Справа № 333/3187/21
Провадження № 3/333/1417/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Михайлова А.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресом: АДРЕСА_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

14.05.2021 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №024228 від 07.05.2021 року, складений інспектором управління патрульної поліції в Запорізькій області, Департаменту патрульної поліції Ганжою В.В, згідно якого ОСОБА_1 07.05.2021, о 22 годині 47 хвилин, у м. Запоріжжя по вул. Парамонова, буд. 10, керував транспортним засобом «ЗАЗ 110308», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №024228 від 07.05.2021, адміністративного правопорушення поліцейським додані наступні документи:

- акт огляду;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів; результати огляду не проводився;

- рапорт поліцейського;

- довідка з бази даних підсистеми «Адмінпрактика»;

- архів порушень ПДР.

У судовому засіданні, після роз`яснення головуючим прав, передбачених ст.ст.55,56,59,63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що 07.05.2021 року, о 22 годині 47 хвилин, у м. Запоріжжя по вул. Парамонова, буд. 9, він не керував транспортним засобом «ЗАЗ 110308», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Просить закрити справу відносно нього за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Також, ОСОБА_1 , пояснив, що при оформлені інспектором Управління патрульної поліції в Запорізькій області, Департаменту патрульної поліції Ганжою В.В. протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №024228 від 07.05.2021, допущені численні порушення, у тому числі, поліцейським Ганжою В.В. складений акт огляду на стан алкогольного сп`яніння без зазначення дати та часу складання такого акту. Акт огляду складений за відсутності свідків; складений протокол не містить визначений підпункт інкримінованого порушення пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, який повинен кореспондується з пунктом 2.5 КУпАП; у протоколі не зазначено свідків події, не зазначено повну адресу реєстрації (вказано лише вул. Говорухи 22, м. Запоріжжя, Комунарський район), не вірно визначений власник транспортного засобу; не доведений факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; адміністративний матеріал складений за відсутності письмових пояснень свідків, що ставить під сумнів об`єктивність встановлення правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Крошка В.В. в судовому засіданні підтримав позицію свого підзахисного, зазначив, що в діях ОСОБА_1 відсутні будь-які ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130КУпАП, зазначив, що його підзахисний не керував транспортним засобом «ЗАЗ 110308» державний реєстраційний знак НОМЕР_1 у час та дату, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, крім того, під час складення протоколу поліцейськими порушені конституційні права на захист ОСОБА_1 .. Просить провадження у справі про адміністративні правопорушенні за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в його діях події та складу даних адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні оглянутий відеозапис реєстратора та бодікамер АР00068, АР 00057, доданих до протоколу про адміністративного правопорушення, допитані в якості свідків інспектор управління патрульної поліції в Запорізькій області, Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Під час дослідження відеозаписів встановлено, що на СД-дисках, які надані до суду, зазначений запис зроблений вибірково, відповідно не є безперервним. У протоколі не зафіксоване щодо причин неодноразового зупинення відеозапису. Підчас перегляду судом відеозапису з реєстратора та бодікамер неможливо встановити, хто саме перебував під час керування транспортним засобом «ЗАЗ 110308» державний реєстраційний знак НОМЕР_1 .

Згідно з п. 5 Розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ від 18.12.2018 № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Особа, відносно якої складений протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 пояснив, що під час руху автомобіля по вулиці Парамонова, 10 за кермом автомобіля «ЗАЗ 110308», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , перебувала ОСОБА_3 , стан його не дозволяв йому виходити з автомобіля та захищати права, у зв`язку з чим телефоном він звернувся до адвоката та чекав його прибуття в салоні автомобіля. Раніше, у той же день ОСОБА_1 звертався за медичною допомогою до лікувального закладу, що підтверджується випискою з медичної амбулаторної карти. Крім того, ОСОБА_1 , пояснив, що інспектором поліції не роз`ясненні права та обов`язки, не врахований факт стану здоров`я, не надано право скористатись послугами захисника.

З метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , судом викликався в судове засідання для надання пояснень щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення інспектор роти 2 батальйону 1 управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП Ганжа В.В., який складав адміністративні матеріали.

