Справа № 428/3363/21
Провадження №3/428/1044/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Сініцин Е.М. розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в Луганській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , не працює, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 206214 від 29.04.2021 встановлено, що 09.04.2021 о 21 годині 35 хвилин в м. Сєвєродонецьк, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 111830 державний номерний знак НОМЕР_2 , відносно якого встановлено тимчасове обмеженим в праві керування транспортними засобами Сєвєродонецьким міським судом провадження 45840266 від 14.02.2018, за що передбачена відповідальність, передбачена ч. 3 ст.126 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчинені адміністративного правопорушення не визнав та повідомив, що під час складання протоколу йому не було відомо про тимчасове обмеження в праві керування транспортними засобами. Всі зобов`язання ним були виконані, будь-які борги відсутні. Він не повідомлявся жодною службою при борги та про тимчасове обмеження в праві керування транспортними засобами. На підтвердження зазначеного надав Постанову державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області року про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 27.12.2019 у виконавчому провадженні 45840266, просив суд закрити адміністративну справу у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.126 КУпАП.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст.1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, на підтвердження вини ОСОБА_2 органом поліції були надані наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 206214 від 29.04.2021; не завірену належним чином копію постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 14.02.2018 у виконавчому провадженні №45840266; запит до Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про надання завіреної належним чином копії постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами відносно ОСОБА_1 ( відповіді не надано); довідку про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія серії НОМЕР_3 кат: «В», ОСОБА_3 ».

Об`єктивною стороною складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП є керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

В матеріалах адміністративного правопорушення відсутні докази, які підтверджують, що відносно ОСОБА_1 винесено постанову державного виконавця Сєвєродонецького відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, відповідно до якої ОСОБА_1 тимчасово обмежено у праві керування транспортним засобом до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, не надано доказів, що ВДВС належним чином ознайомило ОСОБА_1 про прийняте рішення, яке обмежує його право на керування транспортними засобами, та роз`яснив порядок та строки його оскарження, в матеріалах адміністративної справи відсутні також пояснення ОСОБА_1 щодо обставин, викладених у протоколі, що суд розцінює як порушення його права на захист.

Суд також наголошує, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 206214 від 29.04.2021 зазначено, що до протоколу додаються відео з боді-камер ВВ0060, ВВ 0092, проте суду зазначені відеозаписи до вивчення не надано.

Особою, уповноваженого на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, в порушення вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП не прийнято заходів для встановлення доказів в справі про адміністративне правопорушення (наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи).

Відтак, органом поліції повністю проігноровано факт наявності постанови виконавця Сєвєродонецького відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 27.12.2019 у виконавчому провадженні 45840266, про що зазначав ОСОБА_1 ..

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, поліцейською взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Луганській області сержантом поліції Таріатуліною Г.О., не перевірено факт скасування вказаного обмеження у керуванні транспортним засобом, не доведено, що ОСОБА_1 порушив вимоги ч.3 ст.126 КУпАП, що призвело до незаконного складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 суд приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, а вказане правопорушення задокументовано в законний спосіб, з огляду на вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, наданих сторонами, враховуючі неналежність доказів наданих УПП в Луганській області ДПП, які спростовуються доказом наданим ОСОБА_1 постановою про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами датованою ще 27.12.2019 року, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 126 КУпАП, а отже провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 252, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 126 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд.

Суддя Е. М. Сініцин