ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 937/4771/21 Головуючий в 1 інст. Іваненко О.В.
Провадження №33/807/627/21 Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2021 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Діденка В.Є., потерпілої ОСОБА_2 , її представника - адвоката Ненашевої Я.В. розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою адвоката Ненашевої Я.В. в інтересах ОСОБА_2 на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 липня 2021 року, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та мешкає: АДРЕСА_1 ,не працює,

закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу даного адміністративного правопорушення.

Згідно з постановою суду, 23 травня 2021 року о 21-00 годині ОСОБА_1 , знаходячись за адресою в АДРЕСА_1 , вчинив сімейну сварку, в ході якої висловлювався на адресу співмешканки ОСОБА_2 нецензурною лайкою та погрожував їй фізичною розправою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

24 травня 2021 року о 05-45 годині ОСОБА_1 , знаходячись за адресою в АДРЕСА_1 , порушив терміновий заборонний припис серії АА№154902, а саме заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_2 та прийшов до місця її проживання.

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_2 - адвокат Ненашева Я.В. просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову суду.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що за адресою: АДРЕСА_1 мешкають: ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та правопорушник ОСОБА_1 . Шлюб між особами розірвано 15 квітня 2015 року, після чого ОСОБА_1 залишився мешкати у квартирі колишньої дружини і займає одну з жилих кімнат. Кухня, коридор, ванна кімната, вбиральня знаходяться у загальному користуванні. Вони навпіл сплачують комунальні послуги та утримання прибудинкової території. Право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 .

З 2018 року ОСОБА_1 почав зловживати спиртними напоями, безпричинно принижувати та бити доньку, знущатися з колишньої дружини. Майже щоденно ОСОБА_4 з дитиною звертаються до поліції стосовно вчинення щодо них протиправних дій ОСОБА_1

25 травня 2021 року ОСОБА_1 був виписаний Терміновий заборонний припис з 26 травня 2021 року по 05 червня 2021 року, який він порушив в той же день.

У зв`язку з вчиненням домашнього насильства з боку ОСОБА_1 дитина неодноразово службами у справах дітей направлялась за психологічною допомогою. Родина перебуває у постійному страху та стресі, оскільки ОСОБА_1 може вчиняти неправомірні дії у ночі, о 05 годині ранку, тощо.

Вважає, що оскільки вказані особи мешкають в одному житловому приміщенні, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, то положення законодавства України по запобіганню та протидію домашнього насильства поширюється на родину Віткових.

Заявлене адвокатом Ненашевою Я.В. клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки потерпіла ОСОБА_1 у розгляді справи судом першої інстанції участі не брала, доводи апелянта про те, що про повний текст постанови від 09 липня 2021 року ОСОБА_2 дізналась 03 серпня 2021 року випадково, оскільки не була обізнана про час розгляду справи, на час подання апеляційної скарги оскаржувана постанова їй не вручена, ніким не спростовані. Представник потерпілої зазначає, що 03 серпня 2021 року ОСОБА_2 було призначено адвоката. У зв`язку з відрядженням адвоката апеляційну скаргу подано 16 серпня 2021 року. Тобто зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не вбачається. Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення потерпілій можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

Заслухавши потерпілу ОСОБА_2 , її захисника - адвоката Ненашеву Я.В., які підтримали апеляційну скаргу; особу, яка притягувалась до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Діденка В.Є., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та вважали рішення суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Зі змісту ст.283 КУпАП вбачається, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Відповідно до вимогст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Судом першої інстанції при розгляді справи вимоги зазначеної вище норми закону враховані в повній мірі.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №031263 від 23 травня 2021 року зазначено, що ОСОБА_1 у зазначений час, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , висловлювався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою стосовно своєї співмешканки гр. ОСОБА_2 , чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру повторно протягом року.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто за умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Діденко В.Є. просили закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки будь яких доказів вчинення ОСОБА_1 насильства взагалі та домашнього насильства немає, оскільки ОСОБА_1 та потерпіла не є членами однієї родини, не перебувають у фактичних шлюбних стосунках, спільне господарство не ведуть. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 квітня 2015 року (справа №320/2433/15). Крім того квартира АДРЕСА_2 є спільною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Також дана квартира є єдиним житлом ОСОБА_1 , а тому винесений терміновий заборонний припис порушує його право на володіння та користування належною йому квартирою.

