ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14» січня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої судді Фаріонової О.М.

за участю секретаря Чистої В.В.

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Дорошенко А.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Дорошенко А.П. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 жовтня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючий,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 439 грн 40 коп.

Згідно постанови судді, 26 вересня 2020 року об 11:45 хв. у м. Миколаєві по вул. Одеське Шосе, 93, водій ОСОБА_1 здійснював міські перевезення пасажирів на маршруті № 163 транспортним засобом "РУТА", державний номер НОМЕР_1 , в кількості більшій, ніж передбачено технічними характеристиками автомобіля, а саме: в кількості 29 пасажирів при кількості сидячих місць згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу 20, чим порушив вимоги абз. 1 п.п. 2 п. 11 Постанови Кабінету Міністрів № 641 від 22.07.2020 р. зі змінами, визначеними Постановою Кабінету Міністрів №712 від 12.08.2020 р., якою заборонено здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

ОСОБА_1 визнаний винним у порушенні правил щодо карантину людей, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Дорошенко А.П. просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не конкретизовано порушення ОСОБА_1 правил щодо карантину. При складанні протоколу працівники поліції посилаються на вимогу дотримуватись правил «зеленого» рівня епідемічної безпеки, хоча на той час в м. Миколаєві діяв «жовтий» рівень епідемічної безпеки.

Вважає, що жодних доказів про порушення ОСОБА_2 абз. 1 п. п. 2 п. 11 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 р. в редакції, що діяла на час вчинення адміністративного правопорушення, в матеріалах справи немає. Також додає, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено свідків даного адміністративного правопорушення.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисника Дорошенко А.П. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд встановив наступне.

Відповідно до положень ч.1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 252 КУпАП оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Диспозиція ст. 44-3 КУпАП (в редакції Закону № 530-IX від 17.03.2020) передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

В даному випадку, ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог абз. 1 п.п. 2 п. 11 Постанови Кабінету Міністрів №641 від 22.07.2020 зі змінами, визначеними Постановою Кабінету Міністрів №712 від 12.08.2020, якою заборонено здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, додержався вимог ст. 245, 252 КУпАП, та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується наступними доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення, серії АА №084154 від 26.09.2020 (а.с. 1); письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 2); даними відеозапису з нагрудної камери поліцейського (а.с. 3).

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 26 вересня 2020 року об 11 год. 45 хв. у м. Миколаєві по вул. Одеське Шосе, 93, водій ОСОБА_1 здійснював міські перевезення пасажирів на маршруті №163 транспортним засобом "РУТА", державний номер НОМЕР_1 , в кількості більшій ніж передбачено технічними характеристиками автомобіля, а саме: в кількості 29 пасажирів при кількості сидячих місць згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу 20, чим порушив вимоги абз. 1 п.п. 2 п. 11 Постанови Кабінету Міністрів №641 від 22.07.2020 р. зі змінами, визначеними Постановою Кабінету Міністрів №712 від 12.08.2020 р.

Вказаний протокол був власноруч підписаний ОСОБА_1 , при цьому в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» він зазначив, що пояснення надасть в суді (а.п.1).

До суду першої інстанції ОСОБА_1 подав заяву, в якій зазначив, що згоден з обставинами, зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення, вину визнав.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду відмовився надавати пояснення, заявивши, що вину не визнає.

Із наданих апеляційному суду документів вбачається, що ОСОБА_1 02.03.2020 звільнений з посади водія автобусу ПП «ІВА» за власним бажанням. Надавати показання про те, на якій підставі він 26.09.2020 керував транспортним засобом, ОСОБА_1 відмовився.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_1 26.09.2020, тобто в день складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, взагалі не мав право перевозити пасажирів маршрутного таксі, оскільки офіційно не був працевлаштований на посаду водія ПП «ІВА», проте керував транспортним засобом, здійснюючи перевезення пасажирів.

Дані, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що під час зупинки транспортного засобу "РУТА", працівники поліції встановили, що в салоні транспортного засобу перебували пасажирі, котрі стояли, через відсутність місць для сидіння, які були заповнені.

Як слідує з письмових пояснень ОСОБА_1 , 26.09.2020 близько 08:30 год. він керував транспортним засобом Рута по маршруту №163. Пасажири масово зайшли до салону, не реагували на його зауваження залишити салон. При здійсненні перевезення він був зупинений працівниками поліції.

Незважаючи на те, що ОСОБА_1 своєї вини не визнав, однак своїми поясненнями він фактично підтвердив, що перевозив пасажирів у кількості більше, ніж сидячих місць у салоні автобусу.

Згідно абз. 1 п. п. 2 п. 11 Постанови Кабінету Міністрів № 641 від 22.07.2020 зі змінами, визначеними Постановою Кабінету Міністрів № 712 від 12.08.2020, на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено зелений рівень епідемічної небезпеки, забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

За змістом пункту 14 вищевказаної постанови КМУ, на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено «помаранчевий» рівень епідемічної небезпеки, встановлено додаткові заборони до протиепідемічних обмежень, передбачених для «зеленого» та «жовтого» рівня епідемічної небезпеки. Тому відсутність у протоколі посилання на рівень епідемічної небезпеки не спростовує допущеного ОСОБА_1 порушення, так як заборона на перевезення пасажирів в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, діяла для всіх рівнів, починаючи із «зеленого».

Кількість пасажирів, які перевозились, фактично перевищувала кількість сидячих місць, що фактично заборонено в період дії карантину. На відеозаписі бодікамери поліцейського зафіксовано, що у транспортному засобі пасажирів було більше, ніж кількість місць для сидіння, тобто були пасажири, які перевозились у положенні стоячи при заповненні всіх сидячих місць.

Той факт, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та особисто здійснював перевезення пасажирів у кількості, яка значно перевищує установлену межу, хоча він міг і повинен був контролювати кількість пасажирів, свідчить про порушення ним встановлених правил щодо карантину людей, та запроваджених посилених протиепідемічних заходів.

Враховуючи те, що об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони здоров`я населення, а об`єктивна сторона виражається в ухиленні (порушенні) особи від правил, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішеннями органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, такі дії завдають шкоди, як державним (суспільним) інтересам, так і інтересам громадян.

Також апеляційний суд враховує, що невиконання ОСОБА_1 правил щодо карантину людей, ставило під загрозу життя та здоров`я усіх осіб, які перебували на час виявлення правопорушення у салоні маршрутного таксі.

Апеляційний суд наголошує, що не виконавши встановлені Кабінетом Міністрів України карантинні обмеження, ОСОБА_1 свідомо поставив під загрозу життя та здоров`я інших людей, а контролювати кількість пасажирів, які знаходяться в салоні автобусу (маршрутного таксі), забезпечення безпеки їх життя та здоров`я, є безпосереднім обов`язком водія транспортного засобу, який здійснює пасажирське перевезення.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що суддею суду першої інстанції повно з`ясовані визначені ст. 280 КУпАП обставини справи, які мають істотне значення для правильного її вирішення.

За такого, ОСОБА_1 обгрунтовано визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП. Тому підстав для скасування постанови, про що просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Шо стосується адміністративного стягнення, яке накладено на правопорушника, то воно відповідає вимогам ст. 23, 33 КУпАП.

Згідно зі ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положення статті 33 КУпАП регламентують, що адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Санкцією ст. 44-3 КУпАП передбачено стягнення у виді штрафу у розмірі від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП має передусім превентивний характер, тобто є засобом запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, серед невизначеного кола осіб.

Стягнення за вчинене адміністративне правопорушення накладено у межах санкції статті 44-3 КУпАП. Обставини, які пом`якшують відповідальність, не встановлені. Відсутність критичного ставлення до вчиненого правопорушення вказує на не усвідомлення правопорушником тієї обставини, що в умовах гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, у період карантину в країні, ОСОБА_1 піддав ризику зараження пасажирів цією хворобою під час здійснення ним перевезення маршрутним таксі.

Зважаючи на всі обставини справи й характер вчиненого правопорушення, призначений вид стягнення за вчинене адміністративне правопорушення є необхідним і достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За такого, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Дорошенко А.П. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Фаріонова