Справа № 315/293/21
Номер провадження № 3/315/164/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2021 року м. Гуляйполе

Суддя Гуляйпільського районного суду Запорізької області Окладнікова О.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

-за ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

25.02.2021 року з Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області до Гуляйпільського районного суду Запорізької області надійшла справа з протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №104557 від 13.02.2021 року, складеним відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, в якому зазначено, що 13.02.2021 року близько 00.21 години за адресою: Запорізька область, Пологівський р-н, м. Гуляйполе, по провул. Гвардійському, поблизу КСК «Сучасник» водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21099 державний номерний знак НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Водія ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом.

07.05.2021 року від захисника адвоката Рощупкіна С.В. надійшло клопотанням про закриття провадження у справі, в якому він посилався на те, що відповідно до пункту 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Однак, вказаний обов`язок водія не є безумовним і виникає у останнього виключно за наявності на те відповідних правових підстав.

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства охорони здоров`я України та Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2015 р. № 1452/753 (далі - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є:

- запах алкоголю з порожнини рота;

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці. За таких умов, Інструкція визначає виключний перелік ознак алкогольного сп`яніння, які дають працівникам поліції правові підстави для проведення огляду особи на стан сп`яніння і зобов`язують водія пройти такий огляд.

Як вбачається в наявних у матеріалах справи документах, останні містять різну інформацію про нібито наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння. Так, у протоколі про адміністративне правопорушення ОБ № 104557 від 13.02.2021 зазначено «нечітка хода, запах алкоголю з порожнини рота», у корінці направлення для огляду на стан сп`яніння (форма якого не передбачена жодним нормативним актом і який не містить а ні номера, а ні дати) - «запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів», у а поясненнях свідків, які вони нібито надавали - «запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови».

В той же час, як вбачається з одного з наявних у матеріалах справи відеозапису, поліцейський неодноразово згадує виключно про нібито наявність у ОСОБА_1 запаху алкоголю з порожнини рота. Інформацію про наявність в останнього будь-яких інших ознак сп`яніння відеозаписи не містять.

Зазначення поліцейськими у складених відносно ОСОБА_1 матеріалах про адміністративне правопорушення різної (суперечливої) інформації дає підстави сумніватись у наявності у ОСОБА_1 будь-яких ознак алкогольного сп`яніння.

Також захисником зазначено, що на згаданому відеозаписі поліцейський самостійно повідомляє свідкам, що у ОСОБА_1 нібито наявний запах алкоголю з порожнини рота. Тобто, виключно зі слів поліцейського свідки дізнались про наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння. В той же час, з огляду на систематичні неявки свідків у судові засідання, спростувати або підтвердити наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння не вбачається за можливе, як і встановити дійсні обставини справи.

Таким чином, вимога поліцейського щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, пред`явлена ним без наявності на те правових підстав.

Відповідно, відмова від безпідставної вимоги поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння є правомірною і не утворює склад адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Також захисник зазначає, що найближчим закладом охорони здоров`я відносно місця складення протоколу про адміністративне правопорушення є КНП «Гуляйпільська ЦРЛ», яка розташована за адресою: Запорізька обл., м. Гуляйполе, вул. Соборна, 103. Як вбачається з наявного у матеріалах справи корінця направлення для огляду на стан сп`яніння, поліцейський, у порушення пункту 7 розділу І Інструкції, мав намір направити ОСОБА_1 до КНП «Пологівська БЛІЛ», яка розташована за адресою: Запорізька обл., м. Пологи, вул. ім. Героя України ОСОБА_2 , буд.6/вул. І. Чеберка, буд. 60, не пояснивши дійні причини проведення огляду у територіально віддаленому закладі охорони здоров`я. Також поліцейський не надав суду будь-якого доказу щодо неможливості проведення огляду на стан сп`яніння у КНП «Гуляйпільська ЦРЛ» (відсутності вказаного закладу охорони здоров`я у відповідному переліку), так і наявності такого права у КНП «Пологівська БЛІЛ».

Згідно з пунктом 6 розділу II Інструкції огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Однак, в той же час, як вбачається з наявного у матеріалах справи відеозапису, свідок ОСОБА_3 без будь-яких сумнівів є знайомим поліцейського, що випливає зокрема з їх розмови, і може свідчити про його упередженість. Крім цього, з матеріалів справи не видається можливим встановити, за яких обставин було залучено іншого свідка ОСОБА_4 упередженість якого, в силу частини 2 статті 251 КУпАП, поліцейським також не спростована.

Таким чином прохав провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення.

В сьогоднішньому судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Рощупкін С.В. клопотання про закриття провадження у справі підтримали та просили його задовольнити.

У судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_3 , який пояснив, що його було запрошено бути свідком працівником поліції, який є його знайомим, так як він працював вночі 13.02.2021 року. Поліцейський йому сказав, що треба засвідчити те, що особа перебуває в стані алкогольного сп`яніння, бо він має запах алкоголю. ОСОБА_3 погодився та тривалий час чекав, так як працівники поліції не могли знайти ще іншого свідка. При ньому працівники поліції не пропонували правопорушнику ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я: йому лише запропонували пройти тестування за допомогою алкостетера, але він відмовився. При ньому ОСОБА_1 не пропонували пройти медичний огляд. Дані що викладені в його поясненнях були записані без нього, він їх не читав, а лише підписав.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника, пояснення свідка ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі внаслідок відсутності події і складу адміністративного правопорушення з наступних підстав.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), тому вона є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

ОСОБА_1 ставиться у провину порушення вимог п.2.5 ПДР України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Також Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

З огляду на викладене, за відсутності інших об`єктивних джерел фактичних даних про обставини, що підлягають доказуванню в цій справі, дані, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Виходячи з відеозаписів на оптичному лазерному диску, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, він не надав посвідчення водія, у працівників поліції виникли підозри, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, тривалий час працівники поліції шукали осіб, які б були свідками. При здійсненні всіх дій працівниками поліції порушення координації рухів чи порушення мови ОСОБА_1 на відеозаписах не вбачається.

Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 20.04.2021 року було задоволено позовну заяву ОСОБА_1 та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення від 13.02.2021 року за ч.1 ст.126 КУпАП відносно нього.

Враховуючи зазначену практику Європейського суду з прав людини та презумпцію невинуватості, передбачену статтею 62 Конституції України, матеріали даної справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх доказів про керування транспортним засобом ОСОБА_1 13.02.2021 року о 00.21 годині з ознаками алкогольного сп`яніння, що виключає подію адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, суд не знаходить підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України через відсутність в його діях події та складу даного адміністративного правопорушення.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок відсутності події та складу правопорушення.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 7, 247 п. 1, 245, 251, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника адвоката Рощупкіна С.В. про закриття провадження у справі задовольнити.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Гуляйпільський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження.

Суддя О.І. Окладнікова