П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2021 року

Суддя шевченківського районного суду м. Запоріжжя Галущенко Юлія Андріївна,з участю особи,яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,його захисника адвоката Куцигіна І.В.,законного представника ОСОБА_2 ,розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,який мешкає за адресою АДРЕСА_1 , студента ВПУ № 20 «Моторобудівник»,паспорт НОМЕР_1

про скоєння адміністративного правопорушення,передбаченого ст.130 ч.2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

24.10.2020 року о 05 год.20 хв. ОСОБА_1 по вул.Бочарова 1 в м.Запоріжжі керував автомобілем BMW 320D р.н. НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння,чим порушив вимоги п.2.9»а» ПДР України.

Протягом року ОСОБА_1 притягувався до відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП.

При розгляді справи в суді ОСОБА_1 не визнав винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.130 ч.2 КУпАП,яке ставиться йому за провину.

Пояснив,що 24.10.2020 року ,у нічний час, він без відома та дозволу матері ОСОБА_2 він взяв ключі від автомобіля BMW 320D р.н. НОМЕР_2 ,який належить його матері та зберігався за місцем проживання по АДРЕСА_1 ,разом з приятелем на цьому автомобілі вони їздили містом, автомобілем керував його приятель, ОСОБА_3 вживав алкогольні напої,а приблизно о 05.00 год.по вул.Бочарова 1 потрапили у ДТП.Коли на місце ДТП прибула поліція, ОСОБА_3 та його приятель знаходились біля автомобіля,ніхто з них за кермом не сидів,на питання поліціянтів ,чий автомобіль та хто ним керував, ОСОБА_3 повідомив,що автомобіль належить його матері,а керував приятель,проте його пояснення до уваги не приймали,всі подальші дії щодо огляду на стан сп`яніння,складання протоколу про адміністративне правопорушення поліцейські вчиняли саме щодо нього,на його думку,з тих міркувань,що він раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП. При проведенні огляду на стан сп`яніння приладом Drager ,результат якого виявився позитивним, ОСОБА_3 не заперечував свого стану сп`яніння та результатів огляду,проте наголошував,що був лише пасажиром та автомобілем у нетверезому стані не керував.

Адвокат Куцигін І.В.вважав,що провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності у його діях події та складу адміністративного правопорушення,оскільки наданими до протоколу та дослідженими під час розгляду справи в суді доказами не доведено факту керування згадуваним вище автомобілем саме ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Всебічно вивчивши матеріали справи,з урахуванням досліджених доказів, суддя встановив, що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення знайшла своє підтвердження,що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом»,що знайшов своє втілення у практиці Європейського Суду з прав людини,зокрема,у рішенні по справі «Коробов проти України»,з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП,адміністративним правопорушенням(проступком)визнається протиправна,винна (умисна,необережна) дія чи бездіяльність,яка посягає на громадський порядок,власність,права і свободи громадян,на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення по статті 130 ч.1 КпАП України становить керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол в даному випадку складений з підстав перебування особи, яка керує транспортним засобом,у стані алкогольного сп`яніння, вчинене повторно,протягом року,що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.2 КУпАП.

Як передбачено п.2.9»а» Правил дорожнього руху України(далі ПДР),водію транспортного засобу забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння,під впливом наркотичних або токсичних речовин.

Водієм згідно п.1.10 ПДР є будь-яка особа,що керує транспортним засобом,вершник,візник,погонич тварин,який веде їх за поводдя,прирівнюється до водія.Водієм є також особа,що навчає керуванню,знаходячись безпосередньо у транспортному засобі.

При розгляді справи ОСОБА_3 не заперечував,що 24.10.2020 р. приблизно о 07.30 год. на момент огляду працівниками поліції на стан сп`яніння з використанням приладу Drager він перебував по вул.Бочарова 1 в м.Запоріжжі поруч з технічно пошкодженим автомобілем BMW 320D р.н. НОМЕР_2 ,який належить його матері ОСОБА_2 ,у стані алкогольного сп`яніння,проте стверджував,що автомобілем не керував,тому у працівників поліції не було підстав здійснювати процедуру огляду саме відносно нього.

З матеріалів відеозапису на диску ДПР18№365635 ,досліджених при розгляді справи в суді,вбачається,що ОСОБА_3 був оглянутий працівником поліції на місці зупинки транспортного засобу в присутності свідків з використанням приладу Drager 6820 на стан алкогольного сп`яніння,результат тесту № 931 позитивний -1,10%,з яким ОСОБА_3 погодився(а.с.2-3).

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Як вбачається з візуальної інформації з відеозапису під час оформлення адміністративного матеріалу, відеокамера була закріплена на форменому одязі працівника поліції, що відповідає вимогам ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Таким чином, відеофіксація правопорушення з відеокамери, закріпленої на форменому одязі працівника поліції,є належним доказом.

Звертає на себе увагу той факт,що ОСОБА_3 ,так само як і присутня при огляді його мати ОСОБА_2 ,не заявляли ані до початку огляду,ані після його завершення,що ОСОБА_3 незаконно підданий такому огляду як особа,що не являвся водієм.

Навпаки, ОСОБА_3 був ознайомлений із складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення,про що зробив підпис,йому було запропоновано скласти пояснення на окремому аркуші або викласти їх у відповідній графі протоколу,від чого він відмовився.

Свідки огляду ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надали письмові пояснення,за змістом яких у їх присутності працівники поліції у зв`язку з ДТП за участю автомобіля BMW 320D р.н. НОМЕР_2 проводили огляд водія ОСОБА_1 з використанням приладу Drager, результат якого позитивний(а.с.4-5).

При розгляді справи ОСОБА_3 та його захисник не вважали необхідним виклик цих свідків для допиту в суді.

Свідок ОСОБА_6 в суді показав,що він працює патрульним поліцейським роти № 2 батальйону № 4 УПП у Запорізькій області,24.10.2020 р.під час чергування у складі екіпажу з патрульним поліцейським ОСОБА_7 ,отримали виклик на ДТП,прибувши на місце,побачили пошкоджений автомобіль,двох чоловіків,одним з яких є ОСОБА_3 ,який спочатку говорив,що керував не він,а після приїзду на місце події матері зізнався,що керував автомобілем, хвилювався за машину,яка належить його матері. Другий чоловік до поліцейських з будь-якими заявами не звертався,початкову заяву ОСОБА_1 ,що той не керував автомобілем,не підтвердив,інакше обставин справи не пояснював,стояв осторонь,а потім пішов. Жодних сумніві,що саме ОСОБА_3 керував автомобілем на момент ДТП,у працівників поліції не виникло та підстав для цього не було. Відносно ОСОБА_1 у присутності двох свідків провели огляд на стан алкогольного сп`яніння,який показав позитивний результат,з ним ОСОБА_3 погодився,ознайомився з протоколом про адміністративне правопорушення та підписав його без зауважень.

Свідок ОСОБА_7 в суді показав,що 24.10.2020 р.під час чергування у складі екіпажу з поліцейським ОСОБА_6 вони прибули на виклик на місце ДТП,побачили двох чоловіків,автомобіль з технічними пошкодженнями,на який ОСОБА_3 надав свідоцтво про реєстрації транспортного засобу та страховий поліс,на питання,хто керував автомобілем перед ДТП,відповів,що не він,а інший чоловік,який втік.Надалі під час спілкування ОСОБА_3 зізнався,що автомобілем керував він,просив дозволу,щоб приїхав його приятель,який назветься водієм,проте у поліцейських не виникло сумнівів,що автомобілем керував саме він,цей факт був очевидним.

Аналогічні відомості викладені у рапорті інспектора поліції Коропець О.(а.с.12)та нічим не спростовані,тому суддя вважає обґрунтованими висновки працівників патрульної поліції про те,що автомобілем на момент ДТП з його участю керував саме ОСОБА_3 .

При розгляді справи був допитаний свідок,про виклик якого клопотав захист,який пояснив,що 24.10.2020 р.він перебував разом з ОСОБА_8 ,який у нічний час без відома матері взяв ключі від її автомобіля,на якому вони вирішили покататися,приблизно о 04.00 год.по вул.Бочарова 1 з технічних причин сталася ДТП,у якій автомобіль був пошкоджений. На місце ДТП прибула поліція, ОСОБА_1 перевірили по базі даних,де знайшли інформацію про його попереднє притягнення до відповідальності,тому не звернули увагу на пояснення ОСОБА_1 та свідка,що саме останній керував автомобілем,всі подальші дії проводили відносно ОСОБА_1 .

Показання цього свідка суддя оцінює критично,як неправдиві,надані з метою сприяти ОСОБА_1 уникнути відповідальності за скоєне.

Такі висновки ґрунтуються на тому,що ОСОБА_3 та свідок перебувають у дружніх відносинах,жодних об`єктивних даних на підтвердження версії подій,яку повідомив свідок,у матеріалах справи немає,допитані свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_9 показали ,що на момент проведення адміністративної процедури відносно ОСОБА_1 на місці ДТП інші особи про свою причетність до цих подій,та,зокрема,про керування згадуваним вище автомобілем,не заявляли.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у своїх поясненнях не зазначали,що на момент огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння інша особа повідомила про себе як про водія автомобіля та про непричетність до цього ОСОБА_1 ,не зафіксовано таких заяв з боку будь-яких присутніх осіб на відеозапису.

Навіть,якщо взяти до уваги посилання ОСОБА_1 та свідка на ті обставини,що на момент вказаних у протоколі подій вони розгубились,через що не були достатньо наполегливими у відстоюванні своїх пояснень щодо особи,який керував автомобілем за згадуваних подій,проте протягом часу з 24.10.2020 р. ОСОБА_3 вбо інші особи у його інтересах не вживали заходів щодо оскарження дій поліціянтів при складанні протоколу про адміністративне правопорушення на особу,не причетну до скоєння правопорушення.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справи та Міністерства охорони здоров*я № 1452/735 від 09.11.2015 р.,зареєстрована у Міністерстві юстиції України 11.09.2015 р.за № 1413/27858 ,яка визначає процедуру огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів та оформлення результатів такого огляду,огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів,дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

ОСОБА_3 не заперечував ,що на момент зупинки вказаного вище автомобіля перебував у стані сп`яніння та мав явні ознаки такого стану.

Як передбачено ст.6 КОНВЕНЦІЇ

про захист прав людини і основоположних свобод,кожен маж право на справедливий суд та встановлення обґрунтованності будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення ,які мають ознаки злочину»,залежно від ступеня їх суспільної небезпеки(рішення у справі «Лутц проти Німеччини»,»Отцюрк проти Німеччини»,»Девеєр проти Бельгії»,»Адольф проти Австрії» та інші),отже,адміністративне обвинувачення має бути доведено державою ,в особі уповноважених на те посадових осіб,а тому особа,яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов*язана доводити свою невинуватість.

Як передбачено ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 08.05.2020 р. ОСОБА_3 був притягнутий до відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП(а.с.8-13).

Аналізуючи досліджені докази суддя встановив,що фактичні обставини адміністративного правопорушення,передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП,викладені у протоколі щодо ОСОБА_1 ,при розгляді справи в суді знайшли підтвердження достатніми допустимими та належними доказами,які об`єктивно нічим не спростовані.

Відповідно до санкції ч.2 ст.130 КпАП України призначається адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 гр.без позбавлення права керування транспортним засобом,оскільки такого права у встановленому законом порядку останній не отримував.

Як передбачено ст. 40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею)постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення,у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб,тобто 454 грн.,як це передбачено ст.4 ч.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 33-35,130 ч.1,251,283-285 КУпАП,суддя -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.2 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400(двадцять тисяч чотириста)гривень в дохід держави

Отримувач коштів: ГУК у Зап.обл./Зап.обл./21081300;

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37941997;

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

Код банку отримувача (МФО): 899998;

Рахунок отримувача: UA0008001

Код класифікації доходів бюджету: 21081300

без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні в дохід держави

Отримувач коштів: ГУКу м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: Сплата судового збору за рішенням суду про стягнення судового збору на користь держави.

Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізні як через п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державно виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП,а саме 40 800(сорок тисяч вісімсот) гривень;

- витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя (Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_10 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозв`язку з положеннями пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України N 2-рп/2015 від 31.03.2015 року).

Суддя Ю.А.Галущенко

Строк пред`явлення виконавчого документа ________________ 20___рік

Постанова набрала законної сили ________________ 20___рік

Дата видачі постанови ___________ 20___рік