ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/759/21 Справа № 197/274/21 Суддя у 1-й інстанції - Леонідова О. В. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Широківського районного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 /,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КупАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у сумі 850 грн. та стягнуто судовий збір у розмірі 454,00 грн.,

за участю:

прокурора Панібрата В.Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Широківського районного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2021 року 04 березня 2021 року оперуповноважений Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, старший лейтенант поліції Євстратенко О.В. склав протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 215 про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 2 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції", тим самим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, за яке передбачено відповідальність згідно з вимогами ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Наказом № 24 ОС-19 від 11 лютого 2016 року ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи/ Криворізька виправна колонія (№ 80).

Наказом № 43/ОС-16 від 29 лютого 2016 року начальнику відділення соціально- психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи Криворізька виправна колонія (№ 80) ОСОБА_1 присвоєне звання майор внутрішньої служби.

24 травня 2019 року згідно наказу № 76 ОС-19 майора внутрішньої служби ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи на підставі вироку Широківського районного суду Дніпропетровської області.

Згідно ч. 6 ст. 14 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" особам рядового та начальницького складу присвоюються такі спеціальні звання, старший начальницький склад: майор внутрішньої служби.

Відповідно до Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» майор внутрішньої служби являється суб`єктом, на якого ( поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закону) згідно пп. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону, а саме, особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби.)

Таким чином, ОСОБА_1 згідно пп. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» був посадовою особою старшого начальницького складу, а отже суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно з даними Державного реєстру декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави та органів місцевого самоврядування на сайті Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_1 подавав декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що вказує на обізнаність роботи системи реєстру та положень ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно відомостей на сайті Єдиного Державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1 опублікував декларацію після звільнення лише 29 вересня 2020 року, але помилково її зазначив як щорічна.

Таким чином, ОСОБА_1 , припинивши діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави та звільнившись 24 травня 2019 року з посади начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи ДУ «Криворізька виправна колонія (№ 80)», відповідно до пп. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст. 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ст. 45 даного Закону, Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або - місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року №3, що зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 15 липня 2016 року за № 959/29089, шляхом подачі та заповнення відповідних форм на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, перебуваючи за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, смт. Широке, вул. Дружби, 7/2, без поважних причин наступного року після припинення такої діяльності несвоєчасно 29 вересня 2020 року подав декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий 2019 рік.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме, несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та провадження закрити.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, зазначає, що дійсно через неуважність несвоєчасно подав щорічну декларацію, однак не мав умислу на приховування від держави інформації про майновий стан та подана ним декларація містить повні та достовірні відомості. Звертає увагу на рішення Конституційного Суду №13-р/2020 від 27 жовтня 2020 року, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України, ст. 65 Закону України Про запобігання корупції. Вважає, що справа підлягає також закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки з дня вчинення правопорушення, а саме 29 вересня 2020 року, закінчились строки притягнення. Звертає увагу, що всупереч вимогам ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол складено не у передбачений цією статтею строк (24 години з дня вчинення), а 04 березня 2021 року.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, жодних клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило, у зв`язку з чим справу розглянуто за відсутності вказаної особи.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Так, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , припинивши діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави та звільнившись 24 травня 2019 року з посади начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи ДУ «Криворізька виправна колонія (№ 80)», 29 вересня 2020 року подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2019 рік, тобто з порушенням встановленого законодавством строку для подачі такої декларації.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції" (в редакції, яка діяла на дату звільнення ОСОБА_1 ) особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

З огляду на викладене суд першої інстанції прийшов до законного та обґрунтованого висновку, який відповідає фактичним обставинам справи про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

При цьому посилання ОСОБА_1 на порушення строків складання протоколу про адміністративне правопорушення не є підставою для визнання протоколу недійсним з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

З системного аналізу Закону України "Про запобігання корупції" слідує, що для встановлення факту вчинення корупційного правопорушення або правопорушення, пов`язаного з корупцією, є необхідність проведення перевірки щодо наявності ознак корупційного правопорушення або правопорушення, пов`язаного з корупцією, спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції.

Як встановлено з матеріалів справи спеціально уповноваженим суб`єктом у сфері протидії корупції було проведено перевірку, зокрема, зроблено відповідні запити до державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» та відібрано пояснення у ОСОБА_1 , після чого складено протокол про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, № 215.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для визнання протоколу про адміністративне правопорушення недійсним, як про це зазначає в апеляційній скарзі ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині відсутності у нього умислу на приховування від держави інформації про майновий стан не заслуговують на увагу, оскільки об`єктивна сторона інкримінованого йому адміністративного правопорушення полягає у несвоєчасному поданні декларації, а не у в умисному приховуванні від держави інформації про майновий стан.

При цьому суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на ухилення від подання чи несвоєчасне подання декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, або мала непрямий умисел, свідомо допускаючи наслідки у вигляді неподання або несвоєчасного подання декларації.

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується в апеляціній скарзі ОСОБА_1 було попереджено про відповідальність за порушення Закону України «Про запобігання корупції», про що свідчить його підпис про ознайомлення із Законом України «Про запобігання корупції», зазначений ним власноручно 08 лютого 2016 року.

Крім того, згідно з даними Державного реєстру декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави та органів місцевого самоврядування на сайті Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_1 подавав декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що вказує на обізнаність роботи системи реєстру та положень ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Враховуючи викладене, а також той факт, що ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не заперечує факту несвоєчасного подання ним декларації та про його обізнаність про це, доводи апеляційної скарги про відсутність умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є необгрунтованими.

Той факт, що рішенням Конституційного Суду №13-р/2020 від 27 жовтня 2020 року визнано таким, що не відповідає Конституції України, ст. 65 Закону України Про запобігання корупції, якою було встановлено відповідальність за корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, має місце, проте не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки з ч. 1 ст. 65-1 Закону України Про запобігання корупції слідує, що за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Що стосується посилань ОСОБА_1 про закриття справи на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП аміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом 6 місяців з дня його виявлення, але не пізніше 2 років з дня його вчинення.

Як слідує з матеріалів справи датою вчинення адміністративного правопорушення слід вважати день несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації, а саме 29 вересня 2020 року, датою виявлення адміністративного правопорушення є день складання уповноваженою законом особою протоколу про адміністративне правопорушення №215, а саме 04 березня 2021 року, судом першої інстанції було винесено оскаржуване рішення 12 квітня 2021 року.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки судом першої інстанції було розглянуто справу у строк, передбачений ч. 4 ст. 38 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

З огляду на зазначене викладені в обгрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків місцевого суду та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КупАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Широківського районного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот