Номер провадження: 33/813/1273/21
Головуючий у першій інстанції Чванкін С.А.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя Котелевський Р.І.,

за участю:

секретарів судового засідання: Альбрехта І.С., Тьосової Я.В.,

представника ОСОБА_1 адвоката Радіонова О.Л.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 01.09.2021 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 ,-

встановив:

оскарженою постановою, ОСОБА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 17000 грн., з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів, строком на 1 (один) роки, та стягнуто судовий збір у сумі 454 грн.

Відповідно до оскарженої постанови, ОСОБА_1 , 14.06.2021 року, о 03 год. 49 хв., керував транспортним засобом «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_1 , по Фонтанській дорозі в м. Одеса, у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатами газоаналізатора «Драгер» 0.34 проміле алкоголю.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, що передбачено п.2.9А «Правил дорожнього руху України», про що відповідно працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КпАП України.

Не погоджуючись з постановою судді районного суду Греков І.І. подав апеляційну скаргу, посилаючись на необґрунтованість та незаконність рішення, зокрема просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам по справі, а саме не врахував, що ОСОБА_1 не керував зазначеним автомобілем, а тому протокол про адміністративне правопорушення відносно нього складений безпідставно. Апелянт просить скасувати постанову та прийняти нову, якою закрити провадження по справі, в зв`язку з відсутністю події правопорушення та відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Радіонова О.Л., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; допитавши свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; вивчивши матеріали адміністративної справи та долучені до справи докази; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскарженої постанови, апеляційним судом встановлено таке.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з положеннями ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, допитавши ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги, оскільки оскаржене рішення постановлено з недотриманням вимог діючого КУпАП, за результатами неповного дослідження доказів та без врахування положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 року.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління - Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 року; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 року).

ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції не може застосовуватися з точки зору «кримінального обвинувачення» до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»).

Отже, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, - особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Судді першої інстанції, крім положень КУпАП, слід було керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, але вимоги КУпАП та практики ЄС при розгляді справи в суді першої інстанції не були виконані, внаслідок чого поза увагою судді залишилися обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення даної справи.

Що стосується доводів апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, то вони заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, поза увагою судді залишився той факт, що під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання особою функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

В судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного стягнення категорично не визнав та пояснив суду, що у зазначений в протоколі день та час, він не керував автомобілем «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_1 , по Фонтанській дорозі в м. Одеса, оскільки даний автомобіль, на той час, перебував у продажу, яким займалися різні його знайому, в тому числі і його рідний брат ОСОБА_3 , при цьому водійське посвідчення ОСОБА_1 та технічний паспорт на транспортний засіб знаходяться в салоні вказаного автомобіля.

Крім того, апелянт пояснив, що 14.06.2021 року, близько 04 години ранку, саме його рідний молодший брат ОСОБА_3 , керував в стані алкогольного сп`яніння автомобілем «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_1 , за що був зупинений інспектором патрульної поліції ДПП в м. Одесі. При цьому, ОСОБА_3 , на місці зупинки, надав поліцейському технічний паспорт на автомобіль та посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 (оскільки власного посвідчення не отримував). За вказаним фактом було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.1340 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Про вказані обставини в суді першої інстанції ОСОБА_1 повідомити не міг, оскільки не приймав участі під час судового розгляду.

За результатами перегляду відеозапису з нагрудної камери поліцейського, апеляційним судом встановлено, шо запис підтверджує вказані доводи ОСОБА_1 про керування транспортним засобом ОСОБА_3 та складання протоколу про адміністративне правопорушення саме відносно останнього, але за документами, які посвідчують особу на ім`я ОСОБА_1 .

