ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/13/21 Номер провадження 33/814/330/21Головуючий у 1-й інстанції Городівський О. А. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Панченко О.О.,

з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Акрітова К.К.,

секретаря Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 , - адвоката Акрітова К.К. на постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 31 березня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого трактористом в ПП імені ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 01 січня 2021 року о 21:30 год. в м. Миргороді по вул. Гоголя, 198 керував транспортним засобом ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки в установленому законом порядку в присутності двох свідків із застосуванням приладу «Drager» (тест №358 від 01 січня 2021 року), результат якого виявився позитивним, оскільки прилад показав 1,98‰ концентрації алкоголю у видихуваному водієм повітрі. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 , порушивши п.2.9а Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - Правила дорожнього руху), скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 через захисника подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 31 березня 2021 року, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга обґрунтовується тим, що патрульними поліцейськими допущено суттєві порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а також не надано допустимих доказів на підтвердження його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів,що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до п.2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст.268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами ст.255 КУпАП, та відповідає вимогам ст.256 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вказані вимоги закону суддею місцевого суду були виконані в повному обсязі.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на докази, які були досліджені у повному обсязі, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії БД №272468 від 01 січня 2021 року, в якому викладені обставини вчинення правопорушення, крім того в письмових поясненнях самим ОСОБА_1 зазначено, що він вжив 0,25 грам горілки та керував після цього автомобілем (а.с.1); тестування на алкоголь приладом «Drager», додане до протоколу БД№272468, з результатом тестування 1,98‰, який також підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності без зауважень (а.с.2); відеозапис події, що сталася 01 січня 2021 року, з якого встановлено, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків продув алкотестер «Drager» з результатом тестування 1,98‰ (а.с.5).

Оцінивши в сукупності зазначені докази, суддя прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Із вказаним висновком судді місцевого суду погоджується і апеляційний суд.

Натомість, доводи апеляційної скарги про допущення працівниками поліції порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а також не надання допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є непереконливими та висновків судді суду першої інстанції не спростовують.

Зокрема, твердження адвоката Акрітова К.К. про безпідставність зупинки транспортного засобу спростовується копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАА №045570 (а.с.4), згідно якого у той же день та час, 01 січня 2021 року о 21:30 год., ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9в Правил дорожнього руху, а саме: керував транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком, та був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП.

Крім того, сумніви сторони захисту щодо не правильного зазначення року в даті складення протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №272468 є обґрунтованими, але апеляційний суд вважає, що суддя місцевого суду вірно встановив у даному випадку наявність механічної описки, яка підтверджується копією іншої постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення серії БАА №045570 від 01 січня 2021 року, складеної того ж дня. Вказані дії інспектора поліції дійсно суперечать положенням п.5 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Міністерством внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року №1376, однак жодним чином не впливають на правильність рішення, прийнятого судом першої інстанції.

Твердження апелянта щодо не роз`яснення ОСОБА_1 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення його права на захист є хибним, оскільки з даного протоколу вбачається, що останній був ознайомлений зі змістом ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП під підпис.

Стосовно посилань захисника на те, що інкриміноване ОСОБА_3 діяння станом на момент його вчинення не охоплювалося складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, слід звернути увагу на наступне.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, відповідно до якого відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, було виключено з ч.1 ст.130 КУпАП та закріплено у ст.286-1 КК України, тобто відповідальність за вказане порушення посилена.

Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року №720-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав законної сили 03 липня 2020 року, внесені зміни до Закону №2617-VIII, та передбачено низку змін, якими, зокрема фактично виключено ст.286-1 КК України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та повернуто редакцію ст.130 КУпАП, яка діяла до 01 липня 2020 року, а кримінальна відповідальність за дане порушення не передбачена.

Таким чином, вбачається, що станом на момент вчинення адміністративного правопорушення 01 січня 2021 року, та винесення постанови районним судом - 31 березня 2021 року, ч.1 ст.130 КУпАП діяла в редакції, яка передбачала адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень п.7 ч.2 ст.129 Конституції України однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Верховним Судом в п.34 постанови від 12 березня 2019 року по справі №910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В рішенні першої дисциплінарної палати Вищої Ради правосуддя від 25 січня 2019 року №194/1дп/15-19 зазначено, що безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

У зв`язку з цим, апеляційний суд зазначає, що доводи адвоката Акрітова К.К щодо здійснення розгляду справи без отримання витребуваних за ініціативою сторони захисту додаткових доказів не є слушними, а інші докази, зокрема, відеозаписи з місця пригоди, у зв`язку з цим не можуть бути визнані недопустимими, оскільки жодних сумнівів щодо процедури визначення стану алкогольного сп`яніння та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення сам ОСОБА_1 не висловлював на місці пригоди ні усно, ні письмово. Більше того, подальше очікування надання вказаних доказів та прибуття в судове засідання інспектора поліції призвело б до спливу строку накладення адміністративного стягнення та уникнення відповідальності винною особою.

Будь-яких інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, захисником ОСОБА_1 адвокатом Акрітовим К.К. у апеляційній скарзі не зазначено.

Враховуючи викладене, вважаю обґрунтованим висновок судді місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильною кваліфікацію його дій за ч.1 ст.130 КУпАП, який ґрунтується на зібраних у встановленому порядку і перевірених в судовому засіданні доказах.

Стягнення накладене у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчинених правопорушень, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.

Судове рішення є досить розлогим, належним чином мотивованим та таким, що відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді не встановлено.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 31 березня 2021 року щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката Акрітова Кіріака Костянтиновича - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.О. Панченко