Єдиний унікальний номер 448/262/21
Провадження № 3/448/382/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.10.2021 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Кічак Ю.В., при секретарі судового засідання Мриц Н.І., з участю особи ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи, що надійшли з УПП у Львівській області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Боляновичі Мостиського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , працюючого виконробом у філії «Пустомитівська ДЕД»,

за ч.4 ст.140 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До Мостиського районного суду Львівської області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.140 КУпАП.

Із протоколу про вищевказане адміністративне правопорушення серії ААБ №198281 від 22.02.2021 року та рапорту від 28.05.2021р., складених інспектором ВБДР УПП у Львівській області ДПП Кастран Р.Й., відомо, що 28.01.2021р. о 10.00 хв. на автодорозі М-11 Львів-Шегині по вул.Дружби, 201 в с.Шегині (КПП «Шегині») GPS координати 49.799425, 22.949028, ОСОБА_1 , будучи посадовою особою відповідальною за експлуатаційний стан, не вжив своєчасно заходів по обробці протиожеледними матеріалами (очищенню) проїзної частини, на якій мається ожеледиця, чим порушив правила, норми та стандарти утримання автодоріг, що стало супутньою причиною дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля марки «Mercedes-Travego», н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «Mercedes Benz Sprinter» н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .

Вказано, що такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.1.5 Правил Дорожнього руху України, п.п. 3.1.16, п.3.1.18 ДСТУ 3587-97, ч.3 ст.12 Закону України «Про дорожній рух» та його дії кваліфіковано за ч.4 ст.140 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість свою не визнав та надав пояснення, що не згідний із вищевказаним протоколом про адміністративне правопорушення, оскільки ділянка дороги, на якій мала місце ДТП, знаходиться поза межами обслуговування Пустомитівської ДЕД; координати в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено неправильно; в матеріалах справи відсутні відомості з приводу того, в якому напрямку руху (в напрямку кордону з РП, чи в іншому напрямку) на дорозі була наявна ожеледиця у зазначений день та час; протокол про адміністративне правопорушення складено без нього ( ОСОБА_1 ) та у нього не відбиралися пояснення з приводу зазначеної події; про таку подію вперше дізнався з виклику до суду; про акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, що міститься в матеріалах справи, йому нічого не відомо та на обстеження даної ділянки дороги його ніхто не викликав. Підтримує надані ним письмові пояснення, що містяться в матеріалах справи. Вважає, що матеріали даної справи не містять жодних доказів, які б підтверджували наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП, відтак просить закрити провадження у даній справі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Виходячи з положень ст.7 КУпАП, забезпечення законності при застосуванні заходів адміністративного примусу передбачає не тільки наявність законних підстав для застосування адміністративного стягнення, але і дотримання встановленого законом порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У відповідності до положень ст.248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Згідно з положеннями ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в її вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративне правопорушення завжди є протиправною дією (бездіяльністю), тобто діянням, забороненим законом або іншим нормативним правовим актом.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина).

Частина 4 ст.140КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Диспозиція ст.140 КУпАП відсилає до інших нормативних документів, що регламентують правила, норми і стандарти, зокрема, до ДСТУ 3587-97, які зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, так і до «Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони», затверджених постановою КМ України від 30.03.1994 №198.

Пункт 3.1.16 ДСТУ 3587-97 передбачає терміни ліквідації зимової слизькості, які відповідно наведено у додатку Б. Зі змісту вказаного Додатку Б слідує, що ним передбачені терміни ліквідації зимової слизькості на 100 км дороги, год, (не більше ніж 15, 7, 10 та 4 год.) в залежності від середньорічної добової інтенсивності руху, авт./добу. При цьому, згідно примітки, зазначені терміни ліквідації зимової слизькості повинні бути уточнені і визначені індивідуально для кожного первинного підрозділу з експлуатації доріг з урахуванням технічних параметрів ділянок, що обслуговуються, їх протяжності, розміщення баз протиковзних матеріалів, використовуваних механізмів, заданого рівня забезпечення безпеки дорожнього руху і погодно-кліматичних умов України.

Відповідно до п.3.1.18 ДСТУ 3587-97, усунення зимової слизькості на автомобільних дорогах загального користування здійснюється з моменту її виявлення до повної ліквідації.

Відповідно ст.24 Закону України «Про автомобільні дороги» власники відомчих (технологічних) автомобільних доріг відповідають за стан відомчих (технологічних) автомобільних доріг відповідно до норм, у тому числі за безпеку руху.

