Справа № 214/2381/21
3/214/1145/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 червня 2021 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Євтушенка О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, які надійшли від Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), що народилася в м. Миколаїв Миколаївської області, громадянки України, не заміжньої, працюючої адміністратором ГРК «Річка», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

31 березня 2021 року на адресу суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №116168 від 17 березня 2021 року у відношенні ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що 14 березня 2021 року о 03.40 год. ОСОБА_2 керувала автомобілем марки Toyota Corolla, р/н НОМЕР_2 , по автодорозі вул. Володимира Великого буд.8 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області в стані алкогольного сп`яніння, висновок КЗ ПНД №377 від 15 березня 2021 року, виданий лікарем ПНД. У провину ОСОБА_2 ставиться порушення п.2.9 «а» ПДР України.

У судове засідання ОСОБА_2 повторно не з`явилася, повідомлялася у встановленому законом порядку належним чином, причини неявки суду не відомі. За заявою ОСОБА_2 розгляд справи, призначений на 31 березня 2021 року, було відкладено з метою забезпечення реалізації останньою права на захист. Натомість в подальшому ОСОБА_2 до суду не з`явилась, заяв про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило.

Приймаючи до уваги, що судом вжито всіх необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_2 у судовому засіданні, справа призначалася до розгляду, остання не з`явилася до суду, хоча була обізнана про наявність справи в провадженні суду, клопотань про відкладення розгляду справи від останньої не надходило, причини її неявки до суду визнано неповажними, тому з метою дотримання розумного строку розгляду справи, забезпечення можливості своєчасного притягнення особи до відповідальності у випадку доведення її винуватості та уникнення безкарності, з урахуванням достатності обсягу наявних доказів, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_2 , оскільки положення ч.2 ст.268 КУпАП не містять імперативного припису щодо обов`язкової її участі в судовому засіданні під час розгляду даної категорії справ.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

З урахуванням визначеного ст.8 КУпАП принципу чинності закону про адміністративну відповідальність в часі, суд розглядає дану справу у відповідності до положень КУпАП та в редакції ст.130 КУпАП, діючій станом на 14 березня 2021 року (до набрання законної сили змінами відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» №1231-ІХ від 16 лютого 2021 року).

Суд, дослідивши письмові докази по справі, оглянувши фрагменти відеозаписів на дисках DVD-R (1, 2) з боді-камер, надавши оцінку наявним доказам в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У розумінні ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено, зокрема, адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Визначаючи склад такого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, обов`язково необхідно встановлювати наявність дійсних підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану, передбаченими Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року. Саме наявність/відсутність таких підстав зумовлює правомірність/неправомірність дій працівників поліції щодо вимоги пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №116168 слідує, що 14 березня 2021 року о 03.40 год. ОСОБА_2 керувала автомобілем марки Toyota Corolla, р/н НОМЕР_2 , по автодорозі вул. Володимира Великого буд.8 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області в стані алкогольного сп`яніння, висновок КЗ ПНД №377 від 15 березня 2021 року, виданий лікарем ПНД, чим порушила п.2.9 «а» ПДР України.

Сам по собі протокол викликає у суду сумніви в його допустимості як доказу з огляду на наявні незастережні виправлення в даті, часі його складання, місці, адже фактично протокол було складено не на місці ДТП, не в медичному закладі, а через декілька днів опісля. Процедура його складання, вручення ОСОБА_2 та ознайомлення останньої зі змістом протоколу на відеозапис не зафіксована.

Зі змісту рапорту інспектора ПП Корнієнка Є.О. слідує, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 було виявлено о 03.40 год. 14 березня 2021 року, а ознаки алкогольного сп`яніння виявлено в ході спілкування з водієм. При цьому, ні деталізації причин зупинки, допущення водієм порушень ПДР України, ні конкретно виявлених у водія ознак алкогольного сп`яніння, рапорт не містить. Відсутність таких відомостей в рапорті ставить під сумнів його достовірність та достатність як доказу.

Оглядом усіх фрагментів відеозаписів на дисках DVD-R не встановлено фіксацію руху автомобіля марки Toyota Corolla, р/н НОМЕР_2 , по автодорозі вул. Володимира Великого буд.8 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області саме під керуванням ОСОБА_2 .

Натомість в матеріалах справи наявна копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №117454 від 14 березня 2021 року, складеного у відношенні ОСОБА_2 за допущення нею порушень п.п.8.5.1, 11.4 ПДР України та інкримінування вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за фактом ДТП, що мало місце о 03.30 год. 14 березня 2021 року. Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 березня 2021 року у справі №214/2082/21 (встановлено із даних Єдиного реєстру судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/96001932) ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, у тому числі з урахуванням визнання нею вини та щирого каяття.

На фрагменті відеозапису № НОМЕР_3 (час 05.15 год., диск №2) зафіксовано, як ОСОБА_2 беззаперечно визнає факт керування нею транспортним засобом і погоджується підтвердити це письмовими поясненнями.

Аналізом вказаних доказів в їх сукупності встановлено, що часом вчинення інкримінованого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є 03.40 год., тобто незадовго до того, як ОСОБА_2 вчинила ДТП о 03.30 год. цього ж дня 14 березня 2021 року. Таким чином, оскільки часовий проміжок двох адміністративних правопорушень майже збігається та з огляду на наявність постанови суду від 31 березня 2021 року, яка набрала законної сили 12 квітня 2021 року, суд приходить до переконання, що факт керування ОСОБА_2 автомобілем марки Toyota Corolla, р/н НОМЕР_2 , по автодорозі вул. Володимира Великого в м. Кривому Розі Дніпропетровської області повністю знайшов своє підтвердження.

