1Справа № 335/3585/21 3/335/923/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., за участю представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - захисника адвоката Сєдова М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, що надійшли від Управління патрульної поліції в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 090941 складеного 23.03.2021 року, 23.03.2021 року о 22 год. 20 хв., в м. Запоріжжі, Вознесенівський район, вул. Перемоги, 121, водій ОСОБА_2 , керуючи МТЗ 54 марки РУТА 20, д.н.з. НОМЕР_1 , який виконував регулярні пасажирські перевезення та на момент зупинки у салоні кількість пасажирів перевищувала дозволену, визначено технічною характеристикою ТЗ, а саме у салоні перебувало 40 осіб, чим водій порушив дозволену кількість на 21 особу, та порушив п. 2 п.п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 року, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Сєдов М.В., посилаючись на відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення, просив провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Як пояснив суду адвокат, на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, до протоколу було додано рапорт та відеоматеріали, зафіксовані борткамерою та записані на СД-диск. Проте, з вказаних матеріалів не можливо встановити точну кількість пасажирів, що перебували у салоні на момент зупинки транспортного засобу поліцейськими, оскільки, сам факт знаходження у салоні стоячи не вказуючи на наявність порушення карантинних вимог, так як приписи Постанови КМУ 1236 не забороняють перевезення стоячих пасажирів, а встановлюють обмеження лише щодо їх кількості, яка визначається технічною характеристикою автомобіля та зазначається в реєстраційних документах.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних щодо технічної характеристики транспортного засобу, визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, із зазначенням кількості місць для сидіння пасажирів у даному транспортному засобі, є неможливим встановлення ані технічної характеристики автомобіля, ані факту перевищення кількості пасажирів транспортного засобу, відповідно до кількості місць для сидіння. Отже, докази, які б свідчили про скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, матеріали справи не містять.

Розглянувши клопотання про закриття провадження у справі, дослідивши матеріали справи та надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За змістом ст. 279 КУпАП, ці обставини встановлюються в ході дослідження доказів під час розгляду справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Окрім цього, вирішуючи питання про те, чи в даному випадку водій може нести відповідальність за порушення встановлених обмежень слід врахувати таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, являється порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Оскільки норма ч. 1 ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, то працівником поліції було правильно зазначений у протоколі факт порушення водієм пп. 10 п. 2 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року, якою встановлено відповідальність за здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу і визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбаченні цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Статтею 133-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено відповідальність за порушення правил надання послуг та вимог безпеки при наданні послуг з перевезення пасажирів чи вантажів автомобільним транспортом, яка не передбачає відповідальність водія за невиконання вимог законодавства під час перевезення пасажирів в період дії карантину.

Окрім того, статтею 121-2 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил перевезення пасажирів при наданні послуг з перевезення пасажирів, зокрема за перевезення водіями транспортних засобів, що працюють у режимі маршрутних таксі, пасажирів понад максимальну кількість, передбачену технічною характеристикою транспортного засобу або визначену в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, а також перевезення водіями транспортних засобів, що здійснюють міжміські чи міжнародні перевезення, пасажирів, кількість яких перевищує кількість місць для сидіння, передбачену технічною характеристикою транспортного засобу або визначену в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 , будучи водієм МТЗ марки РУТА 20, д.н.з. НОМЕР_1 , при здійсненні регулярних перевезень пасажирів по маршруту № 54 в м. Запоріжжі, був в якості найманого працівника, отже він не є суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення.

Однак його обов`язки як водія визначені п. 147 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 року № 176 і до них не належить контроль кількості пасажирів, відповідно такий контроль має організовувати суб`єкт, який організовує та надає послуги перевезення пасажирів, або держава, як суб`єкт, який встановлює порядок.

Також, згідно зі ст. 256 КпАП України, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення не в повному обсязі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, так як в ньому не розкрито об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, а саме: працівником поліції до матеріалів справи взагалі не додано жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів у встановленому законом порядку та в якому режимі здійснював рух транспортним засобом (Витяг з паспорта маршруту, тимчасовий реєстраційний талон та ін.), оскільки склад правопорушення містить норму про перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі; не встановлено, яка дозволена кількість сидячих (можливо стоячих місць) в транспортному засобі відповідно до свідоцтва на реєстрацію транспортного засобу; не проводився огляд транспортного засобу (не складено відповідний акт огляду); не додано до протоколу копії документів, які б підтверджували кількість пасажирів, які перебували в транспортному засобі, не відібрано від них пояснення.

Відеозапис, долучений до матеріалів справи, також не підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення. З продемонстрованого в судовому засіданні відеозапису, який здійснювався боді-камерою працівника поліції, вбачається, що 23.03.2021 року о 22 год. 20 хв., в м. Запоріжжі, працівниками поліції було зупинено МТЗ 54 марки РУТА 20, д.н.з. НОМЕР_1 , в салоні якого знаходилися люди, проте загальної кількості пасажирів не зафіксовано. Також з наданого відео не видно чи є в салоні вільні «сидячі» місця, тобто з відео не можливо встановити кількість пасажирів, які знаходяться в транспортному засобі взагалі.

Тобто, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не було надано жодних реєстраційних документів на транспортний засіб МТЗ 54 марки РУТА 20, д.н.з. НОМЕР_1 , які б свідчили про кількість місць для сидіння у вказаному транспортному засобі, не додано до матеріалів справи вищевказані документи, також відеофіксація на CD диску, що долучена до протоколу, не містить достатніх доказів вищевказаного порушення.

Рапорт поліцейського взводу 1 роти 2 батальйону 2 УПП в Запорізькій області ДПП сержанта поліції Доценко О.І., зміст якого збігається зі змістом суті правопорушення, зазначеного в протоколі та витяг архівних правопорушень ОСОБА_1 , у своїй сукупності також не підтверджують того, що ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів у більшій кількості, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу та визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Таким чином матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не містять жодних доказів на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, а саме, що він здійснював перевезення пасажирів понад максимальну кількість, визначену в реєстраційних документах, матеріали справи не містять.

Також, слід зазначити, що до протоколу не додано жодних інших доказів.

Крім того, в порушення вимог ст. 256 КУпАП, в протоколі не зазначено свідки. Інших доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП суду не надано.

Згідно з приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд, не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За нормою ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

За змістом статтей 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення. Суддя не має права у постанові за наслідками розгляду вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати.

Згідно з ст.ст. 8, 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений суддею тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що провадження у справі необхідно закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 44-3, 245, 247, 280, 283, 284 КпАП України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Сєдова Михайла Володимировича про закриття провадження у справі - задовольнити.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу, внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя В.О. Макаров