КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/4425/2021 Доповідач-суддя Матвієнко Ю.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2021 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Матвієнко Ю.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Поправки Вікторії Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 13 вересня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 13 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» № 1231-IX від 16.02.2021 та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 гривні 00 копійок.

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 22.07.2021 о 01:06 год. керував ТЗ «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Алма-Атинська, 18 у м. Києві, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, почервоніння очей та від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, з використанням спеціальних технічних засобів, у зв`язку з чим своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з постановою суду, адвокат Поправка В.М. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 13 вересня 2021 року та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обгрунтовуючи скаргу, адвокат Поправка В.М. заперечила факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та зазначила, що постанова суду винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним з`ясуванням норм матеріального права, при цьому суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване застосування стягнення як виду покарання за адміністративне правопорушення, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

У апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що відповідно до оскаржуваної постанови судом встановлено, що ОСОБА_1 22.07.2021 о 01:06 год. керував ТЗ «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Алма-Атинська, 18 у м. Києві, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, почервоніння очей та від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, з використанням спеціальних технічних засобів, у зв`язку з чим своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Одночасно, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 215088, ОСОБА_1 22.07.2021 о 01:06 год. керував ТЗ «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Алма-Атинська, 18 у м. Києві, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, нестійка хода, почервоніння очей), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ за допомогою приладу алкотестеру «Драгер» або у лікаря нарколога в КНП КМНКЛ «Соціотерапія»по вул. П.Запорожця, 20, водій відмовився. Подія фіксувалась на БК-АА00762, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Тобто, встановлені судом обставини справивідповідно до оскаржуваної постанови не в повній мірі відповідають тим, що зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 215088 (відмінні ознаки алкогольного сп`яніння, обставини та факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння).

У апеляційній скарзі також зазначено, що в основу оскаржуваної постанови, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 215088, судом покладено направленняна огляд, дані якого, на думку суду, кореспондуються з відомостями протоколу про адміністративне правопорушення, у т.ч. щодо ідентифікованих ознак стану сп`яніння у водія; відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який на думку суду кореспондується з фактичними обставинами справи та указує на факт порушення водієм указаних пунктів ПДР.

При цьому, судом при розгляді справи не було взято до уваги ті обставини, що відповідно до відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, водій не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння. Більше того, відповідно до відеозапису, долученого до матеріалів справи особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, останній вимагав доставити його до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак отримав відмову від працівників патрульної поліції. Того ж дня, 22.07.2021 року ОСОБА_1 самостійно звернувся до КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, внаслідок чого отримав Висновок, відповідно до якого у нього ознак сп`яніння не виявлено.

Також захисник у скарзі посилалась на те, що підставою для зупинки транспортного засобу поліцейськими було зазначено керування водієм транспортним засобом по зустрічній смузі, тобто, порушення п. 11.4 ПДР.

Відповідно до пунктів 4, 5 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постановуу справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, якщо воно вчинене особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, або його розгляд не віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський відповідно до статті 255 КУпАП складає протокол про адміністративне правопорушення.

Тобто, після зупинки транспортного засобу працівники патрульної поліції мали розглянути справу щодо правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, віднесену до компетенції Національної поліції України, та за наявності відповідних підстав винести постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання протоколу. Після цього, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого не віднесено до компетенції Національної поліції України (в тому числі передбаченого статтею 130 КУпАП), поліцейський відповідно до статті 255 КУпАП мав скласти протоколпро адміністративне правопорушення.

Однак, всупереч вказаному, постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО №4520194 винесена 22.07.2021 року о 02:49:27 год., в той час як протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 215088 складено 22.07.2021 року значно раніше, а саме о 01:45 год.

Крім того, у скарзі апелянтом зазначено, що при ухваленні оскаржуваної постанови суддею Дніпровського районного суду міста Києва не було взято до уваги факту відсутності у матеріалах справи про адміністративне правопорушення будь-яких даних та належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, а також факт законної зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції.

Ще одним порушенням порядку проведення огляду на стан сп`яніння, на думку апелянта, є те, що відмова водія від проходження огляду в закладі охорони здоров`я має бути зафіксована поліцейським в присутності двох свідків шляхом складення протоколу про адміністративне правопорушення. Всупереч вищенаведеним вимогам працівниками поліції ОСОБА_1 не було доставлено у встановлений законодавством час для проведення огляду на стан сп`яніння, а також не зафіксовано відмову водія від проведення огляду в закладі охорони здоров`я в присутності двох свідків, що свідчить про порушення патрульними поліцейськими порядку направлення особи на огляд до медичного закладу з метою виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП.

Таким чином, оскільки Дніпровським районним судом міста Києва не було повно та всебічно досліджено обставин вчинення адміністративного правопорушення, та не було встановлено факту наявності або відсутності події та складу адміністративного правопорушення, постанова по справі про адміністративне правопорушення №755/14347/21 підлягає скасуванню як така, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Поправки В.М., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Так, зібраними у справі доказами є: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №215088 від 22.07.2021 року (а.с.1), рапорт від 22.07.2021 року (а.с.3), направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.07.2021 року (а.с.2) диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (а.с.5).

