ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/9/21 Справа № 171/1090/20 Суддя у 1-й інстанції - Хоруженко Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу адвоката Рубана О.М. в інтересах потерпілого ОСОБА_1 на постанову Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1

провадження по справі закрито за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вказаною постановою провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №479579, 22.06.2020 року інспектором СРПП №4 Апостолівського ВП, старшим лейтенантом поліції Шибаєвим О.І. у відношенні ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №479579, в якому зазначено, що 22.06.2020 року о 14 год. 30 хв. на а/д «м.Зеленодольськ Н-23», громадянин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21101», н/з НОМЕР_1 не вибрав безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного інтервалу та дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21099» н/з НОМЕР_2 , яке рухалося у попутному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. п. 2.3б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат Рубан О.М. в інтересах потерпілого ОСОБА_1 просить скасувати постанову Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2020 року. Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що розгляд справи судом першої інстанції проведено не повно, під час судового розгляду залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення; висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, судом не взяті до уваги докази, які могли істотно вплинути на висновки суду, в постанові суду не обґрунтовані докази невинуватості ОСОБА_2 , постанова суду є формальною, не об`єктивною, такою яка порушує права та законні інтереси ОСОБА_1 , оскільки, внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 вимог ПДР України сталося зіткнення транспортних засобів, як наслідок, - ОСОБА_1 завдано майнової шкоди, наразі ОСОБА_1 позбавлений права на відшкодування збитків, тобто, наразі, відсутній винуватець в ДТП, яка мала місце 22.06.2020 року за участі ОСОБА_1 та участі водія ОСОБА_2 .. Судом першої інстанції було відмовлено у задоволені його клопотання про проведення судової автотехнічної експертизи, за висновком якої, можна було б додатково підтвердити, що саме внаслідок порушення ОСОБА_2 вимог ПДР України, сталося зіткнення транспортних засобів.

На думку апелянта, постанова суду першої інстанції є суперечливою, оскільки в описовій частині суд одночасно вказує, що факт порушення ОСОБА_2 вимог п. п. 2.36, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України та пошкодження в результаті зіткнення транспортних засобів знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Також вважає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги покази свідка ОСОБА_3 , який надав пояснення, що вони їхали по своїй смузі для руху, на зустрічну смугу не виїжджали, та в задню частину їх автомобіля відбувся удар автомобіля ОСОБА_2 .

Зазначає, що дорожньо-транспортна пригода відбулася також внаслідок того, що водій ОСОБА_2 їхав із надзвичайно високою швидкістю для руху, враховуючи, що після зіткнення транспортні засоби розвернулися на 180 градусів, що видно із фотографій з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Позиція учасників апеляційного перегляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та діючий в його інтересах адвокат Рубан О.М. апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати та визнати винним водія ОСОБА_2 і накласти на нього адміністративне стягнення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

У відповідності до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Тобто, для наявності об`єктивної сторони складу даного адміністративного правопорушення потрібно наявність дій у вигляді порушень Правил дорожнього руху, наслідків у вигляді пошкодження транспортних засобів, причинного зв`язку між діями, або бездіяльністю водія, які суперечать ПДР України, та наслідками у вигляді пошкодження транспортного засобу.

