КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2021 року

м. Київ

справа №381/1850/21

провадження №33/824/4904/2021

Київський апеляційний суд у складі судді Кравець В.А.

за участю захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 - Швиркова Олександра Станіславовича

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 - Швиркова Олександра Станіславовича

на постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2021 року у складі судді Забелян Н.В.,

якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Судом установлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №234551, 25 травня 2021 року о 18:00 год. в Київській області, смт. Борова, по вул. Миру водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та повідомив, що вживав алкоголь до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Від проходження тесту відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.10є ПДР України, за що відповідальність передбачена частиною четвертою статті 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_1 - Швирков О.С. 11 жовтня 2021 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вказану постанову вважає незаконною та необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що ОСОБА_1 працівників поліції 25 травня 2021 року не бачив, ніхто з працівників поліції відносно нього на місці зупинки його автомобіля будь-яких протоколів не складав та він ці протоколи не підписував.

Вказує, що працівники поліції, перебуваючи в медичному закладі в присутності двох осіб, склали адміністративний протокол за частиною першою статті 130 КУпАП.

Зауважує, що ОСОБА_1 не був учасником ДТП та не був зупинений на вимогу поліції.

Також посилається на те, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не могли бути свідками керування транспортним засобом та відмови ОСОБА_1 від медичного огляду, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом о 18:00 год., свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 засвідчили про свою присутність під час відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду о 18:40, відеозапис за участю невідомої особи зроблено о 19:12 год., а протокол складено о 20:00 год.

Відеозапис не містить фактичних даних про участь ОСОБА_1 в ДТП та/або його зупинку на вимогу працівника поліції та свідчить про відсутність свідків.

Адвокат ОСОБА_1 - Швирков О.С. у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених у скарзі.

Вислухавши пояснення адвоката особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд доходить висновку, що подана скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_4 винуватим себе не визнав, посилаючись на безпідставну поведінку працівників поліції.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №234551 від 25 травня 2021 року вбачається, що 25 травня 2021 року о 18:00 год. в Київській області, смт. Борова, по вул. Миру водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та повідомив, що вживав алкоголь до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Від проходження тесту відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.10 є ПДР України, за що відповідальність передбачена частиною четвертою статті 130 КУпАП.

Відповідно до п.2.9.а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 2.10є ПДР Україниводій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

За змістом ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачено, що вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, суд послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 234551, акт огляду на стан сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів, письмові пояснення свідків відповідно до яких у їх присутності ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння відмовився проходити огляд на стан сп`яніння, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, диск з відеозаписом.

Судом першої інстанції було досліджено дані відеозапису з нагрудної камери працівника патрульної поліції, згідно яких працівники поліції під час розмови з ОСОБА_1 запропонували останньому пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою Драгер 6810 до початку медичного огляду, однак ОСОБА_1 відмовився від огляду та запропонував пройти тест своїй дружині, оскільки, як він зазначив, саме вона була за кермом. Також ОСОБА_1 на камеру повідомив, що вживав алкоголь до початку проведення медичного огляду в медичному закладі, оскільки перехвилювався через його побиття невстановленою особою.

Підстави вважати вказаний відеозапис недопустимим доказом у суду апеляційної інстанції відсутні, оскільки на ньому зафіксовані усі процесуальні дії, які мав вчинити поліцейський при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вказаний протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

При цьому, протокол не містить будь-яких пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з приводу незгоди з його змістом, як і не містить жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення. Даних про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції матеріали справи також не містять.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, вищезазначеними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.10є ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

До того ж, суд бере до уваги пояснення адвоката Доломанського В.М., що останній керував в цей день транспортним засобом особисто та мав причетність до бійки з невстановленою особою, за наслідками якої його було доставлено до лікарні з переломом кісток носу та крововиливом під лівим оком до того, як приїхали працівники поліції.

Дані пояснення не спростовують обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення щодо вживання ОСОБА_1 алкоголю до проведення медичного огляду.

Частиною 2 ст. 38 КУпАП передбачено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

При накладенні адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 130 КУпАП на ОСОБА_1 суд першої інстанції вказав, що під час розгляду справи судом не встановлено будь-яких пом`якшуючих чи обтяжуючих обставин, що могли бути враховані при обранні адміністративного стягнення, враховуючи суспільну небезпеку та характер вчиненого правопорушення, особу порушника.

Разом з тим, судом першої інстанції безпідставно накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, тоді як санкцією частини четвертої статті 130 КУпАП передбачено позбавлення права керування транспортними засобами строком на три роки.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції вимог закону при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладенні на нього стягнення. Проте, у зв`язку невідповідністю постанови суду першої інстанції в частині накладення стягнення, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нової постанови про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Керуючись статтями 284, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 - Швиркова Олександра Станіславовича - задовольнити частково.

Постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2021 року - скасувати та ухвалити нову постанову наступного змісту.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Кравець