Справа № 09112021
Провадження № 3/694/289/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

09.11.2021 року м. Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого АДРЕСА_1 , притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП Згідно постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 18.02.2021 року,

за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а:

До Звенигородського районного суду Черкаської області надійшли матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 496830 ОСОБА_1 17.05.2021 року о 00.45 год. по вул. С.Терещенко в м.Звенигородка, Звенигородського району Черкаської області керував автомобілем «Toyota RAV4» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння : нестійка хода, запах з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився на відео в присутності понятого. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги 2.5 ПДР, та скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 вину не визнав та подав письмові пояснення в яких пояснив, що 17.05.2021 року близько 00.30 год. разом зі своїм другом та його дівчиною на автомобілі «Toyota RAV4» д.н.з. НОМЕР_1 поїхав до магазину. За кермом автомобіля був його товариш ОСОБА_2 , так як ОСОБА_1 позбавлений прав керування. По вул. С.Терещенко в м.Звенигородка, Звенигородського району Черкаської області вони зупинилися та вийшли з авто покурити. В цей час до них під`їхав поліцейський автомобіль. Поліцейський вийшов з машини та запитав кому належить автомобіль і чого вони тут стоять. Після того, як працівник поліції визначив, що автомобіль належить ОСОБА_1 та він позбавлений прав керування, почав звинувачувати його в тому, що він керував автомобілем не маючи права керування та з явними ознаками алкогольного сп`яніння. На їх твердження про те, що ОСОБА_1 автомобілем не керував поліцейський не реагував, а лише пропонував пройти тест на «Драгер». Враховуючи те, що ОСОБА_1 за кермо не сідав, неодноразово пояснюючи це поліцейському, на нього склали протокол. Стверджує, що автомобілем не керував і навіть не мав такого наміру, так як був позбавлений прав керування. За кермом автомобіля весь час був його товариш ОСОБА_3 . Йому пройти тест на визначення стану алкогольного сп`яніння поліцейські не пропонували.

Адвокат Руденко Р.В. в судовому засіданні вказав, що водій це особа, яка керує транспортним засобом, однак поліцейські ОСОБА_1 не зупиняли та на момент їх приїзду він навіть не перебував у транспортному засобі, тому інкремінуємі йому правопорушення є надуманими. Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі. Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути доказом вини особи, а відомості, які містяться в ньому не можуть бути самостійним доказом доведеності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Просить провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 також інспектор СРПП Звенигородського РВП лейтенант поліції Радванський В.О. в судове засідання не з`явились. Були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 з наступних підстав.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та засобів, що мають функції відеозапису, тощо.

До матеріалів справи окрім протоколу про адміністративне правопорушення не додано жодного іншого доказу, який би підтвердив вину ОСОБА_1 .

На диску, який долучений до матеріалів справи міститься лише відео у якому ОСОБА_1 стверджує, що автомобілем не керував, а на даний час відпочиває з другом та дівчиною. При цьому на відео видно, як біля автомобіля «Toyota RAV4» перебувають три особи, а саме ОСОБА_1 , чоловік та жінка.