Дослідивши надані докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №031263 від 23 травня 2021 року, серії ВАБ №031264 від 24 травня 2021 року; рапорти та протоколи прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 23 травня 2021 року та 24 травня 2021 року; письмові пояснення від 23 травня 2021 року та 24 травня 2021 року; форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 23 травня 2021 року та 24 травня 2021 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1ст.173-2 КУпАП.

З такими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.

Положеннями ст.251 КУпАП закріплено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, до протоколів додано лише письмові пояснення самого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , при цьому, пояснення ОСОБА_2 останньою не підписані; складену поліцейським Форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, рапорти працівників поліції, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію. Будь-яких інших належних доказів в розумінні ст.251 КУпАП щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованих йому правопорушень матеріали справи не містять.

Сам ОСОБА_1 категорично заперечує, що надавав будь-які письмові пояснення.

На підтвердження своїх доводів, сторона захисту надала до суду апеляційної інстанції Витяг з ЄРДР за №0000092 від 05 вересня 2021 року за ч.1 ст.366 КК України, з якого убачається, що до ТУ ДБР у м.Мелітополі надійшла заява ОСОБА_1 про те, що працівники поліції Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області підробили його підписи у складених останніми протоколах про адміністративні правопорушення та заборонному приписі, тим самим вчинили службове підроблення.

Свідків події органом, яким проводилась адміністративна перевірка, не встановлено.

Отже, висновки суду першої інстанції про недоведеність вини ОСОБА_1 у інкримінованому йому правопорушенні ґрунтуються на досліджених судом доказах.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі представником потерпілої - адвокатом Ненашевої Я.В., правильності цих висновків суду не спростовують.

При апеляційному розгляді адвокат Ненашева Я.В. підтримала апеляційну скаргу та зазначила, що на сьогоднішній день в Мелітопольському РУП є ще одна заява щодо домашнього насильства між тими самими особами та винесено два тимчасові заборонні приписи, один з яких на 10 діб стосовно ОСОБА_1 у відношенні ОСОБА_2 , а інший - стосовно ОСОБА_1 по відношенню до дитини. На сьогодні родина отримує психологічну допомогу, в тому числі і дитина, щодо домашнього насильства. Ситуація в цій родині дуже плачевна. Представник потерпілої вважає, що в даному випадку необхідно прийняти таке рішення, яке буде захищати, по-перше - інтереси неповнолітньої дитини, а по-друге - захищати інтереси дружини. Додатково зазначила, що після того, як ОСОБА_2 звернулась до суду, ОСОБА_1 почав над нею знущатись.