Свідок ОСОБА_2 , який є інспектром роти 2 батальйону 1 УПП в Запорізькій області ДПП та складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 зазначив, що водій не реагував на вимогу про зупинку транспортного засобу, тому вони доїхали до місця його мешкання. На його думку, водій переліз на пасажирське сидіння та почав відмовлятися, що він не керував транспортним засобом, при цьому у інспектора із собою в наявності був алкотест драгер, у разі , якщо водій відмовляється проходити огляд за допомогою алкотестера, йому пропонується проїхати до медичного закладу. Свідок зазначив, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ним були виконані всі дії, передбачені законодавством, також пояснив, що при складанні протоколу наявність свідків не є обов`язковою.

Свідок ОСОБА_3 пояснила, що 07.05.2021 о 22-47, під час руху транспортного засобу «ЗАЗ 110308», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , у м. Запоріжжя, по вулиці Парамонова, у зв`язку з поганим станом здоров`я ОСОБА_1 , саме вона перебувала за кермом вказаного автомобіля. Після зупинки транспортного засобу за адресом: вул. Парамонова, 10, ОСОБА_3 про вказані обставини та про виклик адвоката на місце поясняла поліцейським, однак останніми зазначене було залишене поза увагою.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини події, суд приходить до наступного висновку.

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) від 02 листопада 2004 року, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

При цьому суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі "Пономарьов проти України" (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що "право на справедливий судовий розгляд", яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому п. 2.9.а Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001р.№1306 в редакції, чинній на час складання протоколу, встановлює, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, суд звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних, на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Суб`єктивна сторона правопорушення - це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Таким чином, доказуванню підлягає факт керування особою транспортним засобом.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не доведений і зазначені в протоколі серії ДПР18 №024228 від 07.05.2021 про адміністративне правопорушення обставини спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №024228 від 07.05.2021 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та в інших матеріалах справи, відсутні будь-які достовірні докази, які б свідчили, що він дійсно керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння у вказаний час.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до пункту 27 Постанови ПВССУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 18, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

З огляду на положення п. 1.10 ПДР України та диспозицію ст. 130 КУпАП, у даній ситуації ОСОБА_1 неможливо визнати водієм, оскільки матеріали справи, пояснення учасників справи та відеозапис не містять відомостей, які б підтверджували факт керування ним транспортним засобом.

Суд критично ставиться до пояснень свідка ОСОБА_2 , щодо яких ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки оглянутими відеозаписами (містяться в матеріалах справи), які додані працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення, не підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортного засобу ЗАЗ 110308 державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , 07.05.2021 року, о 22 годині 47 хвилин, у м. Запоріжжя по вул. Парамонова, буд. 10, в стані алкогольного сп`яніння, оскільки на дисках не міститься відеозапис керування ним зазначеним транспортним засобом.

Окрім того, в розумінні правової позиції висловленої в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року №489/4827/16а вбачається, що свідчення службової особи - інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху, тому і вищевказаний рапорт працівника поліції не можна вважати доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Із пояснень свідка ОСОБА_3 , вбачається, що саме вона керувала транспортним засобом ЗАЗ 110308 державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , 07.05.2021 року о 22 годині 47 хвилин, у м. Запоріжжя по вул. Парамонова, буд. 10.

Отже, зміст викладених обставин адміністративного правопорушення у протоколі не узгоджується із сукупністю інших доказів по справі, які були предметом перевірки під час судового засідання.

Будь-які інші докази, які б об`єктивно підтверджували те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в зазначений в протоколі час та в зазначеному місці в стані алкогольного сп`яніння, у справі відсутні.

У відповідності до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Також, у справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015року у праві №5-рп/2015 визначено, що у наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, оскільки докази не можуть ґрунтуватись на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачиться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджено в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, дана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, п. 3 ч.1 ст. 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресом: АДРЕСА_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній, за ч. 1 ст.130КУпАП - закрити у зв`язку із відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м.Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя А.В.Михайлова