Згідно п. 2.3.б ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 12.1 ПДР України передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п. 13.1 ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Висновки суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що не надано достатніх доказів, що саме дії ОСОБА_2 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками що настали, оскільки пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 містять істотні протиріччя між собою в частині механізму ДТП. Крім цього, на план-схемі не визначено тип покриття дороги (асфальт, ґрунтова тощо), наявність дорожніх знаків і розміток у районі ДТП, технічний стан ТЗ та його завантаженість; видимість і оглядовість дороги з місця водія; швидкість руху транспортних засобів (швидкість руху вказується, якщо немає сліду гальмування); момент виникнення небезпеки для руху; чи застосовував водій термінове гальмування і якщо застосовував, то яка довжина сліду гальмування до задніх коліс автомобіля (якщо сліди розташовані на ділянках дороги з різним покриттям, наприклад на проїзній частині й узбіччі, потрібно зазначити довжину сліду окремо на кожній з ділянок), що позбавляє суд можливості призначити по даній справі судову автотехнічну експетизу.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно розділу 9 інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі на схемі місця ДТП графічно зображуються та фіксуються такі об`єкти: ділянка дороги, на якій сталась ДТП; сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів та слідів; транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів; сліди гальмового шляху коліс транспортних засобів: їх розміщення відносно елементів проїжджої частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів; довжина слідів на ділянках з різним покриттям; інші сліди та предмети, що стосуються пригоди: розміщення частин та об`єктів (уламки кузова, частинки фарби, уламки скла, осипання ґрунту, сліди рідини), що відокремилися від транспортного засобу, відносно елементів проїжджої частини, транспортних засобів; площа розсіювання уламків скла, осипання ґрунту; координати місця зіткнення, наїзду відносно сталих орієнтирів; ширина проїжджої частини разом з роздільними смугами; ширина тротуарів, узбіччя; розміри ділянок з різним станом дорожнього покриття; розміри та розміщення дефектів дорожнього покриття; розташування дорожньої розмітки; розташування світлофорів, дорожніх знаків та інших засобів технічного регулювання дорожнього руху; розташування шлагбаума, засобів сигналізації, дорожніх знаків на підході до залізничного переїзду. В обов`язковому порядку на схемі місця ДТП заповнюється таблиця дорожніх умов та зазначаються назви об`єктів, зображених на схемі.

Вказані вимоги працівниками поліції виконані не були, а тому схему місця дорожньо транспортної пригоди не можна вважати належним та допустимим доказом винуватості ОСОБА_2 у скоєному адміністративному правопорушенні в розумінні ст. 251 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Не можуть бути прийняті до уваги доводи апелянта в якості наявності вини ОСОБА_2 в інкримінованому йому правопорушенні покази свідка ОСОБА_3 , який у суді першої інстанції пояснив, що 22.06.2020 року він перебував в автомобілі ВАЗ 21099 під керуванням ОСОБА_1 , вони рухалися зі сторони м.Зеленодольськ в напрямку автодороги Н-23, автомобіль рухався по своїй смузі, на зустрічну смугу не виїжджали, однак під час руху вони почули удар в задню частину автомобіля, внаслідок чого їх автомобіль викинуло на узбіччя, оскільки свідок перебував в одному автомобілі з громадянином ОСОБА_1 , а відтак апеляційний суд ставить під сумнів достовірність показів вказаного свідка, оскільки вони є знайомими між собою.

Поряд із цим, апелянтом було подано клопотання про долучення доказів, а саме висновок експертного дослідження №19/104/17/1/4д/9 від 02.11.2020 року, яке проводилось за заявою громадянина ОСОБА_1 . На дослідження були надані заява про призначення автотехнічного дослідження, лист з вихідними даними та копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

За висновком вказаної експертизи, при заданих ОСОБА_1 вихідних даних, в діях водія ОСОБА_2 по керуванню автомобілем ВАЗ 21101 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з ДТП, а при заданих вихідних даних, в діях водія ОСОБА_1 по керуванню автомобілем ВАЗ 21099 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б могли знаходитись в причинному зв`язку з ДТП, не вбачається.

Разом з цим, апеляційний суд не приймає до уваги надане ОСОБА_1 експертне дослідження, оскільки вихідними даними для проведення експертизи слугувала виключно інформація, надана ОСОБА_1 без врахування пояснень ОСОБА_2 , що ставить під сумнів об`єктивність вказаного експертного дослідження.

Не заслуговують на увагу і доводи апелянта, стосовно того, що швидкість водія ОСОБА_2 була надзвичайно висока, оскільки даний факт не підтверджується жодними належними та допустимими доказами.

Отже, враховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що суддя місцевого суду перевіривши усі обставини та дослідивши матеріали справи вірно встановив той факт, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП з чим погоджується і апеляційний суд.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у випадку наявності спору щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, питання про винуватість учасників дорожньо-транспортної пригоди у її вчиненні може бути вирішена в порядку цивільного судочинства.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Рубана О.М. в інтересах потерпілого ОСОБА_1 на постанову Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2020 року залишити без задоволення.

Постанову Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко