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №110020, 20.04.2021 року приблизно о 16-55 год. в м. Миколаєві, Корабельний район, пр. Богоявленськи,й 234 Б, ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів транспортним засобом «РУТА -20 номерний знак НОМЕР_1 , в режимі маршрутного таксі №50, перевозив пасажирів в кількості більшій ніж передбачено технічними характеристиками транспортного засобу, а саме в кількості 26 пасажирів, при кількості сидячих місць 20, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , чим порушив вимогу абзацу 1 пп.8 п.3 постанови КМУ від 09.12.2020 року №1236 з наступними змінами.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

В ході розгляду справи ОСОБА_1 пояснив, що 20.04.2021 року приблизно о 17 годині, здійснюючи перевезення пасажирів по маршруту №50 на зупинці біля заводу Зоря-Машпроект здійснив посадку пасажирів відповідно до кількості місць для сидіння, коли до салону через задні двері увійшло ще три особи. Він висунув їм вимогу вийти з салону, на що дані особи не реагували, коли повторив свою вимогу обстановка стала напруженою, пасажири агресивно налаштовані, за вказаного, а також через відсутність рекомендацій від керівництва перевізника щодо дій водія у подібній ситуації, був змушений продовжити рух та на зупинці Олега Ольжича зупинений працівникам поліції. У скоєному щиро розкаявся, пояснив, що вчинення правопорушення було викликано вищенаведеними обставинами, наразі заблокував задні двері транспортного засобу, щоб мати можливість контролювати кількість осіб, які входять до салону. Просив звільнити його від адміністративної відповідальності, пославшись на те, що його діями не було спричинено шкоди будь-яким особам, також пояснив про скрутне матеріальне становище, пов`язане з пандемією хвороби COVID-19, адже його заробіток безпосередньо пов`язаний з кількістю пасажирів, та також відсутністю власного житла, що вимагає значних матеріальних витрат зі створення умов для проживання та утримання малолітньої дитини.

Дослідивши надані матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Частиною першою статтею 44-3КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція норми є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні правила щодо карантину людей.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211«Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19,спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами, внесеними) з 12.03.2020 року, на усій території України встановлено карантин, який неодноразово продовжувався та діє до цього часу.

Відповідно до положень абзацу першого підпункту 8 п. 3 Постанови КМУ від 09.12.2020 року №1236 зі змінами, що внесені постановою КМУ від 17.02.2021 р. №104, у редакції чинній на час вище вказаних подій, забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Враховуючи наведене, є доведеною вина ОСОБА_1 в порушенні вищевказаних карантинних обмежень та наявний у його діях склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

Разом з цим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд має дотриматись вимог ст.ст. 23,33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 6 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Приймаючи рішення про відповідальність ОСОБА_1 , суд також враховує, що таке порушення пов`язане не тільки з діями водія, а й сукупністю інших чинників, таких як неналежні умови організації міського перевезення пасажирів, відсутністю чітких регламентацій дій водія у разі невиконання його вимог пасажирами та поведінку самих пасажирів.

За наведеного вище, враховуючи тяжкість санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинене правопорушення, особу порушника, приймаючи до уваги обставини, що пом`якшують відповідальність, скрутне матеріальне становище ОСОБА_1 , характер та обставини вчиненого правопорушення, про які зазначено вище, з чого суд вважає, що досягнення мети адміністративного покарання у даному випадку можливе з винесенням особі усного зауваження та можливе, на підставі ст. 22 КУпАП, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Керуючись ст.ст. 22, 283, 284, 288, 289 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 44-3 КУпАП на підставі ст.22 КУпАП за малозначністю та оголосити йому усне зауваження.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання через Корабельний районний суд м. Миколаєва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т.В. Торжинська