Відповідно до п.11 «Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони», затверджених Постановою КМУ № 198 від 30.03.1994: власники дорожніх об`єктів зобов`язані своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; аналізувати стан аварійності на дорожніх об`єктах, виявляти аварійно-небезпечні ділянки і місця концентрації дорожньо-транспортних пригод, розробляти і здійснювати заходи щодо удосконалення організації дорожнього руху для усунення причин та умов, що призводять до їх скоєння; разом з уповноваженим підрозділом Національної поліції брати участь в огляді місць дорожньо-транспортних пригод для визначення дорожніх умов, за яких вони сталися, та усувати виявлені недоліки; своєчасно сповіщати місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування і користувачів автомобільних доріг про строки і порядок закриття або обмеження руху транспортних засобів, стан дорожнього покриття, рівень аварійності на відповідних ділянках, гідрометеорологічні та інші умови; забезпечувати дотримання вимог техніки безпеки, а також безпеки дорожнього руху під час виконання дорожньо-експлуатаційних робіт; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Відповідно до п.3 ст.12 ЗУ «Про дорожній рух», посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані: забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху; впроваджувати у повному обсязі заходи щодо безпеки дорожнього руху при здійсненні будівництва, реконструкції та ремонту доріг, вулиць та залізничних переїздів; позначати місця виконання робіт, місця, де залишено на дорозі, вулиці, залізничному переїзді машини і механізми, будівельні матеріали тощо, відповідними дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, а в темний час доби і при тумані - сигнальними вогнями, передбаченими діючими нормами; по закінченні робіт на дорозі, вулиці, залізничному переїзді негайно привести їх у стан, що забезпечує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів і пішоходів, та впорядкувати зони відчуження; у разі забруднення проїзної частини доріг, вулиць, залізничних переїздів невідкладно здійснювати заходи для їх очищення і своєчасного попередження учасників дорожнього руху про загрозу безпеці руху, що виникла; обладнувати їх технічними засобами регулювання дорожнього руху; виявляти аварійно-небезпечні ділянки та місця концентрації дорожньо-транспортних пригод та забезпечувати здійснення у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення умов та організації дорожнього руху для забезпечення його безпеки; своєчасно виявляти перешкоди дорожньому руху та забезпечувати їх усунення, а у разі неможливості - невідкладно позначати дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; щомісяця проводити лінійний аналіз аварійності.

Відповідно до п.1.5 ПДР, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Згідно ст.2 ЗУ «Про автомобільні дороги», автомобільні дороги поділяються на: автомобільні дороги загального користування; вулиці і дороги міст та інших населених пунктів; відомчі (технологічні) автомобільні дороги; автомобільні дороги на приватних територіях.

У ст.251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд не уповноважений перекладати цей обов`язок на себе.

Як кожен доказ окремо, так і вся їх сукупність, підлягають оцінці. Правильна оцінка доказів - це найважливіша умова прийняття законного, об`єктивного, обґрунтованого, і правильного рішення у справі. Оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням посадової особи. Це означає, що під час повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи у посадової особи формується своя певна думка щодо конкретної справи. Ця думка ґрунтується на некритичному ставленні до окремих доказів, відсутності будь-яких переваг одних доказів перед іншими, додержанні законності. До того ж посадова особа керується своєю правосвідомістю. Оцінюють докази посадові особи, що уповноважені розглядати справу про адміністративне правопорушення, а також інші особи, що беруть участь у справі. Це проявляється у клопотаннях, поясненнях цих осіб, що допомагає посадовій особі прийняти правильне рішення.

Автошлях М 11 (Львів Шегині КПП «Шегині» (державний кордон з Польщею)) автомобільний шлях міжнародного значення на території України. Згідно постанови КМУ від 30 січня 2019 р. № 55 «Про затвердження переліку автомобільних доріг загального користування державного значення» дана дорога є автомобільною дорогою загального користування державного значення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП, зокрема «не вжиття 28.01.2021р. о 10.00 хв. на автодорозі М-11 «Львів-Шегині по вул.Дружби, 201 в с.Шегині (КПП «Шегині») GPS координати 49.799425, 22.949028, своєчасно заходів по обробці протиожеледними матеріалами (очищенню) проїзної частини, на якій мається ожеледиця, та відповідно порушення правил, норм та стандартів утримання автодоріг, що стало супутньою причиною дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля марки «Mercedes-Travego», н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «Mercedes Benz Sprinter» н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 ».

Натомість у матеріалах справи відсутні докази того, що саме ОСОБА_1 є посадовою особою, яка відповідає за експлуатаційний стан на вказаній ділянці дороги (ділянці дороги М-11 «Львів-Шегині» по вул.Дружби, 201 в с.Шегині (КПП «Шегині») GPS координати 49.799425, 22.949028), порушив правила, норми та стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні зазначеної автомобільної дороги. Так, до матеріалів справи не додано жодного належного і допустимого доказу про те, що саме Філія «Пустомитівська ДЕД» відповідальна за утримання ділянки дороги, вказаної у протоколі про адміністративне правопорушення. У рапорті від 28.05.2021р. інспектор поліції Р.Кастран покликається на певний перелік автомобільних доріг, які обслуговуються ДП «Львівський облавтодор» згідно заключних (пролонгованих угод), однак такі документи в матеріалах справи відсутні. Відсутні беззаперечні докази на підтвердження і тієї обставини, що саме виконроб «Пустомитівська ДЕД» ОСОБА_1 є відповідальною особою за стан вулично-шляхової мережі на зазначеній ділянці автомобільної дороги. Відтак, як вважає суд, в суді не віднайшли свого підтвердження ті обставини, що до обов`язків саме ОСОБА_1 належить обов`язок вчиняти заходи щодо по обробці протиожеледними матеріалами (очищенню) проїзної частини на автодорозі М-11 «Львів-Шегині» повул.Дружби, 201 в с.Шегині (КПП «Шегині») GPS координати 49.799425, 22.949028.

