Харківський районний суд Харківської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року

Справа № 635/7081/21

Провадження № 3/635/2267/2021

Суддя Харківського районного суду Харківської області Карасава І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності- Водолажченко Вадима Миколайовича, потерпілої ОСОБА_2 , представника потерпілої Воробйової Ольги Вікторівни матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі- КУпАП) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

УСТАНОВИВ:

До Харківського районного суду Харківської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серія ВАБ №472012 від 13 серпня 2021 року відносно ОСОБА_1 щодо скоєння правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Згідно вищевказаного протоколу 07 серпня 2021 року о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 погрожував фізичною розправою колишній дружині ОСОБА_4 , вказані дії мають ознаки психологічного домашнього насильства.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник в судовому засіданні пояснив, що між ним та колишньою дружиною 07.08.2021 року відбувалась сварка, пов`язана з можливістю побачення з дитиною та поділом спільного майна подружжя. Також просили суд закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КупАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Потерпіла особа ОСОБА_4 та її захисник у судовому засіданні пояснили, що дійсно ОСОБА_1 є колишнім її чоловіком, у суді на сьогоднішній день перебуває справа про поділ спільного майна подружжя, 07.08.2021 року між ними відбулася сварка, в наслідок якої він погрожував їй фізичною розправою. Також зазначили, що вбачають у діях колишнього чоловіка ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Встановлені фактичні обставини, застосовані норми права та мотиви суду

Суд дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , у відповідності до положень статті 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Згідно з частини 2 статті 7 КУпАП передбачено, що провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, потерпілу особу ОСОБА_4 та її захисника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю в діях складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП з наступних підстав.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №472012 від 13 серпня 2021 року вбачається, що ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_2 погрожував фізичною розправою колишній дружині ОСОБА_4 , вказані дії мають ознаки психологічного домашнього насильства, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 173-2 КУпАП (а.с.1).

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та повідомив, що 07.08.2021 року прийшов до себе додому, з метою поспілкуватися зі своїм молодшим сином, почався конфлікт з колишньою дружиною, пов`язаний з можливістю побачення з дитиною та поділом спільного майна. Також пояснив, що дійсно 07.08.2021 року висловився у телефонній розмові зі старшим сином на адресу колишньої дружини: «закатаю у землю катком», але це було виключно як коментар, а не у формі погроз. Фізичного або психологічного насилля з використанням нецензурної лайки по відношенню до ОСОБА_4 в ході конфлікту не було.

Потерпіла особа ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснили, що дійсно ОСОБА_1 є колишнім її чоловіком, у суді на сьогоднішній день перебуває справа про поділ спільного майна подружжя, 07.08.2021 року між ними відбулася сварка, в наслідок якої він у присутності дитини погрожував їй фізичною розправою.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є колишнім подружжям. ОСОБА_4 на сьогодняшній день проживає разом з молодшим сином у будинку, який є предметом поділу майна у суді, за адресою АДРЕСА_2 . На теперішній час між ними склалися неприязні відносини та наявні судові спори з приводу майна.

З пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_4 можна зробити висновок, що сімейний конфлікт взаємний, продовжується тривалий час. Причиною конфлікту є, зокрема, наявний цивільно-правовий спір щодо будинковолодіння та іншого майна, у якому проживає колишня дружина та дитина.

З пояснень допитанох у судовому засіданні дітей, вбачається, що вони були свідками конфліктної ситуації, яка виникла 07.08.2021 року, чули погрозливе висловлювання у бік матері у ході спілкування батька з сином по телефону.

Разом з тим, суд не приймає аргументи адвоката Окші Ю.В., що покази дітей, не свідчать про погрози, які можуть бути розцінені як погроза насильства відносно ОСОБА_4 , оскільки були сказані за її відсутності, а тому не можуть розцінюватися як погроза адресована безпосередньо потерпілій. Ця позиція суду ґрунтується на тому, що відповідно до статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07 грудня 2017 року №2229-VIII, психологічне насильства включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб.

Так, частиною 1 статті 173-2 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статті, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у частиною 1 статті 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07 грудня 2017 року №2229-VIII(далі закон), домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Пунктом 14 частини 1 статті 1 закону визначено, що психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає, зокрема діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно частин 1, 2 статті 3 вказаного вище закону, предметом регулювання цього закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб - подружжя; колишнє подружжя. Тому, доводи захисника, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо відсутності доказів, на підтвердження сімейних відносин судом не приймаються, з огляду на те, що обидві сторони у судовому засіданні підтвердили той факт, що між ними шлюб офіційно розірваний.

З аналізу норм вказаних законів вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП, відповідно до обставин цієї справи, може мати місце тоді, коли будь-які діяння психологічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю члена сім`ї.

Натомість, аналізуючи протокол про адміністративне правопорушення, який наданий суду у підтвердження вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, судом встановлено, що у ньому відсутні наслідки у вигляді шкоди психічному здоров`ю потерпілого, які могли бути чи були завдані.

Так, обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Незважаючи на вимоги частини 2 статті 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, який визначає межі судового розгляду, не містить обов`язкових відомостей, визначених диспозицією статті 173-2 КУпАП.

Зокрема, у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 погрожував фізичною розправою колишній дружині, вказані дії мають ознаки психологічного насильства. Разом з тим, в протоколі не зазначено чи була завдано шкода чи ні психологічному здоров`ю потерпілій особі. Крім того, з письмових пояснень самої потерпілої ОСОБА_4 , які були відібрані працівниками поліції 07.08.2021 року не вбачається завдання будь-якої шкоди і в чому саме вона проявилась.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке що готується від 07.08.2021 року, також судом встановлено, що громадянка ОСОБА_4 звернулася до поліції з метою вжиття заходів до колишнього чоловіка ОСОБА_1 з яким є цивільна справа про поділ майна подружжя, який словесно погрожує фізичною розправою(а.с.4).

Суд зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином судом у ході судового розгляду не встановлено, що висловлена 07 серпня 2021 року під час конфлікту фраза ОСОБА_1 відносно своєї колишньої дружини у телефонній розмові зі старшим сином може судом кваліфікуватися, як діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, оскільки можливість настання чи настання шкоди психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_4 працівниками поліції встановлена не була та у суді не доведена.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1статті 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, на переконання суду у справі відсутні об`єктивні і належні докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 245,247, 251, 252, 283 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 173-2 КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя І.О. КАРАСАВА