Допитаний апеляційним судом інспектор патрульної поліції взводу №2, роти №1, батальйону №1 полку УПП в Одеській області - свідок ОСОБА_2 (поліцейський, який складав протокол про адміністративне правопорушення), будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, пояснив суду, що 14.06.2021 року, о 03 год.49 хв., він, під час патрулювання, здійснив зупинку транспортного засобу «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився молодий чоловік, який представився ОСОБА_1 та надав водійське посвідчення на ім`я вказаної особи. Оскільки у вказаної особи були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, було проведено огляд на стан такого сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер», результат 0.34 проміле. За даним фактом ним було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_2 також пояснив суду, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, в нього не було сумнівів щодо особи, яка керувала транспортним засобом та надала посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 , оскільки був темний час доби, а ОСОБА_3 , який керував автомобілем дуже схожий з ОСОБА_1 , якого свідок вперше побачив в залі судових засідань Одеського апеляційного суду. Свідок ОСОБА_4 категорично наполягав в судовому засіданні, що автомобілем за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, керував не ОСОБА_1 , який присутній у судовому засіданні, як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, а ОСОБА_3 , який присутній у судовому засіданні та допитаний судом як свідок.

Допитаний апеляційним судом в якості свідка ОСОБА_3 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, пояснив суду, що 14.06.2021 року, близько 04 години ранку, він керував автомобілем «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить його рідному брату ОСОБА_1 . Під час керування транспортним засобом він був зупинений працівником поліції ОСОБА_2 . На місці зупинки, не маючи водійського посвідчення (оскільки він його ніколи не отримував), свідок скористався документами (посвідченням водія) свого рідного брата - ОСОБА_1 , яке знаходилося в автомобілі, та оскільки дійсно перебував в стані алкогольного сп`янінням, пройшов освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» (результат 0.34 проміле). Свідок ОСОБА_3 підтвердив суду, що протокол про адміністративне правопорушення фактично було складено поліцейським не на нього, а на його рідного брата, посвідчення водія якого він надав працівнику поліції разом з технічним паспортом на автомобіль.

За таких обставин, враховуючи пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також те, що апеляційний суд безпосередньо в судовому засіданні переконався відносно того, що працівник поліції ОСОБА_2 , з об`єктивних причин, дійсно міг помилитися при встановлені особи правопорушника та сприйняти ОСОБА_3 , який керував автомобілем замість його рідного брата - ОСОБА_1 , з огляду на очевидну схожість вказаних осіб, у апеляційного суду відсутні підстави ставити під сумнів показання свідка ОСОБА_2 , який на теперішній час є діючим працівником поліції, оскільки свідок попереджений про кримінальну відповідальність за надання суду неправдивих показань, а судом не встановлено обставин, які вказують про зацікавленість даного свідка у вирішенні справи на користь особи відносно якої складено протокол - ОСОБА_1 . Відповідно у суду не має підстав не довіряти показанням допитаних судом ОСОБА_1 та ОСОБА_5 щодо обставин перебігу події правопорушення, оскільки вони узгоджуються з показаннями працівника поліції.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, «В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії…».

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, спростовуються доказами дослідженими судом, зокрема показаннями особи відносно якої складено протокол, показаннями працівника поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення та свідка ОСОБА_3 , який був за кермом автомобіля за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про помилковість та передчасність прийнятого суддею першої інстанції рішення про визнання ОСОБА_1 винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно вимог ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження по справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням встановлених під час апеляційного розгляду обставин, суд погоджується з доводами апеляційної скарги, а тому вона підлягає задоволенню, постанова судді суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження по справи відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події вчинення останнім адміністративного правопорушення та складу адміністративного правопорушення в його діях.

Приймаючи рішення про скасування оскарженої постанови та закриття справи стосовно ОСОБА_1 , але враховуючи встановлені апеляційним судом обставини, які можуть свідчити про необхідність проведення перевірки щодо обставин події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відомості відносно якої зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, з урахуванням обставин встановлених під час судового розгляду, що відноситься до компетенції УПП в Одеській області, апеляційний суд вважає за необхідне надіслати копію постанови суду до вказаного правоохоронного органу, для проведення додаткової перевірки та прийняття рішення в межах діючого законодавства.

Керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 01.09.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події вчинення ним адміністративного правопорушення та складу адміністративного правопорушення в його діях.

Копію постанови Одеського апеляційного суду від 21.10.2021 року направити на адресу Управління патрульної поліції в Одеській області, для прийняття рішення в межах діючого законодавства, стосовно обставин, встановлених апеляційним судом та викладених в мотивувальній частині постанови апеляційного суду.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський