Провадження № 3/311/36/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2021 року місто Василівка

Суддя Василівського районного суду Запорізької області Задорожко Д.А., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвоката Голікової Г.В., розглянувши адміністративний матеріал (протокол №0073/09/ НОМЕР_1 від 19 грудня 2020 року), який надійшов з ГУ ДПС в Запорізькій області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , громадянина України, працюючого ФОП, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.164 КУпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкримінувалося те, що 09 листопада 2020 року, під час проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 за місцем провадження діяльності за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено вчинення ОСОБА_1 порушення ч.1, ч.8, ч.16 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР зі змінами та доповненнями, що виразилось у зберіганні пального в резервуарі за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 01 липня 2019 року до 08 жовтня 2020 року (включно) без отримання ліцензії на право зберігання пального, що є провадженням господарської діяльності без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.164 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник просили провадження у справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, надавши суду письмові заперечення, зміст яких зводиться до наступного.

На думку ОСОБА_1 , викладені обставини в протоколі адміністративного правопорушення не відповідають дійсним обставинам.

Передумовами для складення протоколу про адміністративне правопорушення стали наступні обставини.

В період з 29.10.2020 тривалістю 10 діб Головним управлінням ДПС у Запорізькій області (далі ГУ ДПС, податковий орган) згідно наказу №254-П від 28.10.2020 «Про проведення фактичної перевірки», проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питання здійснення контролю за додержанням суб`єктом господарювання вимог законодавства, які є обов`язковими при виробництві, обліку, зберіганні та транспортуванні пального; наявності супровідних документів на товар (прибуткових, товарно-транспортних, видаткових та акцизних накладних), виявлення порушень у сфері виробництва і обігу пального за період з 01.07.2019 по день закінчення перевірки.

За результатами перевірки складений акт від 09.11.2020 №543/08/01/09/ НОМЕР_1 (далі акт перевірки), який отримано ФОП ОСОБА_1 .

У акті перевірки, співробітниками ГУ ДПС зроблено висновки щодо порушення вимог: ч.1, ч.8, ч.16 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі Закон №481); п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України.

ОСОБА_1 вказує, що акт перевірки з викладеними у ньому фактами та висновками не можна розглядати як рішення суб`єкта владних повноважень, що породжує для платника податків певні правові наслідки, оскільки він є виключно носієм доказової інформації про виявлені податковиморганом порушення і обов`язковим документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.

Так, на підставі акту перевірки ГУ ДПС винесено податкове повідомлення-рішення від 09.12.2020 №1, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у сумі 500 000,00 грн., отримане ним 04.01.2021.

Отже, висновки, викладені в акті перевірки, беруться до уваги податковим органом при вирішенні питання про можливість винесення податкового повідомлення-рішення, яке, в свою чергу, відповідно до положень Податкового Кодексу України, набуває статусу узгодженого лише після завершення процедури його адміністративного оскарження, яка була ініційована ФОП ОСОБА_1 шляхом направлення поштою до ДПС України скарги від на податкове повідомлення-рішення від 09.12.2020 №1.

Крім того, ОСОБА_1 зазначив наступне.

ФОП ОСОБА_1 було здійснено придбання 9 310 л. дизельного пального за договором на поставку нафтопродуктів №74/2019 від 15.07.2019, укладеним з TOB «АРНІ 2010» (), що підтверджується видатковою накладною №РН-000822 від 03.07.2020 на загальну суму 145 682,88 грн., в т.ч. ГІДВ - 24 280,48 грн. Оплата пального, на підставі рахунку-фактури №СФ-0000692 від 02.07.2020, здійснена у повному обсязі, відповідно до платіжного доручення №91 від 03.07.2020.

Доставка пального здійснювалась ФОП ОСОБА_2 , за замовленням ТОВ «АРНІ 2010», що підтверджується товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) №РН-000822 від 03.07.2020. Відвантаження палива в кількості 9310 л. відбулось у транспортний засіб - спеціальна вантажна паливоцистерна КАМАЗ 53213 ємністю 10 м3, державний номер НОМЕР_2 , який ФОП ОСОБА_1 орендував у ФОП ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на підставі договору оренди транспортного засобу від 01.07.2020, для тимчасового зберігання та доставки дизельного палива на орендовані земельні паї для заправки сільськогосподарської техніки.

Господарські відносини між ФОП ОСОБА_1 (замовник) та ФОП ОСОБА_3 (Виконавець), окрім договору від 01.07.2020, підтверджуються також актом приймання-передачі транспортного засобу від 01.07.2020, актом приймання-передачі транспортного засобу від 31.10.2020, актом здачі-прийняття робіт (наданих послуг) №А-00000001 від 31.10.2020, рахунком-фактурою №А-00000001 від 31.10.2020, платіжним дорученням №178 від 29.12.2020.

Отже, у ФОП ОСОБА_1 були потужності - ємність 10 м3, встановлена на спеціальному транспортному засобі, для прийняття та зберігання пального, придбаного 03.07.2020 у TOB «АРНІ 2010» в обсязі 9 310 л.

Крім того, доказом відсутності зберігання пального у ємності, що знаходиться на території АДРЕСА_1 , є встановлення під час проведення фактичної перевірки станом на 29.10.2020 відсутності залишків пального у резервуарах.

ФОП ОСОБА_1 на праві власності належать наступні транспортні засоби: вантажний самоскид ГАЗ-САЗ 3507, державний номер НОМЕР_4 , тип пального В, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_5 від 05.11.2010, об`єм паливного баку 110л.; зернозбиральний комбайн НИВА СК-5М, державний номер 65-90 серія ЗЖ, що підтверджується технічним талоном ТТ025058 від 09.09.1999, об`єм паливного баку - 330 л.; трактор колісний МТЗ-82, реєстраційний номер НОМЕР_6 , що підтверджується свідоцтвом на реєстрацію машини серія НОМЕР_7 від 17.05.2011, об`єм паливного баку - 130 л.; трактор колісний МТЗ-82, реєстраційний номер НОМЕР_8 , що підтверджується свідоцтвом на реєстрацію машини серія НОМЕР_9 від 25.03.2016, об`єм паливного баку - 130 л. Тобто загалом об`єм паливних баків транспортних засобів, що мають дизельний двигун становить 590 л.

ФОП ОСОБА_1 отримано ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) дата реєстрації 09.10.2020 на 2 резервуари для зберігання пального загальною ємністю 5 000 л. за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 .

На підтвердження наявності 2-х бочок для палива об`ємом по 2 500 л. кожна ФОП ОСОБА_1 подано до податкового органу Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність (Форма 20-ОПП), що підтверджується квитанцією №2 від 10.09.2020.

Варто зазначити, що ФОП ОСОБА_1 , отримавши пальне згідно видаткової накладної №РН-000822 від 03.07.2020 об`ємом 9 310 л., не міг зберігати його у ємностях об`ємом 5 000 л.

ОСОБА_1 зауважує, що податковим органом у акті перевірки не було відображено об`єму ємностей для зберігання пального та їх опису, тобто податковим органом не у повній мірі встановлено фактичні обставини.

Відповідно до абз.51 ст. 1 Закону №481 місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

Відповідно до абз.55 ст.1 Закону №481 зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Приписами ч.1 ст.15 Закону №481 визначено, що оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Крім цього, згідно ч.38 ст.15 Закону №481, для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів: документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення; акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального; дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

З вказаних вище положень законодавства, випливає висновок, що зберігання пального у ємностях, встановлених на транспортних засобах, не підпадає під діяльність, яка ліцензується, оскільки така ємність не розташована на земельній ділянці, не є об`єктом будівництва та не потребує акта введення в експлуатацію (чи будь-якого іншого документа органу архітектури).

Аналогічний висновок можна зробити і з приписів ч.43 ст.15 Закону №481, згідно з якою суб`єкти господарювання, що здійснюють зберігання пального, яке не реалізовується іншим особам і використовується виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, копії зазначених документів не подають. Такі суб`єкти господарювання у заяві зазначають про використання пального для потреб власного споживання чи переробки, загальну місткість резервуарів, що використовуються для зберігання пального, та їх фактичне місцезнаходження, а також фактичне місцезнаходження ємностей, що використовуються для зберігання пального.

Ємності встановлені на транспортних засобах не мають адреси місцезнаходження адже є рухомим майном та більшу частину часу знаходяться у русі, що також виключає отримання ліцензії на зберігання пального у таких ємностях.

Такий висновок відповідає роз`ясненню ДФС України від 15.08.2019 №3814/6/99-99- 12-02-02-15/1ПК, в якому зазначено, що у розумінні Закону №481, суб`єкту господарювання необхідно отримувати ліцензію для здійснення зберігання пального у стаціонарних цистернах/ємностях.

Таким чином, зберігання пального у ємностях, встановлених на транспортних засобах не потребує отримання ліцензії на право зберігання пального, оскільки дані резервуари не є нерухомим майном, не мають прив`язки до земельної ділянки (території), не мають своєї адреси, як обов`язкової умови ліцензування зберігання пального згідно із ч.38, 43 ст.15 Закону №481.

Варто зауважити, що під час перевірки податковим органом не встановлено фактичне зберігання ФОП ОСОБА_1 пального у його стаціонарних паливних ємностях, оскільки залишки пального в них були відсутні. Висновки акту перевірки ґрунтуються лише на тому факті, що ФОП ОСОБА_1 здійснено придбання пального відповідно до видаткової накладної №РН-000822 від 03.07.2020, без встановлення його фактичного місця зберігання.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 вважав, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.164 КУпАП, в зв`язку з чим просив провадження закрити.

Оглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, суд вважає, що під час судового розгляду не знайшло свого об`єктивного підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною першою статті 164 КУпАП передбачена відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.

Господарська діяльність - це будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у діяльності, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

На думку суду, протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали не містять об`єктивних та переконливих відомостей про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, виходячи з наступного.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_1 інкримінувалося зберігання пального в резервуарі за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 01 липня 2019 року до 08 жовтня 2020 року (включно) без отримання ліцензії на право зберігання пального.

Одночасно з цим, з доданих ОСОБА_1 доказів встановлено, що ФОП ОСОБА_1 було здійснено придбання 9 310 л. дизельного пального за договором на поставку нафтопродуктів №74/2019 від 15.07.2019, укладеним з TOB «АРНІ 2010» (), що підтверджується видатковою накладною №РН-000822 від 03.07.2020 на загальну суму 145 682,88 грн., в т.ч. ПДВ - 24 280,48 грн. Оплата пального, на підставі рахунку-фактури №СФ-0000692 від 02.07.2020, здійснена у повному обсязі, відповідно до платіжного доручення №91 від 03.07.2020.

Доставка пального здійснювалась ФОП ОСОБА_2 , за замовленням ТОВ «АРНІ 2010», що підтверджується товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) №РН-000822 від 03.07.2020. Відвантаження палива в кількості 9 310 л. відбулось у транспортний засіб - спеціальна вантажна паливоцистерна КАМАЗ 53213 ємністю 10 м3, державний номер НОМЕР_2 , який ФОП ОСОБА_1 орендував у ФОП ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на підставі договору оренди транспортного засобу від 01.07.2020, для тимчасового зберігання та доставки дизельного палива на орендовані земельні паї для заправки сільськогосподарської техніки.

Господарські відносини між ФОП ОСОБА_1 (замовник) та ФОП ОСОБА_3 (Виконавець), окрім договору від 01.07.2020, підтверджуються також актом приймання-передачі транспортного засобу від 01.07.2020, актом приймання-передачі транспортного засобу від 31.10.2020, актом здачі-прийняття робіт (наданих послуг) №А-00000001 від 31.10.2020, рахунком-фактурою №А-00000001 від 31.10.2020, платіжним дорученням №178 від 29.12.2020

З огляду на викладене, суд зазначає, що пальне у відповідному об`ємі набуте ОСОБА_1 саме 03 липня 2020 року. Одночасно з цим, органом, яким складено протокол поро адміністративне правопорушення, не наведено доказів зберігання ОСОБА_1 пального з порушенням вимог законодавства з 01 липня 2019 року до 03 липня 2020 року.

З досліджених вище доказів випливає, що у ФОП ОСОБА_1 були потужності - ємність 10 м3, встановлена на спеціальному транспортному засобі, для прийняття та зберігання пального, придбаного 03.07.2020 у TOB «АРНІ 2010» в обсязі 9 310 л.

Крім того, доказом відсутності зберігання пального у ємності, що знаходиться на території АДРЕСА_1 , є встановлення під час проведення фактичної перевірки станом на 29.10.2020 відсутності залишків пального у резервуарах, що відображено в самому акті перевірки.

Суд зазначає, що зберігання пального у ємностях, встановлених на транспортних засобах не потребує отримання ліцензії на право зберігання пального, оскільки дані резервуари не є нерухомим майном, не мають прив`язки до земельної ділянки (території), не мають своєї адреси, як обов`язкової умови ліцензування зберігання пального згідно із ч.38, 43 ст.15 Закону №481.

Суд зауважує, що під час перевірки податковим органом не встановлено фактичне зберігання ФОП ОСОБА_1 пального у його стаціонарних паливних ємностях, оскільки залишки пального в них були відсутні. Висновки акту перевірки ґрунтуються лише на тому, що ФОП ОСОБА_1 здійснено придбання пального відповідно до видаткової накладної №РН-000822 від 03.07.2020, без встановлення його фактичного місця зберігання.

Крім того, суд зазначає, що положення частин 1 та 16 статті 15 Закону, регулюють відносини, які виникають у суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність щодо оптової торгівлі пальним та зберігання пального.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява №926/08), суд приходить до висновку, що направлені до суду матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, отже, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

З огляду на викладене та приймаючи до уваги, що належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, суду не надано, суд приходить до висновку про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП України, та вважає необхідним провадження у справі закрити.

Керуючись п.1 ст. 247, ст.ст. 283, 284 ,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання скарги до Запорізького апеляційного суду через Василівський районний суд Запорізької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області Д.А.Задорожко