Справа № 477/1554/21
Провадження № 3-в/477/17/21
ПОСТАНОВА

25 жовтня 2021 року м.Миколаїв

Суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області Полішко В.В., з секретарем Коцюрубенко О.М.,

з участю: представника військової частини Каракозової С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві заяву особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про відвід судді Семенової Л.М. у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

19 жовтня 2021 року особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, звернувся із заявою про відвід судді Семенової Л.М. на розгляді у якої перебуває справа про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 172-20 КУпАП щодо нього.

Свою заяву, посилаючись на практику ЄСПЛ, Бангалорські принципи поведінки судді та норми національного законодавства, обґрунтовував тим, що суддя не може брати участь у розгляді справи за наявності інших обставин, які викликають сумнів у її неупередженості. Зазначав, що згідно з інформації з ЄДРСУ та згідно з даними сайту Жовтневого районного суду Миколаївської області справи відносно трьох осіб, які брали участь у подіях того дня: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , відносно яких також були складені аналогічні за змістом протоколи, були розподілені лише судді Семеновій Л.М.

Обставини відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , викладені в ідентичному за змістом протоколах та доказах, були оцінені суддею Семеновою Л.М. при прийнятті рішень у справах щодо вищезазначених осіб, позицію щодо змісту протоколу та наданих доказів суддя вже висловила у прийнятих рішеннях.

З огляду на вказане ОСОБА_1 сумнівається в об`єктивності розгляду своєї справи та об`єктивності судді.

Вважає, що оскільки суддя вже висловила свою думку щодо обставин справи, то немає сенсу доводити невинуватість у цього судді та з метою уникнення конфліктної ситуації під час розгляду справи, забезпечення справедливого та неупередженого вирішення спору, запобігання підриву авторитету судової влади, уникнення обставин, які б могли викликати сумнів у неупередженості або об`єктивної судді слід заяву задовольнити.

В судове засідання, будучи належним чином повідомленими, ні заявник ОСОБА_1 , ні представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвокат Третьякова Я.Ю. не з`явились.

Представник військової частини Каракозова С.О. у судовому засіданні заперечувала стосовно відводу судді з огляду на його необґрунтованість та безпідставність. Звертала увагу, що справа стосовно ОСОБА_1 та інших осіб з серпня 2021 року перебуває на розгляді судді Семенової Л.М., про що було відомо заявнику, проте це не викликало сумнівів у неупередженості судді. Зазначала, що хоча протокол і складений щодо однієї події, проте у кожній справі подія правопорушення та винуватість особи у вчиненні правопорушення встановлюється стосовно кожної особи окремо. Під час розгляду справ про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 , ОСОБА_3 винуватість ОСОБА_1 не встановлювалась. Суддя Семенова Л.М. жодним чином не виявляла ознаки заінтересованості у розгляді справи чи будь-які прояви упередженості.

Вислухавши думку учасника судового засідання, вивчивши заяву про відвід судді, до якої не долучено жодного доказу на підтвердження зазначеного у заяві, та постанову судді про передачу заяви до канцелярії суду для визначення судді для розгляду вищезазначеної заяви, приходжу до наступного висновку.

З дослідженого вбачається, що у провадженні судді Семенової Л.М. на розгляді перебуває справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Як убачається із постанови судді, вказана справа надійшла їй за результатом проведеного автоматизованого розподілу. Тобто, відповідно до встановленого законом порядку. Доказів того, що було порушення при проведенні авторозподілу справ між суддями не надано.

Суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб.

19 жовтня 2021 року від особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді з тих підстав, що не допускається повторна участь судді у справі, оскільки суддя у інших аналогічних справах вже оцінила докази та сформувала свою думку, що ставить під сумнів її неупередженість.

КУпАП прямо не передбачено подання заяви про відвід судді на розгляді якого перебуває справа про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, статтею 2 КУпАП визначено, що законодавство України про адміністративні правопорушення складається із цього Кодексу та інших законів України.

