ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9056/21
провадження № 3/753/4231/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2021 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Бондаренко М.С., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

встановила:

До Дарницького районного суду м. Києва 06 травня 2021 року надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 10 квітня 2021 року Серії ДПР18 за № 068533.

З вказаного протоколу вбачається, що 10 квітня 2021 року приблизно о 02 год. 30 хв. за адресою: м. Київ, пр. П. Григоренка, 43, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 2121, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражений тремор пальців рук, порушення координації рухів, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, що зафіксовано на бодікамеру поліцейського АА00762, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддя, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення особи, яка притягається до кримінальної відповідальності (який вину не визнав, просив суд про закриття справи стосовно нього за відсутності події і складу правопорушення), дійшла таких висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений Інструкцією, затвердженою спільним Наказом МОЗ та МВС України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Згідно з п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пункт 6, 7 Розділу І Інструкції вказує, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП (далі - заклад охорони здоров`я).

Згідно з положеннями п. 8, 9 Розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський складає направлення встановленої форми та забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Аналогічні правила, що визначають порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, також закріплені в ст. 266 КУпАП.

Натомість, такого порядку працівниками поліції, які здійснили зупинку ОСОБА_1 та встановили ознаки перебування, на їх думку, останнього у стані алкогольного сп`яніння, дотримано не було.

Так, згідно з долученого до протоколу про адміністративне правопорушення від 10 квітня 2021 року Серії ДПР18 за № 068533 відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що поліцейський неодноразово пропонує ОСОБА_1 , за відсутності свідків, пройти огляд на стан сп`яніння та повідомляє, що у водія наявні ознаки алкогольного сп`яніння, не зазначаючи при цьому, які саме ознаки дають підстави стверджувати про підозру перебування водія у стані алкогольного сп`яніння. У відповідь ОСОБА_1 було зазначено, що він має право на адвоката та не заперечує проти проходження огляду на стан сп`яніння, але просить зачекати до приїзду адвоката.

Крім того, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського не підтверджується наявність саме двох свідків та відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці або в найближчому закладі охорони здоров`я та всупереч вимогам закону поліцейськими не було запропоновано та роз`яснено водію право пройти огляд на стан сп`яніння у закладах охорони здоров`я.

Інших доказів, які б підтверджували порушення водієм ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, за що передбачено відповідальність ст. 130 КУпАП, матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Між тим, згідно з ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на зазначений конституційний припис, а також зважаючи, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена достатніми та безсумнівними доказами, а тому провадження по справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу, що в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про підстави зупинки транспортного засобу, яким керував водій.

Крім того, ст.ст. 260, 265-1 та 266 КУпАП (глава 20 Заходи забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення) передбачено імперативний обов`язок співробітників поліції тимчасово вилучати посвідчення водія, оскільки ст. 130 КУпАП передбачає накладення стягнення у вигляді позбавлення права керуванням транспортним засобом, та відстороняти від керування транспортними засобамиосіб, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з наступним оглядом особи на стан сп`яніння.

Поряд з цим, за вимогами ч. 2 ст. 266 КУпАП встановлення поліцейським ознак сп`яніння в особи, що керує транспортним засобом є правовою підставою для огляду на стан сп`яніння та/або направлення такої особи для огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Тобто, з системного аналізу ст.ст. 260, 265-1 та 266 КУпАП слідує, що в разі складання відповідного адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП стосовно певного водія, відносно останнього повинні одночасно бути застосовані наступні заходи забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення: вилучення посвідчення водія; відсторонення від керування транспортними засобом; огляд на стан сп`яніння.

Відповідно до перерахованих вимог, працівниками поліції не здійснено всіх необхідних дій для встановлення, з`ясування та фіксування обставин адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак протокол про адміністративне правопорушення складено з численними порушеннями вимог КУпАП, тому не може бути визнаний належним доказам у цій справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово наголошував, зокрема в рішеннях у справах «Гурепка проти України (N2)» від 08 квітня 2010 року, «Лучанінов проти України» від 09 червня 2011 року на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

У п. 51 рішення у справі «Ващенко проти України» від 26 червня 2008 року ЄСПЛ вказав, що формулювання обвинувачення для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою конкретного правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру.

Окрім цього, відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном можливість керування цим транспортним засобом, річковим або маломірним судном надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

Відомостей про відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем і, відповідно, надання керування транспортним засобом іншій особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, матеріали справи не містять.

Із вказаного випливає, що після складення протоколу особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, і в подальшому продовжувала керувати транспортним засобом.

Отже, інформація, яка міститься у протоколі про адміністративне правопорушення від 10 квітня 2021 року серії ДПР18 за № 068533 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є недостовірною, а тому недопустимим доказом, а тому у суду виникають сумніви щодо наявності вини у діях ОСОБА_1 та кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За частиною 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Приймаючи до уваги викладене та керуючись ч. 1 ст. 130, статтями 8, 247, 251, 280, 284 КУпАП, суддя

ухвалила:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

За відсутності скарги постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку встановленого на її оскарження.

Суддя М. С. Бондаренко