П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2021 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - Малюк В.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, матеріали справи про адміністративне порушення за протоколом інспектора ВБД РУПП в Закарпатській області ДПП відносно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про ідентифікаційний номер платника податку в матеріалах справи відсутні, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.4 ст. 140 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

15.04.2021 року, інспектором ВБД РУПП в Закарпатській області ДПП, лейтенантом поліції Ільницьким В.О., було запроваджено протокол серії ДПР18 №518281 відносно директора КП «Водоканал м. Ужгород» - ОСОБА_1 за ч.4 ст. 140 МК України.

Як слідує з запровадженого протоколу: 27.02.2021 року, о 15 год. 25 хв., на вул. Українській, 52, в м. Ужгород, ОСОБА_1 , будучи посадовою особою, відповідальною за належне утримання оглядового колодязя, допустив утримання на проїзній частині вулиці оглядового колодязя з нещільно прилягаючою кришкою люка, не встановив належне огородження та дорожні знаки, чим порушив р.3.п.3.1.10 ДСТУ 3587-97, що стало супутньою причиною ДТП за участю транспортного засобу марки «Електрон» А18501, д.н.з. НОМЕР_1 , з отриманими матеріальними збитками, чим порушив ст. 12 ЗУ «Про дорожній рух», п.1.5 ПДР України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного правопорушення не визнав. Показав суду, що на його думку, він не є суб`єктом відповідальності. Просив провадження по справі закрити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши та оцінивши матеріали справи, у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює на посаді директора КП « Водоканал» м. Ужгород.

Так, частиною 4 статті 140 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, що спричинило створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктивною стороною правопорушення за даною статтею є недодержання правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг та інших дорожніх споруд.

Слід зазначити, що диспозиція ч.4 ст.140 КУпАП за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність.

Суб`єктами правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП, з огляду на диспозицію цієї правової норми, можуть бути як громадяни, так і посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд та вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху або відновлення безпечних умов для руху.

Статтею 14 КУпАП передбачено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з недодержанням установлених правил в сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Як слідує зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, в провину ОСОБА_1 , який є директором КП «Водоканал» м. Ужгород, що надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, ставиться невжиття заходів щодо забезпечення безпеки дорожнього руху при утримання кришок оглядових колодязів, який є відповідальним за їх утримання, в результаті чого сталася ДТП.

Проте суд вважає, що такі висновки протоколу не ґрунтуються на доданих до протоколу доказах та не відповідають фактичним обставинам справи.

Згідно абз. 6, 22, 23 ст.9 Закону України "Про дорожній рух" до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить, зокрема, забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху, своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до абз. 2, 3, 10 ч.3 ст.12 Закону України "Про дорожній рух" посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані, зокрема, забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху,а також відновлення безпечних умов для руху; своєчасно виявляти перешкоди дорожньому руху та забезпечувати їх усунення,а уразі неможливості-невідкладно позначати дорожніми знаками,огороджувальними і направляючими засобами, щомісяця проводити лінійний аналіз аварійності.

Згідно ч.ч.1,3 ст.24 Закону України "Про дорожній рух" власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, правила користування ними та їх охорони затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць населених пунктів, залізничних переїздів та технічних засобів організації дорожнього руху встановлює ДСТУ3587-97 «Безпека дорожнього руху, автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди, вимоги до експлуатаційного стану», який є чинним від 01 січня 1998 року. Ці вимоги ДСТУ 3587-97 є обов`язковими.

Автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів та залізничні переїзди повинні на період їх експлуатації підтримуватися у справному стані і забезпечувати безпеку руху транспортних засобів та пішоходів.

Відповідно до пункту 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року (далі - Правила), ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління "Укравтодору", а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

Власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів (пункт 11 розділу 2 Правил "Обов`язки і права власників дорожніх об`єктів або уповноважених ними органів, дорожньо-експлуатаційних організацій).

Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 639/2132/18, зробив висновок, що саме балансоутримувач дороги повинен здійснювати постійний контроль за станом усіх елементів дороги та розташованих на ній каналізаційних споруджень, так як кришка оглядового колодязя є елементом автомобільної дороги, який дозволяє безперервний, безпечний і зручний рух транспортних засобів і є елементом дорожнього об`єкта. Водночас ВС зазначив, що відповідно до Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів правил користування ними та охорони, затверджених постановою КМУ від 30 березня 1994 року за дороги, які перебувають у комунальній власності відповідають комунальні дорожньо-експлуатаційні організації, а не водоканали.

Так, з наведених вище норм випливає, що суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП, спеціальний, а саме: посадова особа, відповідальна за утримання автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд.

Отже, як встановлено в судовому засіданні, в обов`язки ОСОБА_1 , як директора КП «Водоканал» м. Ужгород, не входить утримання автомобільних доріг і вулиць, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху та відповідно додержання правил, норм і стандартів, передбачених ст.140 КУпАП, що унеможливлює поставлення ОСОБА_1 , як директору вказаного підприємства, у вину невжиття заходів для забезпечення безпеки дорожнього руху при їх утриманні, як те зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому, в матеріалах справи відсутні інші докази того, що обов`язки щодо забезпечення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, покладені саме на КП «Водоканал» м. Ужгород в особі директора ОСОБА_1 , що у свою чергу, суперечить передбаченим ст.14 КУпАП приписам за яких посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення.

Таким чином, директор КП «Водоканал» м. Ужгород ОСОБА_1 , який притягається до адміністративної відповідальності, не є суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП, за порушення вказаних у протоколі вимог.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, згідно ч. 1ст. 9 КУпАП.

Згідно ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтями 245-246, 280 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані обставини суд встановлює на підставі доказів.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи записів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Суд зазначає, що відповідно до норм чинного КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише у межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, та суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Це узгоджується з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення", а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах "Малофєєва проти Росії" та "Карелін проти Росії", ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд зазначає, що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 15.04.2021 року не містять опису жодних дій або бездіяльності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що стали причиною ДТП, а докази, на підставі яких суд має перевірити наявність чи відсутність у діянні ОСОБА_1 , як посадової особи, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП за порушення вказаних у протоколі вимог, та які б беззаперечно доводили факт вчинення даного правопорушення, відсутні.

Для настання відповідальності обов`язковою умовою є наявність об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення, що визначені диспозицією ч.4 ст.140 КУпАП. Відсутність хоча б одного з елементів юридичного складу адміністративного правопорушення виключає відповідальність.

Відповідно п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч.4 ст.140 КУпАП, а тому справа підлягає закриттю з підстав передбачених п.1 ч.1ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 221, 245, п. 1 ч. 1, ст.247, ст. ст.280,283,284,287 - 290,294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.4 ст.140 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М.Малюк