Як убачається із практики ЄСПЛ справи про адміністративне правопорушення Європейський суд з прав людини розцінює як кримінальне переслідування та відносить їх до кримінального судочинства.

За такого, керуючись принципом верховенства права, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, вважаю за необхідне розглянути подану заяву про відвід, використавши при цьому правові норми, які регулюють подібні правовідносини у кримінальному судочинстві.

З огляду на статтю 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною 3 статті 35 КПК України порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Статтею 76 КПК України детально регламентовано недопустимість повторної участі судді у кримінальному провадженні.

Так, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді касаційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і апеляційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або постанови суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 КПК України, судді може бути заявлений відвід.

Частиною першої статті 21 КПК України визначено, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 року) кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку.

Визначення в Конвенції цього принципу правосуддя ґрунтується на двох аспектах: 1) чи є суд безстороннім у суб`єктивному плані, тобто чи відсутня особиста упередженість суддів; 2) чи наявні в об`єктивному плані достатні зовнішні ознаки безсторонності, які виключали б будь-які обґрунтовані сумніви з цього питання.

Під час провадження у справі та її вирішення ні у кого не повинно бути сумнівів у об`єктивності та неупередженості судді. Якщо є обґрунтовані підстави вважати, що суддя не буде безстороннім, цей суддя має бути усунутий від розгляду справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

"об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

"суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі Веттштайн проти Швейцарії).

Бангалорськими принципами поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23 визначено, що обов`язок судді полягає не лише у винесенні справедливого і об`єктивного рішення, але й в тому, щоб винести його таким чином, щоб виключити будь-які сумніви в справедливості і неупередженості цього рішення, а також у чесності і непідкупності судді.

Верховний Суд у справі № 826/11409/17 висловив думку, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Звертав увагу, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішенням або окремою думкою судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки, як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).
Не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Як зазначалось вище, до поданої заяви про відвід судді не долучено жодного доказу, на підтвердження викладеного у заяві.

Про те, що справи щодо ОСОБА_2 , ОСОБА_3 перебувають на розгляді у судді Семенової Л.М., заявнику було відомо та протягом тривалого часу це не викликало у нього сумнівів щодо безсторонності та неупередженості судді. Лише після ухвалення суддею рішення у цих справах, ним було подано вищезазначену заяву. Разом з тим, як зазначено вище незгода сторони з рішеннями судді у іншій справі не може бути підставою для відводу судді.

Норми, на які посилається заявник у своїй заяві про відвід судді стосуються повторної участі судді у розгляді однієї й тієї ж справи на різних стадіях. В свою чергу вказане провадження щодо ОСОБА_1 до судді Семенової Л.М. надійшло вперше, а відтак підстави для відводу судді відсутні.

Слід критично сприймати твердження заявника, що суддя вже розглядала аналогічне провадження та висловила свою думку щодо нього, оскільки при розгляді справ про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подія адміністративного правопорушення, яка ставиться у провину ОСОБА_1 та його винуватість у вчиненні цього правопорушення, не встановлювалась.

Як вбачається з пояснень представника військової частини двічі судове засідання у справі щодо ОСОБА_1 відкладалось через неявку його представника адвоката Третьякової Я.Ю., а 19.10.2021 року було заявлено відвід судді. Тобто, суддею вживались заходи щодо забезпечення права особи на захист, що виключає будь-який сумнів в упередженості судді.

Навпаки з вказаного убачається, що заявник у такий спосіб намагається уникнути розгляду протоколу, складеного щодо нього.

За таких обставин, оскільки заява ОСОБА_1 є безпідставною, необґрунтованою та не підтвердженою належними доказами, приходжу до висновку, що у задоволенні заяви про відвід судді Семенової Л.М. слід відмовити.

Керуючись статтями ст. 2 КУпАП, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, ст.ст. 75, 80-82, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про відвід судді Семенової Л.М. відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Полішко