Справа № 344/353/21
Провадження № 33/4808/209/21
Категорія ст.124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Болюк І. І.
Суддя-доповідач Шкрібляк
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Шкрібляк Ю.Д., участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Савчука В.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою (далі АС) потерпілого ОСОБА_2 на постанову судді Івано-Франківського міського суду від 24 лютого 2021 року,-

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою щодо ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,-

провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі КУпАП) закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, тобто на підставі п.1 ч.1 ст.247 цього ж Кодексу.

У постанові судді зазначено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №049928 від 30.12.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 30.12.2020 року, о 21 год. 10 хв., в м. Івано-Франківську, по вул. Васильянок, 16, керуючи транспортним засобом Chevrolet Camaro, д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого допустив зіткнення із транспортним засобом Volkswagen Crafter, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.3«б» та п.13.1 Правил дорожнього руху України за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП..

Однак суддя, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення правопорушника дійшов висновку про те, що факт вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не знайшов свого підтвердження в суді, а тому закрив провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, тобто на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Не погодившись з постановою судді, потерпілий ОСОБА_2 подав АС, в якій покликається на неповноту та необ`єктивність судового розгляду, і що винесена постанова є незаконна та необґрунтована, оскільки висновки судді про відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення суперечать зібраним по справі доказам.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскаржувану постанову судді скасувати та постановити нову, якою ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП в межах санкції вказаної статті.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 було роз`яснено його права передбачені ст. 268 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 заперечив доводи поданої АС, свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що дійсно у вказаний в протоколі даті та час, керуючи транспортним засобом марки Chevrolet Camaro, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Васильянок в напрямку вул. Вовчинецька влівій крайній смузі, щоб вподальшому здійснити поворот на вул. Вовчинецьку. Проїхавши перехрестя вулиць Василіянок-Дністровська-Тарнавського, здійснюючи рух лівою смугою і не змінюючи траєкторію руху, відчув удар у задню праву частину свого автомобіля, внаслідок чого автомобіль розвернуло та відкинуло на праву крайню смугу попутного руху, після чого, проїхавши ще деяку відстань, його автомобіль зупинився. Також вказує, що, як пізніше вияснилось, поряд у правій смузі попутного руху рухався автомобіль марки Volkswagen Crafter, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який почав різко без увімкненого сигналу повороту, виконувати маневр перелаштування в ліву смугу руху, тим самим вдаривши його автомобіль ззаду, внаслідок чого транспортний засіб зазнав значних механічних пошкоджень із правої сторони. Винним в ДТП вважає водія автомобіля марки «Volkswagen Crafter, ОСОБА_2

02.06.2021 року від захисника Сурмачевського А.Ю. надійшло клопотання, з якого вбачається, що на підставі договору від 15.03.2021 року ним надавалась правова допомога ОСОБА_2 та здійснювалось його представництво у суді. Однак, строк дії вказаного договору сплинув 15 травня 2021 року, а додаткових договорів із ОСОБА_2 не укладалось. Просить розгляд АС Сметанюка Я.С. у справі про адмінправопорушення щодо ОСОБА_1 проводити без його участі.

Під час апеляційного розгляду від ОСОБА_2 до суду надійшло письмова заява, із змісту якого вбачається, що доводи поданої ним АС підтримує в повному обсязі, однак, через об`єктивні причини прибути та бути присутнім при розгляді справи не має можливості, а додатковий договір із захисником ним не укладався. Просить розгляд вказаної справи проводити за його відсутності, а постанову судді Івано-Франківського міського суду від 24.02.2021 року скасувати та постановити нову, якою визнати ОСОБА_3 винуватим та накласти стягнення в межах санкції ст. 124 КУпАП.

В судове засідання 04.06.2021 року захисник ОСОБА_1 адвокат Савчук В.Р. не з`явився, хоча про дату та час розгляду справи був належним чином повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Савчука В.Р., які повністю заперечили подану АС, постанову судді вважають законною та обґрунтованою, просять залишити її без змін; перевіривши матеріали справи та додані документи, переглянувши відеозапис вчиненого ДТП, вважаю, що АС слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.

Згідно із ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Строк на апеляційне оскарження даної постанови слід поновити, оскільки він пропущений з поважних причин, так як ОСОБА_2 не був присутній при розгляді справи в суді і прийнятті рішення, оскаржувану постанову вчасно не отримав, що позбавило його можливості оскаржити її у строк, передбачений ст. 289 КУпАП.

Щодо доводів апелянта про те, що суд першої інстанції розглянув справу без його участі, чим було грубо порушено його право на захист є безпідставним, виходячи із такого.

Європейський Суд з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 року наголосив, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження". Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення. Тим більше, ст. 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ст. 124 цього Кодексу без обов`язкової присутності потерпілого.

При вирішенні вищевказаного питання, апеляційний суд приймає до уваги, що в своєму рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що заявник (заінтересована особа) зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що його безпосередньо стосуються, утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

ОСОБА_2 було достовірно відомо, що протокол про адмінправопорушення за ст. 124 КУпАП був складений в тому числі і на ОСОБА_1 . Крім цього, ОСОБА_2 був присутній в судовому засіданні при розгляді щодо нього справи про адмінправопорушення, і мав об`єктивну можливість поцікавитися результатами розгляду справи щодо ОСОБА_1 .

Щодо інших доводів поданої АС слід зазначити наступне.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП при розгляді адміністративної справи повинно бути з`ясовано: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таких вимог закону суддя першої інстанції в повній мірі дотримався.

При вирішенні питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд приймає до уваги, що згідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність особи, яка доведена достатніми та незаперечними доказами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і верховенством права.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що судочинство з розгляду справ про адміністративні правопорушення здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їх правових позицій, прав і інтересів засобами, передбаченими законом, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Принцип змагальності ґрунтується на тому переконанні, що протилежність інтересів сторін є найкращою гарантією для забезпечення повноти судового розгляду та встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішання питання про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Апеляційним судом у повному обсязі досліджені докази, які містяться в матеріалах справи та враховані пояснення сторін під час апеляційного розгляду.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №049928 від 30.12.2020 року (а.с.1), що ОСОБА_1 30.12.2020 року, о 21 год. 10 хв., в м. Івано-Франківську, по вул. Васильянок, 16, керуючи транспортним засобом Chevrolet Camaro, д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого допустив зіткнення із транспортним засобом Volkswagen Crafter, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.3«б» та п.13.1 ПДР. Протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою на те особою, інспектором взводу №2 роти 2 БУПП в Івано-Франківській області рядовим поліції поліції Бедрій Р.П. із заповненням всіх передбачених граф у ньому та у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395.

У відповідності до вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення повинна бути зазначена суть адміністративного правопорушення, оскільки конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до діючого КУпАП, справа розглядається в межах адміністративного обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення у зв`язку з чим встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зокрема, в рішенні у справі "Ващенко проти України" Європейський суд вказав, що «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру».

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що надані обвинуваченому дані, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

В рішенні у справі "Абрамян проти Росії" Європейський Суд зробив висновок про те, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».

Апеляційний суд звертає увагу на те, що при розгляді вказаної справи суд повинен встановити чи доведена вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення і не встановлює винуватість інших учасників дорожньо-транспортної пригоди у її вчиненні.

Апеляційний суд зазначає, що у випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу адміністративного правопорушення, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступеню участі (внеску) кожного з них у спричинення шкідливого наслідку.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України у постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст.286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Так, згідно вказаного протоколу ОСОБА_1 ставиться за провину порушення вимог Правил дорожнього руху України, а саме: п.п. 2.3 б), 13.1 ПДР.

