Справа № 414/1912/21
Провадження № 33/810/212/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Руденко В.В., за участю захисника - Постельги І.В.

розглянувши «05» листопада 2021 року у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Сєвєродонецьк, Луганської області апеляційну скаргу захисника Постельги Ірини Володимирівни, поданої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючої на посаді головного бухгалтера ДП «Кремінське лісомисливське господарство», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Кремінського районного суду Луганської області від 19 жовтня 2021 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Кремінського районного суду Луганської області від 19 жовтня 2021 року визнано винною ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 85 гривень. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 454 грн.

У постанові суду зазначено, що за результатами документальної планової невиїзної перевірки ДП "Кремінське ЛМГ", що знаходиться за адресою: Луганська область, м. Кремінна, вул. Хвойна, 1, за період з 01.04.2018 по 31.03.2021 було встановлено, що головний бухгалтер зазначеного підприємства ОСОБА_1 вчинила наступні правопорушення, які узагальнені в акті перевірки №1997/12-32-07-12/00993604 від 21.07.2021, а саме ведення податкового обліку з порушенням встановленого порядку, чим порушено вимоги:

ведення податкового обліку з порушенням встановленого порядку, чим порушено вимоги: пунктів 44.1, 44.2 статті 44; підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, абзацу 5, 11 статті 1, частини 1 , 2 статті 3, абзацу 7 статті 4, частини 3 статті 8, частин 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пунктів 6, 9, 11 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за № 27/4248, пункту 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за №85/4306, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 170211 грн, у тому числі за 2019 рік у сумі 170211 грн, у тому числі за 1 квартал 2019 року на суму 82433 грн, за півріччя 2019 року в сумі 170211 грн., за три квартали 2019 року в сумі 170211 грн;

пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість у періоді, що перевірявся, на загальну суму 58369 грн за 2019 рік, у тому числі лютий 2019 року 58369 грн;

пунктів 1, 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2011 року №138 «Про затвердження Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями» із змінами та доповненнями, у результаті чого занижено показник частини чистого прибутку, що відраховується до державного бюджету в періоді, що перевірявся, на загальну суму 697863 грн, у тому числі за 2019 рік на суму 697863 грн, у тому числі І квартал 2019 на суму 333683 грн., півріччя 2019 року на суму 704728 грн, три квартали 2019 року на суму 691991 грн.;

пунктів 44.1, 44.3, 44.6 статті 44 та пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України не забезпечено надання у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки;

підпункту 266.1.1 пункту 266.1, підпункту 266.2.1 пункту 266.2, підпунктів 266.3.1, 266.3.3 пункту 266.3, підпункту 266.5.1 пункту 266.5, підпункту 266.7.5 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за період, що перевірявся, на загальну суму 24009,45 грн, в тому числі за 2019 рік на суму 9636,81 грн, за 2020 рік на суму 10908,24 грн., за І квартал 2021 рік на суму 3464,40 грн.;

пункту 46.1 статті 46, пунктів 49.1, 49.2 статті 49, підпункту 266.7.5 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України не надано до контролюючого органу декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019, 2020 та 2021 роки;

підпункту 242.1.3 пункту 242.1 статті 242, статті 246, пункту 249.6 статті 249 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податкове зобов`язання з екологічного податку за період, що перевірявся на загальну суму 40807,95 грн. в т.ч. за 2 квартал 2018 рік на суму 1444,95 грн, за 3 квартал 2018 року на суму 2676,93 грн, за 4 квартал 2018 року на суму 1478,74 грн, за 1 квартал 2019 року на суму 1114,14 грн., за 2 квартал 2019 року на суму 2841,21 грн., за 3 квартал 2019 року на суму 3553,65 грн., за 4 квартал 2019 року на суму 3194,79 грн., за 1 квартал 2020 року на суму 2939,20 грн, 2 квартал 2020 року на суму 5042,57 грн, за 3 квартал 2020 року на суму 5117,13 грн., за 4 квартал 2020 року на суму 5470,25 грн, 1 квартал 2021 року на суму 5934,39 грн.

