ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
20 жовтня 2021 рокуСправа №: 695/955/21
Номер провадження 3/695/913/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2021 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Степченко М.Ю., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності, які надійшли з Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №492704 від 04.04.2021 року, ОСОБА_1 , 04.04.2021 р. о 16 год. 30 хв., в с. Домантово, по вул. Лесі Українки, керував автомобілем «ВАЗ-21104», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови, координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що він їхав до свого друга ОСОБА_4 і по дорозі розминувся з поліцейськими. Після того як він зупинився, до нього під`їхали працівники поліції та повідомили, що він перевищив швидкість та попросили пред`явити документ, запитали чи не вживав він алкогольні напої, запропонували дихнути. Він надав документи та сказав, що алкогольних напоїв не вживав та готовий пройти освідування. Працівник поліції почав складати протокол, зателефонував свідкам - працівникам, з якими проводив рейд. Свідки під`їхали на Рено ОСОБА_5 , вони не вникали у розмову. Працівники поліції пропонували дихнути, але не пропонували продути алкотестер та не пропонували пройти медичне освідування. Працівники поліції не повідомляли про проведення відеозапису. ОСОБА_1 вказував, що він не перебував ні в стані алкогольного, ні в стані наркотичного сп`яніння. Підписав протокол, зважаючи на запевнення працівника поліції, що так матиме менше проблем.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Побиванець Ю.В. просив суд закрити провадження в справі в зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні 24.09.2021 р. свідок ОСОБА_4 повідомив, що до нього повинен був приїхати ОСОБА_1 . Він вийшов йому на зустріч та на початку вул. Л.Українки побачив ОСОБА_6 , а біля нього стояв автомобіль Рено Дастер синього кольору. Коли підійшов до них, то чув як працівники поліції вказували, що ОСОБА_6 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, при цьому він не чув, щоб останньому пропонували пройти освідування на місці за допомогою алкотестеру Драгер, або в медичному закладі. Свідок зазначив, що ОСОБА_6 пропонував, щоб його відвезли на освідування для здачі аналізів у лікарню. Свідок ствердив, що ОСОБА_1 був тверезий, жодних ознак сп`яніння він не мав, його поведінка була адекватна.

У судове засідання неодноразово викликалися свідки, зазначені в протоколі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , але вони не з`явилися з невідомих суду причин.

Вислухавши пояснення учасників процесу, доводи захисника, дослідивши матеріали справи, суддя встановив наступні обставини.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ст.7 КУпАП).

За положенням ст.245 КУпАП завданнями провадження у зазначених справах є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За вимогами ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

У відповідності до ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також враховуючи практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії»(рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії»(заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), суддя виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, так і у справах про адміністративні правопорушення, суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у протоколі про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У протоколі зазначені свідками працівники Управління Державного агентства рибного господарства у Черкаській області - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Захисник ОСОБА_1 адвокат Побиванець Ю.В. вважає, що це є порушенням п.6 частини ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. (п.6 розділу ІІ Інструкції)

Пунктом 12 Розділу ІІ Інструкції визначено, що в разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

При направленні водія на огляд виписується направлення форма якого, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Згідно листа Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області від 24.09.2021 р. №10156/65/01.2021 відеофіксація факту відмови ОСОБА_1 від проведення освідування, що мало місце 04.04.2021 р. у с. Домантове відсутня та не застосовувалася.

Разом із тим суд зазначає, що матеріали справи містять суперечності, а саме в протоколі вказано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження освідування на стан наркотичного сп`яніння, а в письмових поясненнях свідків зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Будь-яких доказів, які б підтвердили факти, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення матеріли справи не містять.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно положення ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ст. п.1 ч.1 ст.247 провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

У зв`язку з вище викладеним, враховуючи, що в суду виникли сумніви щодо реальності вчинення особою, що притягується до адміністративної відповідальності, правопорушення, відсутністю доказів, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.130, 247, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП провадженням закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд протягом 10 днів.

Суддя М.Ю. Степченко