Справа №263/8782/21
Провадження №3/263/2633/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Кулик Сергій Вікторович, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 , 07.07.2021 року, о 09:53 год., керував транспортним засобом ВАЗ 21011, державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортним засобом постановою від 22.04.2019 року ВП №157185138, Приморським ВДВС СМУ МЮ (м. Харків), чим порушив ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», та вчинив адміністративне правпорушення передбачене ч.3 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні провину не визнав, зазначив, що йому було невідомо про наявність постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом, в подальшому надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вина є одним з елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу та настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на керування транспортним засобом, знаючи при цьому що її позбавлено або обмежено у праві керування транспортними засобами, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, обов`язковим елементом об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, є умисна дія та умисне керування транспортним засобом особою, яку позбавлено права або обмежено у праві керування транспортним засобом та якій про це відомо.

З матеріалів виконавчого провадження № 57185138, вбачається, що старшим державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області Чудновець К.О., 22.04.2019 року винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом відносно ОСОБА_1 , однак будь-яких доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 був обізнаний про наявність встановленого відносно нього обмеження у праві керування транспортними засобами, матеріали виконавчого провадження не містять.

Згідно ст. 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v.Russia",рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelin v.Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, оскільки до суду не надано належних доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 був обізнаний про наявність встановленого відносно нього обмеження у праві керування транспортними засобами, суддя вважає, що в його діях відсутня вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а почате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку із викладеним, суддя вважає необхідним закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 , у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі ст. 62 Конституції України, керуючись ч. 3 ст. 126, 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 251, 283, п. 3. ч. 1 ст. 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів із дня її винесення.

Суддя С.В. Кулик