З письмових пояснень свідка ОСОБА_3 вбачається, що 17.05.2021 року близько 00.30 год. керуючи автомобілем «Toyota RAV4» д.н.з. НОМЕР_1 він поїхав до магазину разом зі своїм другом та його дівчиною. По вул. С.Терещенко в м.Звенигородка, Звенигородського району Черкаської області вони зупинилися та вийшли з авто покурити. В цей час до них під`їхав поліцейський автомобіль. Поліцейський вийшов з машини та запитав кому належить автомобіль і чого вони тут стоять. Після того, як працівник поліції визначив, що автомобіль належить його другові, який позбавлений прав керування, почав звинувачувати ОСОБА_1 в тому, що він керував автомобілем не маючи права керування та з явними ознаками алкогольного сп`яніння. На їх твердження про те, що ОСОБА_1 автомобілем не керував поліцейський не реагував, а лише пропонував пройти тест на «Драгер». Враховуючи те, що ОСОБА_6 за кермо не сідав, неодноразово пояснюючи це поліцейському, на нього склали протокол. Стверджує, що автомобілем ОСОБА_1 не керував і навіть не мав такого наміру, так як був позбавлений прав керування. За кермом автомобіля весь час був саме ОСОБА_3 . Йому пройти тест на визначення стану алкогольного сп`яніння поліцейські не пропонували.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він був запрошений працівниками поліції в якості понятого, щоб засвідчити відмову водія автомобіля «Тойота» від проходження медичного огляду. Коли він підійшов до автомобіля «Тойота» то побачив, що поруч з ним стояло три особи два чоловіки та жінка. На його думку водій мав ознаки алкогольного сп`яніння, що саме ОСОБА_1 був за кермом автомобіля він сказати не може. Згодом, під час розмови, йому стало відомо, що один із чоловіків, який назвався ОСОБА_2 повідомив працівникам поліції, що саме він був за кермом даного автомобіля, але працівники поліції на це реагували та не пропонували пройти тест на визначення стану алкогольного сп`яніння. Його письмові пояснення були написані працівником поліції, які йому зачитані не були, а лише надані для підпису.

З письмових пояснень ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вбачається, що останні 17.05.2021 року побачили автомобіль «Тойота» за кермо якого сів громадянин на ім`я ОСОБА_6 , та на пасажирські сидіння ще сіли дівчина та хлопець та поїхали по вул. Благовісна в напрямку перехрестя вул. С. Терещенко, де в подальшому здійснив поворот праворуч не увімкнувши правий поворот, в цей же час свідки побачили маячки червоного та синього кольору, як вони зрозуміли це були працівники поліції. Підійшовши ближче свідки побачили, що поліцейські зупинили автомобіль «Тойота». Також останні повідомили поліцейським, що бачили, що за кермо сідав ОСОБА_6 та на їх думку він перебував в стані алкогольного сп`яніння, однак з даних пояснень не можливо зрозуміти яким чином свідки ідентифікували особу ОСОБА_1 .

Жодних доказів, які б спростовували твердження ОСОБА_1 , що 17.05.2021 року він взагалі не керував автомобілем до матеріалів справи не надано.

Крім того, диспозиція положення п. 2.5 Правил дорожнього руху передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій це особа, яка керує транспортним засобом і має при собі посвідчення водія відповідної категорії, однак докази, що ОСОБА_1 17.05.2021 року керував автомобілем відсутні. З матеріалів справи взагалі не можливо встановити, хто був за кермом автомобіля «Toyota RAV4» так, як і ОСОБА_3 і ОСОБА_1 стверджують, що автомобілем керував ОСОБА_3 .

З представлених суду матеріалів справи не вбачається можливим встановити наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , передбаченого ч.2ст. 130 КУпАП, які наведені в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки немає належних доказів підтвердження його вини, що унеможливлює підтвердження обставин, які викладені в протоколі серії ДПР18 № 496830.

Відомості, які містяться в протоколі не можуть бути самостійним доказом доведеності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, у зв`язку з недоведеністю та недостатністю належних, об`єктивних та обґрунтованих доказів, що підтверджують його вину, а обставини викладені у протоколі працівником поліції, не відповідають фактичним обставинам справи, що й не відповідає вимозі достатності доказів, а тому провадження в даній справі слід закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодекс у.

Особа, що склала адміністративний протокол зобов`язана надати до суду докази, які б доводили наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини` стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

Відповідно до конституційного принципу, закріпленого в ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачає підстави для закриття провадження у справі у зв`язку з недоведеністю вини особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Зазначене є підставою для закриття провадження в справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення через недоведеність належними доказами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.7,221,247,252,256,279,283,284 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и л а:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 2 ст.130 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області.

Суддя Д.І. Сакун