Відповідно до п.7 розділу І, п.1 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані алкогольного або іншого сп`яніння чи перебуває під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції згідно з ознаками, визначеними в п.3 розділу І Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

З аналізу вказаної норми слідує, що законодавець детально передбачив порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння: на місці зупинки транспортного засобу поліцейським за допомогою спеціального засобу (алкотесту), і лише після відмови або у випадку незгоди з результатами в медичному закладі. Склад даного правопорушення в розрізі порушення п.2.9 «а» ПДР України матиме місце у таких випадках: 1) згода особи з результатами огляду, проведеним на місці зупинки транспортного засобу; 2) результати медичного огляду, проведеного у випадку незгоди особи з результатами огляду на місці зупинки або у випадку відмови від огляду на місці зупинки (п.п.7, 8, 12 розділу ІІІ Інструкції).

Оглядом фрагменту відеозапису №2021***1653 (диск №2, час 04.35 год.) інспектор пред`явив вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння спочатку дівчині, яка була пасажиром автомобіля під керуванням ОСОБА_2 . Коли остання вийшла із салону автомобіля, така вимога була адресована і їй. При цьому інспектор запропонував пройти огляд на місці або в медичному закладі, в той час як закон містить імперативно визначений порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння: на місці зупинки транспортного засобу поліцейським за допомогою спеціального засобу (алкотесту), і лише після відмови або у випадку незгоди з результатами в медичному закладі. Жодної ознаки, яка б, на переконання інспектора, визначала необхідність проходження водієм огляду на стан сп`яніння, він не назвав. На пропозицію інспектора пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 погодилась, після чого інспектор на службовому автомобілі доставив її до медичного закладу КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР». Жодних направлень на проходження огляду на місці інспектор не оформляв.

На фрагментах відеозаписів № НОМЕР_4 (час 07.12 год., диск №1) та № НОМЕР_5 (час 06.57 год., диск №2) зафіксовано, як в приміщенні медичного закладу ОСОБА_2 проходить медичний огляд (вимірювання артеріального тиску, проходження алкотесту, здача крові). За результатами огляду лікар в присутності ОСОБА_2 висновок не склав, повідомивши інспекторові, аби той йому зателефонував через 2-3 дні для отримання інформації, коли буде готовий висновок.

Інші фрагменти відеозаписів суд залишає поза увагою, оскільки вони містять обставини складання матеріалів за фактом ДТП, що не має доказового значення для встановлення обставин вчинення правопорушення, інкримінованого ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.п.16, 17, 20 розділу ІІІ Інструкції, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Згідно з ч.ч.4, 5 ст.266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Дослідженням змісту наявного в матеріалах справи висновку КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР» від 15 березня 2021 року встановлено ряд істотних недоліків та суперечностей з наявними у справі доказами:

1) у висновку зазначено, що ОСОБА_2 пройшла огляд о 07.00 год. 14 березня 2021 року (такий час частково співпадає з часом на фрагментах відеозаписів № НОМЕР_6 , № НОМЕР_5 , адже фактично огляд ОСОБА_2 розпочато о 07.12 год.), в той час як вимогу для проведення огляду було пред`явлено інспектором о 04.35 год., що зафіксовано на відеозаписі №2021***1653 (диск №2), а відтак свідчить про проведення огляду з порушенням часових меж, встановлених ч.4 ст.266 КУпАП;

2) висновок за результатами проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння було складено лікарем не в присутності ОСОБА_2 та поліцейського, який її доставив до медичного закладу, а наступного дня, з висновком її не ознайомлено, свідченням чому є відсутність її підпису в п.11 висновку. До того ж про те, що висновок буде складено пізніше лікар сам повідомив інспекторові (що зафіксовано на фрагментах відеозаписів № НОМЕР_4 (час 07.12 год., диск №1) та № НОМЕР_5 (час 06.57 год., диск №2);

3) копія висновку в порушення п.20 Інструкції ОСОБА_2 не вручена ні в медичному закладі, ні наступного дня після оформлення результатів огляду.

Вказані обставини в їх сукупності приводять суд до переконання, що висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 складений з грубим порушенням вимог Інструкції, ст.266 КУпАП, а тому вважається недійсним (п.22 розділу ІІІ Інструкції), тобто є недопустимим доказом.

В свою чергу, відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справах; «Нечипорук і Йонкало проти України», «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України», визначено доктрину «плодів отруйного дерева», яка полягає в тому, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не були б отримано, якби не було отримано перших. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.

Отже, оскільки висновки, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №116168 від 17 березня 2021 року, складеного відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 , який визнано недопустимим доказом, сам протокол визнається недопустимим доказом.

Окремої та істотної уваги заслуговує відсутність в матеріалах справи доказів відсторонення ОСОБА_2 від подальшого керування транспортним засобом у відповідності до вимог ч.7 ст.266 КУпАП.

Такий формалізований підхід поліцейських до оформлення матеріалів, допущення грубих порушень процесуального порядку та процедури оформлення матеріалів, проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, хронологічності процесуальних дій, суд розцінює як свідчення необ`єктивності під час вирішення питання притягнення ОСОБА_2 до відповідальності.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

У рішеннях від 30 травня 2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20 вересня 2016 року у справі №926/08 «Карелін проти Росії» Європейський суд з прав людини зауважив, що «… при розгляді справи суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод...».

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Згідно зі ст.284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст.24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Оскільки відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі (за недоведеністю вини) на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір в порядку ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ч.1 ст. 130, ст.245, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.252, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Євтушенко