П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2021 року м. Черкаси

Суддя Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, відносно гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; тимчасово непрацюючого, про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП,-

в с т а н о в и л а :

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 355370 від 05 березня 2021 року гр. ОСОБА_1 «04 березня 2021 року о 09 годині 00 хвилин в дворі будинку по АДРЕСА_1 та на прибудинковій території допустив самовільний вигул собаки без намордника, внаслідок чого собака вкусила гр. ОСОБА_2 за ногу, заподіявши шкоду його здоров`ю».

Дії гр. ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 154 КУпАП.

Перед початком судового розгляду справи гр. ОСОБА_1 було роз`яснено права відповідно до вимог статті 268 КУпАП, а також положення статті 63 Конституції України.

У судовому засіданні гр. ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, не визнав у повному обсязі, категорично заперечив обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, та пояснив, що вони з батьком потерпілого ОСОБА_2 гр. ОСОБА_3 мають тривалі неприязні відносини, що виникли після того, як восени 2020 року собаки гр. ОСОБА_3 напали на домашню козу його сім`ї. За даним фактом було складено протокол про адміністративне правопорушення та притягнено гр. ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 154 КУпАП. На підтвердження своїх слів надав копію постанови Черкаського районного суду Черкаської області від 11 січня 2021 року. Наголосив, що його собака є невеликою за розміром, неагресивною, до того ж, 04 березня 2021 року протягом усього дня вона утримувалася у кролячій клітці. Зазначив, що матеріали справи не містять доказів того, що гр. ОСОБА_2 вкусила саме його собака, а свідки події відсутні.

Суд, вислухавши пояснення гр. ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним зазначити наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У протоколі про адміністративне правопорушення, зміст якого передбачений ст. 256 КУпАП, обов`язково має бути зазначено: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Указані вимоги щодо складання протоколів про адміністративні правопорушення викладено у ІІ Розділі Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 від 06 листопада 2015 року.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Усупереч вищенаведеним положенням чинного законодавства, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 355370 від 05 березня 2021 року, складеному відносно гр. ОСОБА_1 , не вказано свідків вчинення останнім інкримінованого правопорушення.

Відтак, суд позбавлений можливості встановити фактичні обставини правопорушення, що ставляться в провину гр. ОСОБА_1 .

Крім того, частина 1 статті 154 КУпАП передбачає відповідальність за тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях.

Частина 2 статті 154 КУпАП передбачає відповідальність за ті ж самі дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну, а так само повторне протягом року вчинення порушення з числа передбачених ч. 1 ст. 154 КУпАП.

Правила утримання домашніх тварин установлюються органами місцевого самоврядування (ч. 2 ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження»).

Отже, об`єктом правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення санітарно-епідеміологічної безпеки; об`єктивна сторона даного правопорушення полягає у порушенні правил тримання собак, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі прямого, так і непрямого умислу. Для того, щоб дії винної особи утворювали склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, необхідно, щоб остання тримала собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або привела їх в громадські місця, або вигулювала собак без повідків і намордників, чи в невідведених для цього місцях, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну.

При цьому, диспозиція статті 154 КУпАП є бланкетною нормою та відсилає до інших актів законодавства. Тому при її застосуванні необхідно викласти суть правопорушення, виходячи з частини першої статті, з посиланням на конкретний пункт Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах, який вважається порушеним, та лише після цього зазначати наслідки у виді заподіяння шкоди, як це передбачено частиною другою статті.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 355370 від 05 березня 2021 року, складеному відносно гр. ОСОБА_1 , у ньому не зазначено (не розкрито) суть правопорушення, яке ставиться у вину останньому, виходячи із диспозиції ч. 2 ст. 154 КУпАП, зокрема, не вказано, які саме порушення правил утримання собак він допустив; не наведено ознак тварини, яка скоїла напад, за якими дана тварина може бути ідентифікована, та не зазначено відомостей про те, чи наявна її реєстрація.

Відтак, суд констатує, що формулювання правопорушення у викладеній в протоколі формі не відображає усіх ознак правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, що позбавляє особу, щодо якої складено протокол, можливості ефективно захищатися від пред`явленого обвинувачення (порушує право на захист) і робить неможливим об`єктивний розгляд даної справи.

Крім того, санкцією ч. 2 ст. 154 КУпАП передбачене додаткове покарання у вигляді конфіскації тварини.

Разом з тим, в протоколі про адміністративне правопорушення та матеріалах справи відсутні дані про собаку, яку необхідно конфіскувати (порода, кличка, стать, окрас, паспорт, міжнародний ветеринарний паспорт України собаки), а також докази на підтвердження належності собаки гр. ОСОБА_1 , що є обов`язковим для вирішення питання про конфіскацію собаки, оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 29 КУпАП конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України.

До того ж, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано протокол вилучення майна, що підлягає конфіскації, наявність якого передбачено п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», що в подальшому унеможливлює виконання постанови суду у разі застосування додаткового стягнення у виді конфіскації тварини.

Наведені порушення закону є істотними і не можуть бути усунуті судом.

При цьому, всі можливості для усунення сумнівів були вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих по справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі та зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення гр. ОСОБА_1 дій, направлених на порушення правил утримання собаки.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до положень п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин: відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, приймаючи до уваги наведені обставини, зважаючи на те, що наявними матеріалами справи не доведено наявність у діях гр. ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, викладеного в диспозиції ч. 2 ст. 154 КУпАП, прихожу до висновку про необхідність закриття провадження по справі на підставі положень п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 154, 247, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суддя, -

у х в а л и л а:

Закрити провадження у справі про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана до судової палати у кримінальних справах Черкаського апеляційного суду через Черкаський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Т. А. Миколаєнко