В апеляційній скарзі захисник Постельга І.В., посилаючись на практику ЄСПЛ та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, просить скасувати постанову Кремінського районного суду Луганської області від 19 жовтня 2021 року, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Обґрунтовує тим, що постанова місцевого суду винесена з порушенням вимог ст.62 Конституції України, ст.ст.9, 38, 254, 280, 284 КУпАП, оскільки судом першої інстанції не було надано належної оцінки обставинам справи, а саме тому, що на момент розгляду справи, як вважає апелянт, закінчилися строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Крім того вважає, що були порушені визначені ст.268 КУпАП, ст.63 Конституції України права на захист ОСОБА_1 , оскільки сам протокол про адміністративне правопорушення було складено «заочно» без надіслання його копії ОСОБА_1 .

Водночас захисник зазначає, що висновки суду першої інстанції про допустимість складання протоколу про адміністративне правопорушення «заочно» без участі особи, щодо якої його складено, та без направлення його копії ОСОБА_1 , суперечать положенням Інструкції з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МФУ від 02.07.2016 № 566, та не узгоджуються з вимогами ст.ст. 254, 256, 268 КУпАП, оскільки інспектором ДПС у Луганській області Зарубєй І.В. протокол № 1938 від 19.08.2021 за ч.1 ст.163-1 КУпАП відносно головного бухгалтера ДП «Кремінське ЛМГ» ОСОБА_1 було складено за її відсутності, не за місцем виявлення правопорушення, та без роз`яснення особі прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, з обмеженням права надати свої пояснення та зауваження до протоколу. Також сторона захисту зауважує, що відповідно до п.12 Інструкції у разі неможливості складання протоколу за місцем вчинення адміністративного правопорушення, протокол складається в органі доходів і зборів, однак вказані норми Інструкції не спростовують вимоги ст.ст.254,256 КУпАП і не змінюють встановлений законом порядок притягнення до адміністративної відповідальності, що не було враховано судом першої інстанції.

Крім того у поданій апеляційній скарзі захисник посилається на те, що судом не було вивчено обставини неправомірності проведеної перевірки, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ГУ ДПС у Луганській області на підставі наказів від 19.05.2021 № 362-п та від 17.06.2021 № 460-п проведено документальну планову невиїзну перевірку ДП «Кремінське ЛМГ» у період з 01.06.2021 по 14.07.2021 з питань дотримання вимог податкового, валютного чи іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.04.2018 по 31.03.2021, за результатами якої було складено акт перевірки від 21.07.2021 року № 1997/12-32-07-12/00993604. Тобто, як зауважує апелянт, період перевірки з виявленням допущених порушень тривав саме з 01.06.2021 по 14.07.2021, що підтверджує вказаний акт перевірки. Однак інспектором ДПС не було дотримано вимог ст.254 КУпАП та даний протокол про адміністративне правопорушення складено у термін понад 1 місяць - 19.08.2021 року.

Також захисник стверджує, що судом першої інстанції дане рішення прийнято зі спливом, встановленого ст.38 КУпАП тримісячного терміну накладення адміністративного стягнення, оскільки вказані в протоколі правопорушення не носять триваючий характер, були виявлені в ході проведення документальної планової перевірки закінченої 14.07.2021, а тому на час винесення спірної постанови закінчилися строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Крім того вказує на те, що судом першої інстанції було допущено неповноту дослідження матеріалів справи про адміністративне правопорушення та неправильне застосування норм матеріального права. Аргументує тим, що протокол складено на підставі недопустимого доказу - акту перевірки, оскільки дана перевірка була проведена під час дії мораторію на проведення перевірок, відповідно до Закону України від 13.02.2020 року № 591-ІХ « Про внесення змін до ПК України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникнення і поширення короновірусної хвороби» та в період з 19.12.2020 року по 31.08.2021 року, згідно Постанови КМУ від 09.12.2020 року № 1236 « Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на території України був встановлений карантин. Крім того, як вважає сторона захисту, ОСОБА_1 не була ознайомлена з планом-графіком перевірок, що підтверджує відсутність посилання про це в акті перевірки та інспектор ГУ ДПС у Луганській області Зайцева, що була залучена до перевірки, відмовилась від реєстрації в журналі перевірок. При цьому, апелянт звертає увагу, що всупереч вимогам ст.86 ПК України, відповідачем не направлено всі перелічені додатки до акту про результати документальної планової невиїзної перевірки №1997/12-32-07-12/ 00993604 , відсутні додатки 3,5,10,15,16 до акту перевірки, що на думку захисника, також підтверджує порушення органом контролю порядку проведення перевірок. Однак, судом не було надано оцінки зазначеним порушенням вимог пункту 75.1.2 пункту 75.1 ст.75 та ст.86 ПК України.