Потерпіла ОСОБА_2 в ході апеляційного розгляду підтримала доводи апеляційної скарги її представника. Додатково зазначила, що коли було складено заборонний припис, ОСОБА_1 порушив заборону та зламав двері в її кімнату, пішов на контакт з нею та дитиною. На підставі відео було складено протокол.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Діденко В.І. під час апеляційного розгляду зазначив, що суду надано докази того, що фактично між сторонами виник спір щодо спільної сумісної власності на квартиру. Протягом року ОСОБА_2 таким чином намагається тиснути на ОСОБА_1 для того, щоб змусити його відмовитись на її користь від Ѕ частки квартири. У зв`язку з цим складені ці неправдиві заяви. Щодо події від 23 травня 2021 року захисник наполягає на тому, що протокол не є належним доказом по справі тому, що в ньому не викладена об`єктивна складова, не вказано доказів вчинення адміністративного правопорушення. Суду першої інстанції надавались відеозаписи, які спростовують обвинувачення по протоколу від 23 травня 2021 року. Що стосується вчинення правопорушення 24 травня 2021 року, вказує, що ніхто не ознайомлював з цим приписом і з цього приводу подано заяви про підроблення підпису ОСОБА_1 . Крім того, на поясненнях ОСОБА_2 відсутній її підпис. Рапорти поліцейських свідчать про те, що після повідомлення про те, що нібито колишній чоловік ламає двері, сама ОСОБА_2 їм двері не відкрила та вони нікого не бачили на сходах. Крім того, зазначив, що ОСОБА_1 було заборонено спілкуватись з дружиною та ніякого спілкування встановлено не було. Двері він не ламав та його там не було. Таким чином, захисник вважає, що це штучні обвинувачення та суд першої інстанції вірно та ретельно підійшов до вирішення цієї справи. Крім того, ніяким спільним побутом сторони не пов`язані. Фактично в них є комунальна квартира, а приміщення, які знаходяться в їх загальному користуванні, не є спільним побутом. Доказів того, що вони разом сплачують якісь витрати, апелянтом не надано. Враховуючи викладене, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги і залишити постанову суду першої інстанції без змін.

ОСОБА_1 в ході апеляційного розгляду підтримав доводи свого захисника. Зазначив, що він нічого не вчиняв, ніколи не чіпав ні дитину, ні колишню дружину. Жодних доказів на підтвердження його винуватості немає, а потерпіла може говорити все, що завгодно заради того, щоб забрати його частку квартири. Крім того, пояснив, що коли приїздила поліція 23 травня 2021 року, він був вдома. Поліцейські повідомили, що їх викликала його колишня дружина, але він ніколи не бив ні дружину, ні дитину. В його присутності 24 травня 2021 року протокол не складався, того дня він спав в гаражі в автомобілі та поліцію не бачив. За вказаною в протоколах адресою він зареєстрований та проживає. Іншого житла він не має. У зв`язку з ситуацією, яку створила потерпіла, він вимушений жити в гаражі. На даний час в суді перебувають цивільні справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , а також за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вирішення спору щодо власності на квартиру. Пояснення 23 травня 2021 року від його імені він не писав та таких пояснень працівнику поліції не давав. Коли приїздили працівники поліції, вони не представились, вислухали ОСОБА_1 , виписали протокол та поїхали. Про підроблення його підписів він зазначав і в суді першої інстанції.

Отже, доводи сторін суперечать одне одному.

В свою чергу, повної та всебічної перевірки за фактами, викладеними в заяві потерпілої, органом, яким оформлено адміністративні матеріали, не проведено.

На спростування доводів сторони захисту належних, допустимих та достатніх доказів в матеріалах справи немає.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано закрив провадження в справі з наведених в оскаржуваній постанові підстав.

Твердження апелянта про те, що суд не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, суперечать матеріалам справи та спростовуються змістом оскаржуваної постанови.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дав правильну оцінку всім наявним доказам та належним чином мотивував у постанові свої висновки. Вказані висновки суду відповідають фактичним обставинам справи.

Для перевірки доводів сторін під час апеляційного розгляду неодноразово викликались працівники поліції, якими оформлено адміністративні матеріали, проте, до апеляційного суду вказані особи так і не з`явились, про причину своєї неявки суд не повідомили, листи апеляційного суду, направлені з зазначеного приводу на адресу керівництва Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області та Головного управління НП в Запорізькій області, проігноровані.

На думку апеляційного суду, доводи, викладені в апеляційній скарзі адвоката Ненашевої Я.В., правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки достатніми доказами не підтверджуються. Документи, надані апелянтом, щодо звернень потерпілої до правоохоронних органів з приводу домашнього насильства, складу сім`ї потерпілої тощо, не є достатніми доказами обставин, про які ідеться в протоколах.

Тому підстави для задоволення цієї скарги відсутні.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити адвокату Ненашевій Я.В. строк на апеляційне оскарження постанови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 липня 2021 року.

Апеляційну скаргу адвоката Ненашевої Я.В. в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 липня 2021року, стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 937/4771/21