Відповідно до вимог п.п. 2.3 б) ПДР водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно вимог п.13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Як вбачається із матеріалів справи, суддею першої інстанції, з урахуванням вказаних вище вимог закону, вірно з`ясовані обставини, що свідчать про відсутність доказів про те, що ОСОБА_1 порушив саме вимоги п.п. 2.3б, 13.1 ПДР.

Так, з переглянутого під час апеляційного розгляду справи відеозаписів із камер відеоспостереження, апеляційним судом встановлено, що на перехресті вул. Василіянок-Дністровська-Тарнавського, в м. Івано-Франківську у правій смузі в напрямку вул. Вовчинецької рухався автомобіль марки Volkswagen Crafter, під керуванням ОСОБА_2 , і в той час, поряд із ним транспортний засіб марки Chevrolet Camaro, під керуванням водія ОСОБА_1 , здійснював рух лівою крайньою смугою, при цьому не змінюючи траєкторії руху. В подальшому на вказаному відеозаписі видно, що коли вказані автомобілі заїхали за вказане перехрестя, транспортний засіб марки Volkswagen Crafter почав виконувати маневр перелаштування в ліву смугу руху, де в той час здійснював рух автомобіль марки Chevrolet Camaro, під керуванням водія ОСОБА_1 , і в результаті відбулось зіткнення, внаслідок чого автомобіль розвернуло та відкинуло на праву крайню смугу попутного руху, після чого, проїхавши ще деяку відстань, його автомобіль зупинився, а автомобіль під керуванням ОСОБА_2 частково виїхав на крайню ліву смугу руху, де там і зупинився.

Суддя першої інстанції прийшов до обґрунтованого переконання, про те, що, дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої транспортні засоби Chevrolet Camaro, д.н.з. НОМЕР_1 , та Volkswagen Crafter, д.н.з. НОМЕР_2 , отримали механічні пошкодження внаслідок зіткнення, має прямий причинно-наслідковий зв`язок з тим, що саме водій транспортного засобу марки Volkswagen Crafter, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 своїми діями створив аварійну обстановку, не дотримавшись безпечного бокового інтервалу, на що вказує, зокрема, схема місця ДТП та відображені на ній дорожня обстановка, місце зіткнення та розміщення транспортних засобів, локалізація їх механічних пошкоджень, а також переглянуті в судовому засіданні відеозаписи із камер відеоспотереженні, на яких також чітко зафіксовано момент та місце зіткнення, розміщення транспортних засобів та їх пошкодження та фотосвітлини.

Окрім цього, слід також зазначити, що згідно матеріалів вказаної справи, щодо потерпілого ОСОБА_2 також було складено протокол про адмінправопорушення за ст. 124 КУпАП за порушення вимог п.п. 2.3Б та 13.1 ПДР. Постановою судді Івано-Франківського міського суду від 16.02.2021 року ОСОБА_2 за вчинення даної ДТП визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Постановою судді Івано-Франківського апеляційного суду від 31.03.2021 року АС ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову судді Івано-Франківського міського суду від 16 лютого 2021 щодо нього без змін.

Водночас, в ході судового розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КУпАП щодо ОСОБА_1 доказів того, що останній спровокував чи створив дану аварійну ситуацію, порушивши при цьому ПДР, судом першої та апеляційної інстанції здобуто не було.

Таким чином, досліджені в ході судового розгляду справи докази, підтверджують факт дорожньо-транспортної пригоди, проте не вказують на порушення саме ОСОБА_1 вимог ПДР, які б мали прямий причинно-наслідковий зв`язок із тим, що транспортні засоби отримали ці механічні пошкодження.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд визнає, що по даній справі вчинення адміністративного правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом, а саме факту вчинення ОСОБА_1 ДТП, за що передбачено відповідальність ст. 124 КУпАП, тому суддя першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, про відсутність в його діях складу даного адміністративного правопорушення (вини), що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу.

За таких обставин, АС потерпілого ОСОБА_2 слід залишити без задоволення. На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП суд, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 лютого 2021 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду Ю.Д. Шкрібляк