На переконання сторони захисту, доводи суду про наявність підзаконного акту - постанови КМУ № 89 від 03.02.21, якою обмежено строк дії мораторію, є помилковими, оскільки судом не враховано, що відповідно до ст.8 Конституції України саме Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на її основі і повинні відповідати їй, закони мають вищу юридичну силу щодо підзаконних нормативних актів. Тобто, постанова КМУ № 89 не може вносити зміни до норм Податкового кодексу України.

Також в апеляційній скарзі сторона захисту вказує, що судом не було враховано відсутність доказів описаних у протоколі порушень, що підтверджує відсутність складу адміністративного правопорушення, а також те, що з приводу неправомірних дій ГУ ДПС у Луганській області ДП «Кремінське ЛМГ» подано адміністративний позов про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень про донарахування податків, який перебуває в стадії розгляду.

В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила. Однак захисник не заперечував проти можливості розгляду скарги за відсутністю його підзахисної, яка обізнана про дату та час судового розгляду, але наразі займається підготовкою звіту, що відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП не перешкоджає апеляційному розгляду.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник Постельга І.В. підтримала викладені нею в апеляційній скарзі доводи у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, просила скасувати постанову судді Кремінського районного суду Луганської області від 19 жовтня 2021 року, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Апеляційний суд, вислухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

За приписами ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

У відповідності до вимог ч.ч.1,2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Однак вказаних вимог закону судом першої інстанції недотримано з огляду на таке.

Відповідно до п. п. 3, 4 «Інструкції з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення», затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 02 липня 2016 року № 566 (далі- Інструкція), посадові особи органів доходів і зборів при виявленні адміністративного правопорушення складають протокол про адміністративне правопорушення на бланку за формою згідно з додатком 1 до цієї Інструкції. Зміст Протоколу повинен відповідати вимогам, викладеним у статті 256 КУпАП.

При цьому, згідно вимог ч.ч.1,2 ст.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Натомість, всупереч зазначеним вимогам закону, уповноваженою посадовою особою Головного управління ДПС у Луганській області протокол № 1939 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-1 КУпАП (а.с.2-3) був складений лише 19.08.2021 року, тобто через двадцять дев`ять днів після складання акту від 21.07.2021 № 1997/12-32-07-12/00993604 про результати документальної планової невиїзної перевірки ДП «Кремінське лісомисливське господарство» (а.с.9-13). Зміст вказаного протоколу також свідчить про те, що його було складено за відсутності ОСОБА_1 , без роз`яснення особі її процесуальних прав, передбачених ст.268 КУпАП, зокрема, права на захист, без отримання від неї пояснень щодо обставин події та без вручення особі копії протоколу.

Виходячи із загальних завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення, визначених статтею 1 цього Кодексу, уповноважені посадові особи органів державної влади, які відповідно до ст.255 КУпАП наділені повноваженнями складати протоколи про адміністративне правопорушення, повинні діяти на підставі закону та згідно процедури визначеної законодавчими нормами.