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність особи настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так само за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову осіб, які керують транспортними засобами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, диспозицією ч. 1 статті 130 КУпАП охоплюються одразу три склади адміністративного правопорушення: по-перше, керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє, відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Кожен склад складає окреме правопорушення. При цьому об`єктивна сторона останнього полягає саме у відмові від проходження зазначеного огляду.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, абз. 2 п. 27 роз`яснено, що якщо водій ухиляється від огляду, це є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що інспектор поліції о 01:10:36 годині ночі пояснює ОСОБА_1 причину зупинки (їзда по зустрічній смузі у стані сп`яніння), а о 01:14:44 годині пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на Драгері або у лікаря-нарколога, на що ОСОБА_1 зазначає, що він не відмовляється пройти огляд, однак в присутності його адвоката, після надання доказів його зупинки. Пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння висловлювалась працівниками поліції ще принаймні чотири рази, на що ОСОБА_1 зазначав, що не відмовляється від огляду, однак вимагав надання доказів причин його зупинки поліцейськими. Така поведінка ОСОБА_1 була обґрунтовано розцінена працівниками поліції як відмова від проходження огляду, про що вони о 01:40:00 годині і повідомили ОСОБА_1 , зазначивши, що відносно нього буде складений відповідний протокол.

Таким чином, як вбачається з матеріалів адміністративної справи, винуватість особи, що притягується до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №215088 від 22.07.2021 року, складеним та підписаним уповноваженою на це особою; рапортом від 22.07.2021 року, у якому зафіксовані обставини зупинки ОСОБА_1 та факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на законну вимогу поліцейського; диском з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, при перегляді якого підтверджується факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що неодноразово пропонувалося йому працівниками поліції; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; постановою від 22.07.2021 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, з якої вбачається, що ОСОБА_1 22.07.2021 року о 01 год. 06 хв. керував транспортним засобом «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Алма-Атинська, 18 у м. Києві по зустрічній смузі, за що на правопорушника було накладено штраф у розмірі 510 грн.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право володіти і керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , який 22 липня 2021 року о 01 год. 06 хв. у м.Києві керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на вимогу працівника поліції відмовився.

За таких обставин суд прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 допустив порушення п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що у постанові суду та протоколі, складеному інспектором поліції, містяться відмінні між собою відомості, не спростовують обгрунтованості висновків суду в частині доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке полягає у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу поліцейського. При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що наявність чи відсутність у поліцейського підстав для предявлення вимоги, що входить у межі його повноважень, не може братися до уваги при вирішенні питання щодо наявності чи відсутності складу певного порушення.

Доводи скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, на переконання апеляційного суду є нічим іншим, як намаганням правопорушника уникнути відповідальності, оскільки при перегляді відео з нагрудної бодікамери поліцейського вбачається, що працівниками поліції ОСОБА_1 неодноразово пропонувалося пройти огляд як на місці за допомогою приладу «Драгер», так і у лікаря нарколога у відповідному закладі охорони здоров`я, що підтверджується і іншими наявними у справі доказами. При цьому ОСОБА_1 , нехтуючи своїм обов`язком, як водій, виконати законну вимогу поліцейського про проходження огляду, ухилявся від прямої відповіді, зазначаючи, що він не відмовляється, однак лише після надання доказів причини зупинки. Такі дії правопорушника обгрунтовано були розцінені поліцейськими як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, що є самостійною підставою для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 у цей же день пройшов огляд у лікаря нарколога, за наслідками якого він не перебуває у стані алкогольного сп`яніння, то згідно долученого до апеляційної скарги висновку (а.с.35) ОСОБА_1 пройшов огляд у лікаря-нарколога 22.07.2021 року о 20 год. 35 хвилин, тобто більше ніж через 2 години після складання відносно нього протоколу, у зв`язку із чим даний висновок не є належним та допустимим доказом, який спростовує висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 .

Доводи скарги про порушення порядку складання протоколу відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останнього було зупинено за проїзд по зустрічній смузі, і саме ця справа, на думку апелянта, мала бути розглянута першою, натомість з матеріалів справи вбачається, що постанова про накладення на ОСОБА_1 штрафу за проїзд по зустрічній смузі (ч. 2 ст.122 КУпАП) була винесена поліцейським значно пізніше о 02:49:27 год., апеляційним судом відхиляються, оскільки з наявного у справі відеозапису вбачається, що розгляд справи про порушення ОСОБА_1 ч. 2 ст. 122 КУпАП (проїзд по зустрічній смузі) проведений поліцейським з дотриманням вимог діючого законодавства із винесенням відповідної постанови про накладення штрафу, і діюче законодавство не містить заборони на розгляд такої справи поліцейським після складання ним протоколу відносно правопорушника за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Слід зазначити, що накладений на нього штраф у розмірі 510 грн. ОСОБА_1 сплатив та постанову поліцейського про накладення штрафу у судовому порядку не оскаржував, що свідчить про його згоду з фактом порушення ним правил дорожнього руху, яке мало місце 22.07.2021 року о 01 год. 06 хв. по вул. Алма-Атинській, 18 у м. Києві.

Відхиляються апеляційним судом і доводи скарги про те, що при огляді ОСОБА_1 мали бути присутні свідки, яких натомість не було, оскільки згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, і лише у разі неможливості застосування цих засобів, огляд проводиться у присутності двох свідків. З матеріалів справи вбачається, що огляд з самого початку проводився із застосуванням технічних засобів відеозапису, долучених в подальшому до матеріалів справи, у зв`язку із чим необхідності у залученні свідків у даній ситуації не було.

Оцінюючи сукупність наявних у справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону. Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст.279, 280 КУпАП допущено не було, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були б підставами для її скасування та закриття провадження у справі, як про те ставилось питання в апеляційній скарзі, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи наведене, вважаю, що постанова судді Дніпровського районного суду м. Києва від 13 вересня 2021 року є законною та обґрунтованою, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника Поправки В.М. - залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Поправки Вікторії Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 13 вересня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, із накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Ю.О.Матвієнко