Справа № 464/1233/21 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 33/811/636/21 Доповідач: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 12 квітня 2021 року,

з участю правопорушника ОСОБА_1 ,

захисника правопорушника адвоката Палєй Ю.А.

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 454 грн. судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 12 лютого 2021 року о 10.15 год. по вул. Довженка, 22 у м. Львові, керував автомобілем марки «Renault» н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, поведінка, що невідповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду для визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі правопорушник ОСОБА_1 покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною у зв`язку з порушенням норм процесуального права, які полягають в неправильній оцінці доказів, що були в розпорядженні суду, що призвело до помилкового рішення по суті справи. Зазначає, що суд першої інстанції допустив невірне застосування норм адміністративного закону. Також апелянт вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки у такому відсутня відмітка про роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності його права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та такий складений в порушення вимог КУпАП. Стверджує, що працівниками поліції порушено інструкцію щодо проведення огляду на стан сп`яніння, крім того, йому ніхто не давав направлення в медичний заклад для такого проходження. Акцентує увагу на те, що місцевим судом безпідставно не взято до уваги результати лабораторного дослідження від 12 лютого 2021 року, згідно якого при його обстеженні наркотиків у сечі не виявлено, результат: негативний.

Просить оскаржувану постанову судді скасувати, прийняти нову постанову, якою визнати його невинним у скоєнні адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції адвокат Палєй Ю.А., за погодженням із правопорушником ОСОБА_1 , змінив апеляційні вимоги та просив провадження по справі закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та виступ його захисника адвоката Палєя Ю.А. про задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Пунктом 2.5 ПДР покладено на водіїв обов`язок на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Відтак, відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі формує собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такий висновок суду підтверджується дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 106710 від 12 лютого 2020 року, де викладена фабула вчиненого правопорушення; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 наявними в матеріалах справи, які зазначили про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі; даними відеозапису із нагрудних камер працівників поліції; даними схеми з місця ДТП, яка сталася 12 лютого 2021 року о 10.15 год. по вул. Довженка, 22 у м. Львові о 10.15 год. за участю автомобіля марки «Renault» н.з. НОМЕР_1 , якою зафіксовано місце зіткнення та наявні у транспортного засобу технічних пошкоджень, чим підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 12 лютого 2021 року близько 10.15 год.; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 12 лютого 2021 року, у яких останній зазначає про факт ДТП, за участю його автомобіля марки «Renault» н.з. НОМЕР_1 , яким він керував 12 лютого 2021 року о 10.15 год. по вул. Довженка, 22 у м. Львові та іншими, наявними в матеріалах справи доказами, яким суддя районного суду дала належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується апеляційний суд.

При цьому, в суді апеляційної інстанції правопорушник ОСОБА_1 підтвердив факт керування ним 12 лютого 2021 року транспортним засобом та пояснив, що на пропозицію працівників поліції пройти огляд для визначення стану сп`яніння він відмовився у зв`язку з тим, що у нього з ними виник конфлікт.

Підстави, які б давали можливість вважати докази сумнівними та неправдивими, відсутні.

Як зазначено в протоколі, права та обов`язки згідно зі ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП ОСОБА_1 були роз`яснені, про що свідчить його підпис у такому.

Протокол про адміністративне серії ААБ №106710 від 12 лютого 2021 року складений відповідно до положень ст. 256 КУпАП, оскільки його форма та зміст відповідають вимогам діючого законодавства і він є оформленим та підписаним уповноваженою на те особою та підтверджує подію і обставини правопорушення, крім цього, його дані узгоджуються з відеозаписом події. Отже, наведені докази є належним та допустимим та обґрунтовано покладені в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення.

Крім того, апеляційним судом враховується також і те, що правопорушник ОСОБА_1 дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не оскаржував.

Що стосується доводів апелянта щодо порушення порядку проведення огляду на стан сп`яніння водія, то такі суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Так, відповідно до п.2.5 «Правил дорожнього руху», водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.

Аналогічні положення щодо огляду громадян на стан сп`яніння містить «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858.

А тому, на переконання апеляційного суду, з наданих суду матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції дотримано вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Що ж стосується доводів адвоката Палєй Ю.А. про закриття провадження стосовно ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, який визначений ст. 38 КУпАП, то такі не заслуговують на увагу з наступних підстав.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Водночас, ч. 2 ст. 38 КУпАП стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій-п`ятій цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 вчинено 12 лютого 2021 року, тобто на момент прийняття судом першої інстанції рішення про притягнення останнього до відповідальності, а саме 12 квітня 2021 року, трьохмісячний строк накладення на правопорушника стягнення не закінчився, а отже таке накладене у відповідності до вимог закону.

Відтак, підстави для закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_1 на підставі ст. 38 КУпАП відсутні.

Таким чином, покликання апелянта про те, що постанова не в повній мірі відповідає вимогам закону, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясувала усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини, майновому стану, обставинам, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 12 квітня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.