Крім того, ОСОБА_1 ставиться у провину порушення п.п. 3.1.16, п.3.1.18 ДСТУ 3587-97.

Так, вимогами ДСТУ 3587-97 встановлено, що усунення недоліків зимової слизькості на автомобільних дорогах загального користування здійснюється з моменту її виявлення до повної ліквідації. ДСТУ 3587-97 передбачає терміни для усунення зимової слизькості. Такі терміни наведені у Додатку Б відповідного ДСТУ. При цьому зазначені терміни визначені у певних годинах (від 4 до 15 год.) в залежності від середньорічної добової інтенсивності руху, авт./добу. При цьому, згідно примітки, зазначені терміни ліквідації зимової слизькості повинні бути уточнені і визначені індивідуально для кожного первинного підрозділу з експлуатації доріг з урахуванням технічних параметрів ділянок, що обслуговуються, їх протяжності, розміщення баз протиковзних матеріалів, використовуваних механізмів, заданого рівня забезпечення безпеки дорожнього руху і погодно-кліматичних умов України.

Однак, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи, такі не містять повний опис правопорушення, а саме які конкретно терміни ліквідації зимової слизькості були визначені у даному випадку для відповідного підрозділу з експлуатації доріг та які відповідно були порушені ОСОБА_4 , що є визначальною ознакою для вирішення питання щодо наявності підстав для притягнення винної особи до адміністративної відповідальності.

В матеріалах справи відсутні докази здійснення фото чи відео фіксації, які б підтвердили порушення (наявність ожеледиці у виді льоду), що зазначені в акті обстеження та в протоколі про адміністративне правопорушення.

Також суд звертає увагу на те, що у акті обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (на а/д М-11 Львів-Шегині по вул.Дружби, 201 в с.Шегині (КПП «Шегині») GPS координати 49.799425, 22.949028) від 28.01.2021р., який складено без замірів та схеми, наявні підписи невідомих осіб, зокрема в графі «підписи осіб, які здійснили обстеження» даний акт підписаний двома підписами, один з яких ймовірно є підписом посадової особи яка його склала, а інший підпис без конкретизації відомостей про особу; в графі «ПІБ, посада представника підрозділу з експлуатації вулиць, який відповідає за належне утримання зазначеної ділянки» не вказано конкретної особи, а лише наявний запис «не прибув»; у акті заповнені відомості про двох свідків, однак у відповідних графах (Свідок 1 та Свідок 2) відсутні підписи зазначених свідків, що відповідно ставить під сумнів те, чи дійсно дані особи були свідками проведеного обстеження; у даному акті наявне покликання на п.3.1.20 ДСТУ 3587-97, який визначає місця, де не допускається формування снігових валів та не містить покликань на ті пункти ДСТУ 3587-97, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

В матеріалах справи міститься вимога - припис про усунення недоліків вулично-шляхової мережі, на ім`я ОСОБА_1 , , натомість відсутні будь-які відомості про особу в графах припису «вимогу одержав», так і відсутні відомості «реєстраційний номер та дата канцелярії, підприємства, куди відправлено таку вимогу».

Як наслідок, суд позбавлений можливості здійснити перевірку обставин ймовірного порушення з боку ОСОБА_1 , про що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Проаналізувавши матеріали справи та докази надані суду, приходжу до переконання про відсутність достатніх доказів для здійснення судом переконливого висновку, який поза розумним сумнівом доводить вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25). У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 06.12.1988 зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати, як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Однак, достовірність доказів, які є сумнівними та відсутність доказів зібраних особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення є неприпустимою, оскільки суперечить позиції ЄСПЛ та порушує презумпцію невинуватості особи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сукупність досліджених у даній справі доказів не є достатніми для висновку про те, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, керуючись принципом презумпції невинуватості, згідно якого, крім іншого, усі сумніви мають трактуватись на користь особи, яка притягується до відповідальності, вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки у відповідності до ст.40-1 КУпАП та ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, то суд вважає, що у даному випадку відсутні підстави для стягнення такого із ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 1, 9, 245, 247, 251, 252, 280, 283-285, 294-295 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.140 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП- за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.В. Кічак