ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/431/21

3/609/197/2021

18 травня 2021 року Суддя Шумського районного суду Тернопільської області Катерняк О.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від Відділення поліції № 1 (м. Шумськ) Кременецького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий Шумським РВ УМВСУ в Тернопільської області 23.07.1997р., РНОКПП НОМЕР_2 , фізична особа підприємець,

за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №519517 від 14.04.2021 року вбачається, що гр. ОСОБА_1 14 квітня 2021 року будучи на робочому місці у магазині «Продуктовий», перед початком роботи не здійснила вимірювання скринінгу температури та не здійснила запис у Журналі температурного скринінгу, чим порушила п. 1 постанови головного санітарного лікаря № 17 від 09.05.2020р. та п. 4 постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020р. зі змінами та доповненнями, тим самим вчинивши адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою у вчиненому правопорушенні не визнала та пояснила, що кожного робочого дня перед початком роботи в магазині проводить температурний скринінг, однак 14.04.2021р. вимірявши собі температуру відволіклась на покупця та забула записати в зошит температурного скринінгу.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх повній сукупності, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.1 та 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи ст. 280 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З врахуванням загального визначення поняття адміністративного правопорушення, обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Згідно з п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (далі - постанова КМУ від 09.12.2020 №1236) з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 19 грудня 2020 р. до 28 лютого 2021 р. на території України установлено карантин. Постановою КМУ № 104 від 17 лютого 2021 року «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України, яка набрала чинності з 24 лютого 2021р., внесено зміни у постанову Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020р. №1236 Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, карантин продовжено до 30 квітня 2021 року.

Відповідальність за ч. 1 ст. 44 -3 КУпАП настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно гігієнічних, санітарно - протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Об`єктивна сторона правопорушення виражається в ухиленні (порушенні) особи від правил, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішеннями органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Так, диспозиція зазначеної статті є бланкетною, тобто такою, де закріплюється лише загальні ознаки правила поведінки, а для встановлення ознак, яких бракує, слід звертатись до положень іншого нормативного акта іншої галузі права. Бланкетна диспозиція містить правила поведінки в найзагальнішій формі, відсилаючи суб`єкта реалізації до інших правових норм.

Тобто, посилання на спеціальну норму закону є обов`язковим, та за відсутності посилання на конкретний нормативний акт, яким передбачено правило поведінки та порушене особою, відповідальність не настає.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №519517 від 14.04.2021р. ДОП СППП відділення поліції № 1 (м. Шумськ) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області лейтенант поліції Гороб`юк І.О. інкримінує ОСОБА_1 відсутність запису в журналі температурного скринінгу та нездійснення вимірювання температури перед початком робочого дня в магазині, посилаючись при цьому на нормативні акти, а саме на пункт 4 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020р. та пункт 1 Постанови головного санітарного лікаря № 17 від 09.05.2021р.

Так, пункт 4 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020р. гласить, що головним державним санітарним лікарем України розробляються та затверджуються протиепідемічні заходи, які визначають особливості провадження діяльності суб`єктами господарювання на період карантину.

В п. 1 Постанови № 17 від 09.05.2020 року Головного державного санітарного лікаря України "Про затвердження тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів при торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами на період карантину у зв"язку з поширенням коронавірусної хвороби" зазначено, що перед початком зміни проводиться температурний скринінг усім працівникам. Працівники, в яких при проведенні температурного скринінгу виявлено температуру тіла понад 37,2° C або ознаки респіраторних захворювань, не допускаються до виконання обов`язків. При проведенні вимірювання температури тіла контактним методом забезпечується обов`язкова дезінфекція виробу, яким здійснюється термометрія, після кожного його використання згідно з інструкцією виробника дезінфекційного засобу.

Таким чином, викладені в Постанові № 17 від 09.05.2020 року Головного державного санітарного лікаря України "Про затвердження тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів при торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби» положення є за своєю правовою природою рекомендаційними нормами, тобто такими, що установлюють варіанти бажаної з погляду держави поведінки суб`єктів.

Крім того, слід зазначити, що Накази МОЗ, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог закону "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" та підлягають державній реєстрації в установленому законодавством порядку.

Накази МОЗ, видані в межах повноважень, обов`язкові до виконання підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та громадянами, а також центральними органами виконавчої влади і їх територіальними органами, міськдержадміністраціями, органами місцевого самоврядування

Таким чином, накази підлягають обов`язковій державній реєстрації та обліку. Проте, в Положенні про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, визначено ознаки, за наявності яких акти не підлягають державній реєстрації. Це, зокрема, акти рекомендаційного, роз`яснювального та інформаційного характеру (методичні рекомендації, роз`яснення, у тому числі податкові, тощо).

Рекомендації за своєю правовою природою не є нормативно-правовими актами і носять лише рекомендаційний, роз`яснювальний та інформаційний характер. Тому рекомендації МОЗ не є нормативно-правовим актом та їх виконання є необов`язковим, а лише рекомендаційним.

А відтак, викладені обставини у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №519517 від 14 квітня 2021 року, на думку суду, не становлять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Щодо наданих, як докази рапорту ДОП ВП № 1 (м. Шумськ) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області лейтенанта поліції Німця С., від 14.04.2021р., рапорту ДОП ВП № 1 (м. Шумськ) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області лейтенанта поліції Гороб`юка І. від 14.04.2021р., суд не може вважати їх належним доказом, оскільки рапорт - це письмове офіційне повідомлення про що-небудь вищій інстанції, керівництву, в якому стисло, але докладно викладена суть якої-небудь справи, тобто є внутрішнім службовим документом в спілкуванні між працівниками поліції.

Оскільки протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, такий протокол та його невід`ємні складові повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведена подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах Кобець проти України від 14 лютого 2008 року, Берктай проти Туреччини від 08 лютого 2001 року, Леванте проти Латвії від 07 листопада 2002 року, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення за відсутності розумних підстав для сумніву , що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного розумного сумніву в цьому, тоді як наявність такого розумного сумніву у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП, обов`язковим для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, що підтверджується доказами.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на те, що уповноваженою особою на складання протоколу про адміністративне правопорушення не надано суду достатніх та допустимих доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, а інших доказів її вини у вчиненні інкримінованого правопорушення не додано, суд доходить висновку, що є недоведеним склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, а тому провадження в адміністративній справі підлягає закриттю, з підстав п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 44-3, 245, 247, 256, 280, 283-285 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Шумський районний суд Тернопільської області.

Суддя: О. М. Катерняк