Провадження № 3/761/225/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Циктіч В.М., за участі секретаря судового засідання Філь В.В., прокурора Кіч О.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, розглянувши справу щодо

гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, провідного фахівця відділу міжнародного співробітництва Управління міжнародного співробітництва Державної служби України з безпеки на транспорті, яка зареєстрована за адресою - Київська обл., Богуславський р-н, с. Медвин, вул. Богуславська, 4, фактично мешкає за адресою - АДРЕСА_1 ,

про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

у с т а н о в и в :

Гр. ОСОБА_1 , обіймаючи посаду провідного фахівця відділу міжнародного співробітництва Управління міжнародного співробітництва Державної служби України з безпеки на транспорті, тобто у силу п.п. «и» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, на порушення ч.1 ст. 45 та абз. 3 п. 2 Розділу ХІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно подала щорічну декларацію про майновий стан за 2019 рік.

На обґрунтування висунутого обвинувачення зазначено, що наказом голови Державної служби України з безпеки на транспорті від 16.02.2020 № 183-к ОСОБА_1 призначено на посаду провідного фахівця відділу міжнародного співробітництва Управління міжнародного співробітництва Державної служби України з безпеки на транспорті.

У силу ч.1 ст. 45 Закону та пункту 1 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 №2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» на ОСОБА_1 покладений обов`язок щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновірусної хвороби (COVID-19)» встановлено, що декларації, які у силу ст. 45 Закону подаються за минулий рік до 1 квітня, у 2020 році суб`єкти декларування мають подати до 1 червня.

Таким чином, ОСОБА_1 зобов`язана була подати щорічну декларацію за 2019 рік до 01.06.2020.

Водночас перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 щорічну декларацію про майно, доходи та витрати за 2019 рік подала 04.06.2020 о 21 год. 33 хв., тобто з порушенням встановленого Законом строку, що свідчить про вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у діях ОСОБА_1 вбачається склад вказаного адміністративного правопорушення, оскільки остання невчасно подала декларацію про майновий стан за 2019 рік без наявності на те поважних причин, тому просив накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.

У судовому засіданні гр. ОСОБА_1 зазначила, що вину визнає у повному обсязі, однак просила врахувати, що наміру порушувати строк подачі декларації не мала, затримка у подачі декларації відбулась у зв`язку з неуважністю.

Суддя, заслухавши думку прокурора та пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи - протокол про адміністративне корупційне правопорушення від 26.10.2020 № 468 та долучені до нього матеріали, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 1726 КУпАП утворює несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до Закону суб`єктами вказаного адміністративного проступку є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Отже у силу ст. 45 Закону ОСОБА_1 , будучи у силу п.п. «и» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону суб`єктом декларування, мала до 00:00 год. 01 червня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Водночас, декларацію за 2019 рік ОСОБА_1 подала 04.06.2020, тобто поза межами вказаного вище строку без наявності поважних причин пропуску.

Інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення за ч.1 ст. 1726 КУпАП не є триваючими, тобто подія адміністративного правопорушення у цьому випадку є разовою і строк для накладення адміністративного стягнення має обраховуватись з дня його виявлення, як це передбачено ч.3 ст.38 КУпАП.

У той же час, відповідно до ч. 3 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладене упродовж 6 місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З матеріалів справи вбачається, що інкриміноване гр. ОСОБА_1 адміністративне правопорушення виявлене департаментом Національної поліції України не пізніше 24.07.2020.

Водночас, матеріали до суду надійшли 04.11.2020, тобто після спливу більш ніж трьох місяців з дня виявлення адміністративного проступку.

Судом вживались заходи для забезпечення розгляду справи упродовж визначеного законом строку, однак через поважні причини зазначене виявилось неможливим.

З наведеного витікає, що на день розгляду справи встановлений ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення сплив.

Пунктом 7 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи закінчився строк, передбачений ст. 38 КУпАП.

Згідно з вимогами ст. 247 КУпАП, у разі закриття провадження з викладеної вище підстави, суд не встановлює наявність вини особи у вчиненні адміністративного проступку.

Поєднання закриття провадження у справі з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями і їх прийняття в одному судовому рішенні свідчить про порушення права особи на справедливий суд.

Наведене кореспондується з вимогами ст. 284 КУпАП, яка передбачає, що рішенням, яке доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є встановлення вини особи.

Таким чином, у разі спливу строку накладення адміністративного стягнення, суддя зобов`язаний припинити будь-які дії, спрямовані на притягнення особи до адміністративної відповідальності, незалежно від будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню саме під час розгляду справи, у тому числі й вини особи.

Отже, на момент розгляду справи шестимісячний строк накладення адміністративного стягнення на особу, який відраховується з моменту виявлення проступку, закінчився.

У силу ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи закінчився строк, передбачений ст.38 КУпАП.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. 38, 247, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1726 КУпАП, закрити у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником упродовж десяти днів з дня її винесення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя В.М. Циктіч