Водночас, за вимогами ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до положень Розділу П Інструкції у протоколі під час його складання обов`язково зазначається стаття КУпАП, згідно з якою передбачено адміністративну відповідальність. При викладенні обставин правопорушення у протоколі вказуються місце та час його вчинення, суть правопорушення, які саме протиправні дії чи бездіяльність вчинила особа, стосовно якої складається протокол, та які положення законодавства порушено. Якщо є свідки правопорушення та потерпілі, до протоколу вносяться їх прізвища, імена та по батькові, а також місце проживання. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право надати пояснення і зауваження щодо змісту Протоколу. Пояснення та зауваження за суттю вчиненого правопорушення вносяться до Протоколу і засвідчуються підписом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Пояснення та зауваження можуть додаватися до Протоколу окремо, про що у Протоколі робиться запис. При складанні Протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у Протоколі. Про ознайомлення із Протоколом особа, щодо якої він складений, ставить у протоколі свій підпис. У разі відмови поставити підпис про це робиться відповідний запис у протоколі, який засвідчується підписом посадової особи органу доходів і зборів. Протокол складається у двох примірниках, що підписується посадовою особою, яка склала Протокол, особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також свідками і понятими, якщо такі є.

Натомість, всупереч зазначеним вимогам закону, з наявного у справі протоколу про адміністративне правопорушення від 19.08.2021 року (а.с.2-3) вбачається, що головний бухгалтер ДП «Кремінське ЛМГ» ОСОБА_1 вчинила правопорушення, а саме ведення податкового обліку з порушенням встановленого порядку, чим порушено вимоги: пунктів 44.1, 44.2 статті 44; підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, абзацу 5, 11 статті 1, частини 1 , 2 статті 3, абзацу 7 статті 4, частини 3 статті 8, частин 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пунктів 6, 9, 11 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за № 27/4248, пункту 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за №85/4306, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 170211 грн, у тому числі за 2019 рік у сумі 170211 грн, у тому числі за 1 квартал 2019 року на суму 82433 грн, за півріччя 2019 року в сумі 170211 грн., за три квартали 2019 року в сумі 170211 грн; пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість у періоді, що перевірявся, на загальну суму 58369 грн за 2019 рік, у тому числі лютий 2019 року 58369 грн; пунктів 1, 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2011 року №138 «Про затвердження Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями» із змінами та доповненнями, у результаті чого занижено показник частини чистого прибутку, що відраховується до державного бюджету в періоді, що перевірявся, на загальну суму 697863 грн, у тому числі за 2019 рік на суму 697863 грн, у тому числі І квартал 2019 на суму 333683 грн., півріччя 2019 року на суму 704728 грн, три квартали 2019 року на суму 691991 грн.; пунктів 44.1, 44.3, 44.6 статті 44 та пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України не забезпечено надання у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки; підпункту 266.1.1 пункту 266.1, підпункту 266.2.1 пункту 266.2, підпунктів 266.3.1, 266.3.3 пункту 266.3, підпункту 266.5.1 пункту 266.5, підпункту 266.7.5 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за період, що перевірявся, на загальну суму 24009,45 грн, в тому числі за 2019 рік на суму 9636,81 грн, за 2020 рік на суму 10908,24 грн., за І квартал 2021 рік на суму 3464,40 грн.; пункту 46.1 статті 46, пунктів 49.1, 49.2 статті 49, підпункту 266.7.5 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України не надано до контролюючого органу декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019, 2020 та 2021 роки; підпункту 242.1.3 пункту 242.1 статті 242, статті 246, пункту 249.6 статті 249 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податкове зобов`язання з екологічного податку за період, що перевірявся на загальну суму 40807,95 грн. в т.ч. за 2 квартал 2018 рік на суму 1444,95 грн, за 3 квартал 2018 року на суму 2676,93 грн, за 4 квартал 2018 року на суму 1478,74 грн, за 1 квартал 2019 року на суму 1114,14 грн., за 2 квартал 2019 року на суму 2841,21 грн., за 3 квартал 2019 року на суму 3553,65 грн., за 4 квартал 2019 року на суму 3194,79 грн., за 1 квартал 2020 року на суму 2939,20 грн, 2 квартал 2020 року на суму 5042,57 грн, за 3 квартал 2020 року на суму 5117,13 грн., за 4 квартал 2020 року на суму 5470,25 грн, 1 квартал 2021 року на суму 5934,39 грн.

