Справа № 733/1128/21 Головуючий у 1 інстанції Овчарик В. М.
Провадження № 33/4823/568/21
Категорія - ч. 4 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2021 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

за участі особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шиловичі, Ічнянського району, Чернігівської області, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , учителя та охоронника Бурімської ЗССО І-ІІ ступенів, учасника бойових дій,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, 122-4, ч. 4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) з накладенням стягнення, за правилами ст. 36 КУпАП у виді штрафу у розмірі 34 000 грн. з позбавленням його права керування транспортними засобами на 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 454 грн.

Як встановив суд, 26 вересня 2021 року о 21 год. 40 хв. ОСОБА_1 на вул. Воскресінській в м. Ічня Чернігівської області, керуючи автомобілем ВАЗ 21013, державний номерний знак НОМЕР_1 , не впорався з керуванням, не вибрав безпечної швидкості руху та допустив зіткнення з бетонним стовпом та парканом, що спричинило пошкодження транспортного засобу та паркану, чим порушив п. 12.1 ПДР України.

В той же день та час ОСОБА_1 на вул. Воскресінській в м. Ічня Чернігівської області, керуючи автомобілем ВАЗ 21013, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив дорожньо-транспортну пригоду, після чого залишив місце пригоди до якої був причетний, чим порушив п. 2.10-є ПДР України.

Крім того, 26 вересня 2021 року о 22-25 год ОСОБА_1 на вул. Коцюбинського, 37 в м. Ічня Чернігівської області, після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, вживав алкоголь, чим порушив п. 2.10-є ПДР України.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи припустився порушення норм матеріального та процесуального права, що потягло за собою винесення незаконного рішення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує на те, що безумовною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є керування транспортним засобами в стані алкогольного сп`яніння або ж за наявності ознак такого сп`яніння та відмову від проходження огляду у встановленому законом порядку, однак, стверджує, що в даному випадку суд не взяв до уваги того, що в матеріалах справи відсутні докази керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Зауважує, що випив спиртного тільки тоді, коли приїхав додому після наїзду на паркан, тобто, після того, як вживав алкоголь, за кермо не сідав. Однак, на його переконання, працівники поліції невірно виклали обставини справи та безпідставно склали на нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, і висловився на підтвердження викладених в апеляційній скарзі вимог, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 визнав себе винуватим в повному обсязі, проте в суді апеляційної інстанції заперечив вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, при цьому погодився з вчиненням ним правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР №473916 від 26 серпня 2021 року вбачається, що 26 вересня 2021 року о 22-25 год. ОСОБА_1 на вул. Коцюбинського, 37 в м. Ічня, Чернігівської області, після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, вживав алкоголь, чим порушив п. 2.10-є ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Згідно пункту 2.10 «є» ПДР України, водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

За змістом ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачено, що вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, суд послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР №473916 від 26 серпня 2021 року, роздруківку технічного приладу «Алкофор 505», відеоматематеріал, доданий до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як судом першої інстанції, так і апеляційним судом було досліджено дані відеозапису з нагрудної камери працівника патрульної поліції, згідно яких останній повідомив, що після ДТП по приїзду додому вживав спиртне, та у відповідності до норм чинного законодавства пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Алкофор 505», який показав позитивний результат.

Підстави вважати вказаний відеозапис недопустимим доказом у суду апеляційної інстанції відсутні, оскільки на ньому зафіксовані усі процесуальні дії, які мав вчинити поліцейський при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вказаний протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

При цьому, протокол не містить будь-яких пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з приводу незгоди з його змістом, як і не містить жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення. Даних про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції матеріали справи також не містять.

Враховуючи викладене, вищезазначеними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.10 «є» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Твердження апелянта про те, що він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, в даному випадку не впливає на притягнення його до адміністративної відповідальності за інкриміноване правопорушення, оскільки кваліфікуючою ознакою даного адміністративного правопорушення є вживання алкогольних напоїв вже після вчинення ДТП, за що прямо передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП, а тому заперечення ОСОБА_1 факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння не можуть бути прийняті судом до уваги.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції вимог закону при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладенні на нього стягнення.

Жодних інших вагомих доказів на спростування вини ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності суду апеляційної інстанції надано не було.

Таким чином, порушень закону, що тягнуть скасування постанови суду, як про це зазначено в апеляційній скарзі, при апеляційному розгляді справи не було встановлено.

Суд першої інстанції накладаючи стягнення на ОСОБА_1 вірно врахував вищевказану норму ч. 2 ст. 36 КУпАП, відповідно до якої вказано, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції, місцевий суд обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність накладення стягнення передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, так як за дане правопорушення передбачено більш суворе стягнення.

При цьому, адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції статті, за яке передбачене більш суворе стягнення, а саме ч. 4 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови судді не вбачається.

Керуючись ст.ст. 245, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач