Справа № 155/1271/20 Провадження №33/802/32/21 Головуючий у 1 інстанції:Яремчук С. М.
Категорія: ст. 124 КУпАП Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2021 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря Вергуна Т.С., захисника Микулика В.М., потерпілого ОСОБА_1 та його представника адвоката Богдана А.Ю. розглянувши апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 на постанову судді Горохівського районного суду Волинської області від 23 листопада 2020 року, щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою провадження відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП, закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Судом першої інстанції відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 173975 від 28 серпня 2020 року встановлено, що ОСОБА_2 28 серпня 2020 о 08:15 год. в м. Луцьку по вул. Парковій буд.10А, керуючи автомобілем «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Hyundai Sonata д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку з лівого боку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.13.1 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді першої інстанції потерпілий ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, свої вимоги мотивує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, висновки суду, викладені в рішенні суду є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, внаслідок чого суд прийшов помилкового висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення. На думку апелянта, суд першої інстанції необґрунтовано поставив під сумнів його пояснення, взявши до уваги лише пояснення ОСОБА_2 , які спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення та схемою місця ДТП. Крім цього, апелянт вказує, що саме дії ОСОБА_2 призвели до ДТП внаслідок порушення останнім бокового інтервалу та в одночас намаганні здійснити, маневр розвороту не переконавшись у його безпечності. Зазначає, що саме ОСОБА_2 порушив вимоги п.п.10.1, 10.3, 13.1 ПДР, що і призвело до виникнення ДТП. Просить постанову у даній справі скасувати та винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у порушенні ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_1 та його представника адвоката Богдана А.Ю., які кожен зокрема, подану апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів підтримали, просили задовольнити, заслухавши пояснення захисника Микулика В.М., який апеляційну скаргу заперечив та просив залишити без задоволення, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст.124 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого цим законом, характеризується діями спрямованими на порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Для наявності складу даного адміністративного правопорушення потрібно наявність причинного зв`язку між діями, або бездіяльністю водія, які суперечать ПДД України, та наслідками у вигляді зіткнення.

Схемою місця ДТП, яка додається до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №173975 доводиться та обставина, що 28 серпня 2020 року в місті Луцьку по вулиці Парковій, біля будинку 10 а сталася дорожньо-транспортна пригода, шляхом зіткнення двох автомобілів «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 .

У вищевказаній схемі працівники поліції зафіксували механізм події, місце розташування транспортних засобів після зіткнення і видимі ознаки пошкодження останніх.

В суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_1 пояснив, що рухаючись по вул. Глушець на автомобілі Hyundai Sonata д.н.з. НОМЕР_2 , перед ним почав розвертатись автомобіль «Volkswagen Transporter», який його і зачепив по правій стороні. Після чого водій вказаного автомобіля намагався покинути місце ДТП.

У поданому до суду запереченні на апеляційну скаргу, захисник ОСОБА_2 Микулик В.М. вказує, що саме ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху, що підтверджується постановою від 28 серпня 2020 року серії ДПО18 №664050 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.1, 2, ст.122 КУпАП та записом з автомобільного реєстратора останнього. Зазначає, що характер пошкоджень на транспортних засобах свідчить про те, що саме автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , зміщувався праворуч тим самим підрізаючи автомобіль під керуванням ОСОБА_2 , оскільки на лівому передньому колесі та передньому крилі над бампером автомобіля ОСОБА_2 залишився слід від правого колеса автомобіля ОСОБА_1 , що підтверджується фотографіями та відео. Також захисник вказує, що відеозаписом, який долучено ОСОБА_1 до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_2 не здійснював жодних маневрів (перелаштувань) поза межами власної смуги руху, тим паче не здійснював розвороту, про що заявляє апелянт.

Згідно ПДД України, водій має бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі (п. 2.3 б).

Разом з тим, п. 1.4., 1.5 ПДР України передбачено, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно дост.62 ч.3 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Більше того, винесеною постановою щодо ОСОБА_1 підтверджується те, що останній 28 серпня 2020 року порушив правила дорожнього руху, а саме перетнув лінії дорожньої розмітки 1.16.1-1.16.3 та здійснив обгін на перехресті вул. Глушець-Паркова та ближче 50 метрів до пішохідного переходу.

На записі з відеореєстратора, який долучений до матеріалів справи чітко видно, що ОСОБА_2 заздалегідь включив покажчик лівого повороту, попередчуючи про здійснення маневру, тому такі дії не повинні були залишитись поза увагою водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, рухаючись у попутному напрямку та повинен був дати можливість завершити першому розпочатий ним маневр, а не здійснювати обгін, в ході виконання якого і відбулась зіткнення транспортних засобів.

Дані докази, на думку апеляційного суду, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.

Апеляційний суд критично оцінює показання ОСОБА_1 , оскільки вони абсолютно не відповідають дослідженому відеозапису.

Враховуючи вищенаведені та зібрані по справі докази, суддя вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а доводи апеляції фактично були досліджені та об`єктивно спростовані при розгляді справи суддею першої інстанції.

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Тому підстав для скасування постанови судді першої інстанції, на що вказують скаржники у своїй апеляції, немає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Горохівського районного суду Волинської області від 23 листопада 2020 року щодо ОСОБА_2 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Волинського апеляційного суду О.М.Клок