Згідно ч.1 ст.163-1 КУпАП відповідальність передбачена за порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Всупереч цим вимогам Закону, у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, у чому конкретно полягають порушення, які їй інкримінуються, а посилання на норми Податкового кодексу України не розкривають суті конкретного порушення, яке ставиться у провину ОСОБА_1 , чим порушується її право на захист.

Окрім того, ані з протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ані з наявних матеріалів справи не вбачається, та не встановлено при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, які ж саме дії /бездіяльність вчинені нею, у чому полягає її вина у вчиненні правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст.163-1 КУпАП. Особа, що складала протокол, обмежилась лише загальними фразами, не зазначивши обставини та суті вчинення ОСОБА_1 самого правопорушення (дії або бездіяльність та в чому вони полягають) з посиланням на норму спеціального Закону.

З огляду на встановлені вище обставини протокол про адміністративне правопорушення не містить викладення об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.163-1 КУпАП, із викладом фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку суд може встановити наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення, її винуватість у вчиненні інкримінованого правопорушення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що дані про подію є істотними складовими формулювання обставин правопорушення, що ставляться у вину особі, та є частинами складу адміністративного правопорушення, що, відповідно, підлягає обов`язковому доказуванню.

Обставини, які мали місце і стали підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення, повинні бути достатніми для повного розуміння суті правопорушення.

Конкретність пред`явленого особі складу адміністративного правопорушення забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів та дозволяє суду належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Суддя не вправі у своїй постанові за підсумками розгляду справи вказувати на ті ознаки правопорушення, в скоєнні яких особа не обвинувачується в протоколі, тобто які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, адже у цьому випадку він виходить за межі своєї компетенції.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зокрема, в рішенні у справі «Ващенко проти України» Європейський суд вказав, що «обвинувачення» для цілей п. 1 ст. 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру».

Таким чином, за відсутності у протоколі відомостей щодо конкретних дій чи бездіяльності ОСОБА_1 у відповідності з її діяннями, які викладені у диспозиції ч.1 ст.163-1 КУпАП, з огляду на долучений до протоколу акт перевірки як доказ, неможливо встановити фактичні обставини вчиненого адміністративного правопорушення та наявність у її діях складу, а саме об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення.

Отже, враховуючи вищенаведені обставини, на переконання апеляційного суду, у даній справі вбачається істотне порушення процесуальних норм під час складання протоколу №1939 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-1 КУпАП, а отже цей протокол, у розумінні ст.251 КУпАП, неможна вважати допустимим доказом по справі. Ці обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції, а тому його посилання у постанові на цей протокол, як на доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, є неприпустимим.

Крім того, залишилися поза увагою місцевого суду та не знайшли своєї оцінки доводи захисника Постельги І.В. щодо початої процедури оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень, винесених за результатами складеного акту від 21.07.2021 №1997/12-32-07-12/00993604 про результати документальної планової невиїзної перевірки ДП «Кремінське ЛМГ» про що зазначалося нею у письмових поясненнях наданих суду (а.с.31-35, 61-63).

Решта доказів, на які посилався суд першої інстанції, не встановлюють фактичні обставини справи та не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні нею вказаного адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції не перевіряє наведені захисником в апеляційній скарзі доводи щодо порушення місцевим судом вимог ст.38 КУпАП щодо строків накладення адміністративного стягнення.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи сторони захисту про відсутність доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Згідно п.2 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника Постельги І.В. підлягає задоволенню, а постанова судді Кремінського районного суду Луганської області від 19 жовтня 2021 року - скасуванню, із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.163-1 КУпАП.

На підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Постельги Ірини Володимирівни - задовольнити.

Постанову Кремінського районного суду Луганської області від 19 жовтня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 85 гривень - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.163-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ЛУГАНСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО