П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 травня 2021 року

м. Харків

справа № 638/2828/21
провадження № 3/638/1202/21

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі головуючого судді - Яковлевої В.М.,
за участю секретаря судового засідання - Рижикової В.Г.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,
захисника - адвоката Денисенко О.В.,

розглянувши матеріали, які надійшли з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого менеджером фінансового відділу товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджи трейд груп», проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за статтею 124, частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -

у с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 296878 від 21 лютого 2021 року, о 05 годині 40 хвилин, в м. Харків, по вул. Дерев`янка, 23А ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Astra, державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на бардюрний камінь та металевий паркан. Під час дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 296877 від 21 лютого 2021 року, о 06 годині 40 хвилин, в м. Харків, по вул. Дерев`янка, 23А ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Astra, державний номерний знак НОМЕР_1 , та став учасником ДТП з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на місці ДТП за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 та в закладі охорони здоров`я (КНП ХОР «ОНД») відмовився в присутності двох свідків.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. Пояснив, що 21 лютого 2021 року відпочивав з товаришами в закладі, після чого викликав свого родича для того, щоб той приїхав та відвіз їх додому. По дорозі потрапили в ДТП, у зв`язку із чим машина не рухалася і тоді водій поїхав для того, щоб взяти трос та на своєму автомобілі відбуксирувати його з місця ДТП. В цей час під`їхав автомобіль патрульних поліцейських, на що ОСОБА_1 сказав їм, що водій уїхав. Однак, інспектор, не з`ясувавши хто саме був за кермом, склав протоколи про адміністративні правопорушення.

Надав суду письмові заперечення, в яких вказав на те, що протоколи про адміністративні правопорушення складенні з порушенням вимог чинного законодавства, вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, їх зміст не відповідає фактичним обставинам справи. В поясненнях свідків не міститься свідчень про те, що на момент складання протоколу він керував транспортним засобом та мав ознака алкогольного сп`яніння.

У судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Денисенко О.В. зазначила про те, що за кермом автомобіля ОСОБА_1 не знаходився, а був його близький родич, по дорозі додому потрапили в ДТП та не могли евакуювати автомобіль, у зв`язку із чим водій поїхав для того щоб забрати свій автомобіль, що підтверджується записом з диску. При цьому сам відеозапис розпочинається з того, що патрульні поліцейські підходять до автомобіля Opel Astra, яке вже перед цим потрапило в ДТП і, відповідно, знаходиться в нерухомому стані, а за кермом немає жодної особи. Натомість ОСОБА_1 в цей час знаходиться на вулиці біля автомобіля разом із ще однією особою. При цьому відеозаписом підтверджується, що сам поліцейський вказує на той факт, що за кермом знаходилась інша особа, однак, незважаючи на це, склав протоколи про адміністративні правопорушення на ОСОБА_1 , при цьому не пояснивши відповідальність та наслідки притягнення його до адміністративної відповідальності. На що ОСОБА_1 , будучи юридично необізнаною особою, підписав протоколи про адміністративні правопорушення.

На підставі вищевикладеного, просили провадження у справі про адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП, частиною першою статті 130 КУпАП закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУПАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Для встановлення об`єктивної істини у справі в судове засідання викликались свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явились.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази по справі, доходить таких висновків.

Частиною першою статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Статтею 124 КУпАП встановлено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З аналізу диспозиції даної норми вбачається, що для встановлення складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, необхідно установити наявність таких обставин: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, обов`язковими елементами складу адміністративного правопорушення в даному випадку є об`єкт правопорушення суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також безпеки на річковому транспорті та маломірних суднах; об`єктивна сторона правопорушення - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; суб`єкт адміністративного правопорушення - спеціальний, тобто водії транспортних засобів, інші особи, що керували транспортними засобами.

Пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що відповідальність за статтею 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за статті 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Пункт 1.10 ПДР України містить визначення водія, відповідно до якого водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння встановлений статтею 266 КпАП України, де передбачено, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Наказом Міністра внутрішніх справ України та Міністра охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, який зареєстровиний в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858.

Вищевказана Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та оформлення результатів такого огляду, а саме, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до пункту 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення, суд оцінює докази в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, а також вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При з`ясуванні цих обставини, суд повинен виходити з положень статті 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Судом досліджено наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення такі докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 296877 від 21 лютого 2021 року, акт огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; письмові пояснення ОСОБА_3 ; письмові пояснення ОСОБА_2 ; рапорт інспектора взводу 1 роти 1 батальону 2 УПП в Харківській області; протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 296878 від 21 лютого 2021 року; схема місця ДТП; пояснення ОСОБА_1 .

З дослідженого судом у судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери інспектора патрульної поліції вбачається, що автомобіль патрульної поліції під`їхав до автомобіля Opel Astra, який вже на той момент потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, а відтак з технічних причин знаходився в нерухомому стані, що, у свою чергу, виключає та унеможливлює встановлення самого факту його зупинки та, відповідно, особи, яка в той момент керувала транспортним засобом. А в цей час ОСОБА_1 знаходиться на вулиці разом із ще однією особою біля автомобіля. Більше того, відеозапис свідчить про те, що сам інспектор не спростовував, а, навпаки, підтверджував на той факт, що транспортним засобом керувала інша особа, яка ним не була встановлена, проте, незважаючи на це, склав протоколи про адміністративні правопорушення саме на ОСОБА_1 .

Отже, особу, яка керувала автомобілем Opel Astra, державний номерний знак НОМЕР_1 , встановлено не було, у свою чергу, фактичними даними, належними та допустимими доказами того, що особа, стосовно якої складено протоколи про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 керував автомобілем, зазначеним в протоколі, не підтверджено.

Крім того, фактичних обставин щодо складення протоколу стосовно ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП, роз`яснень його прав, передбачених статтею 268 КУпАП, та відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на місці ДТП за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 та в закладі охорони здоров`я (КНП ХОР «ОНД») в присутності двох свідків відеозапис взагалі не містить.

Стосовно письмових пояснень свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , які зазначені в протоколі за статтею 130 КУпАП, та містяться в матеріалах справи, суд зауважує, що вони заповнені одним почерком, а відтак, не свідками особисто, у зв`язку із чим суд відноситься до цих письмових пояснень критично. В протоколі за статтею 124 КУпАП взагалі не зазначено жодних свідків та потерпілих.

За таких обставин суд доходить висновку, що протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП складений з порушенням вимог статті 256 КУпАП, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції.

Враховуючи вищевикладене, факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 та його відмови, як водія, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як це зазначено в протоколі, складеного за частиною першою статті 130 КУпАП, належними, допустимими та достатніми доказами не доведено, а не встановлений належними та допустимими доказами факт керування ОСОБА_1 не доводить його вини у скоєнні адміністративного правопорушення також і за статтею 124 КУпАП.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (пункт 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09 червня 1998 року, пункт 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Згідно з вимогами частини другої статті 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення прав захисту (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має право захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягується до відповідальності є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії, а згідно з частиною другою статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з прецедентною практикою ЄСПЛ, відповідно до якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14 лютого 2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), пункт 43 (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно з правовою позицією ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Спираючись на положення частини першої статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії»(рішення від 30 травня 2013 року заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Водночас, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними статтею 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також статтею 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно з якими, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що за встановлених судом обставин ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124, частиною першою статті 130 КУпАП, оскільки докази, які містяться в матеріалах справи, не доводять поза розумним сумнівом те, що останній керував транспортним засобом Opel Astra, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Таким чином, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, встановлені судом обставини справи, суд доходить висновку, що переконливі та беззаперечні докази на підтвердження вчинення поза розумним сумнівом ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124, частиною першою статті 130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

Пунктом 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі статтею 284 КУпАП при наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП виноситься постанова про закриття справи.

За таких обставин суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124, частиною першою статті 130 КУпАП, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись пунктом 1 статті 247, статей 249, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124, частиною першою статті 130 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Суддя В. М. Яковлева