Справа 362/2072/21
Провадження 3/362/918/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.06.2021 року м. Васильків

Суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Сухарева О.В., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП № 1 Обухівського РУП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

22.04.2021 з ВП № 1 Обухівського РУП в Київській області до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшов адміністративний матеріал, складений відносно ОСОБА_1 щодо порушення вимог п.п. 1 п. 3-5 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2» та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що категорично не визнає себе винною, вважає, що взагалі відсутня подія адміністративного правопорушення, оскільки вона нічого не порушувала, встановлення карантину та відповідних обмежень рішенням Кабінету Міністрів України є неконституційним, оскільки такі обмеження можуть встановлюватися лише Конституцією України та Законами України, вважає, що працівники поліції при складанні протоколу не дотримались встановленої процедури (протокол не відповідає вимогам КУпАП, відсутнє посилання на додаток у виді диску, при цьому на першому відеозапису відсутня дата та час зйомки, коли була здійснена ця зйомка вона не знає, не роз`яснили права, не ознайомили та не вручили копію протоколу). Крім того, надала суду письмове клопотання про закриття адміністративного провадження щодо неї з наведених підстав, просить застосувати Конституцію України відносно неї як людини, а не фізичної особи. Будь-які нав`язування або присвоєння їй статусу фізична чи юридична особа вона категорично не приймає та вважає їх протиправними та злочинними.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

Оскільки протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, то він та його невід`ємні складові повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 510929 від 30.03.2021, складеного щодо ОСОБА_1 встановлено, що 30.03.2021 близько 22 год. 30 хв. в АДРЕСА_2 , громадянка ОСОБА_1 , будучи ФОП « ОСОБА_1 » неналежним чином проконсультувала робітника закладу кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » щодо дотримання карантинних норм, а саме: відвідування громадян під час дії карантину, а саме червоної зони, чим порушила вимоги п.п. 1 п. 3-5 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2», не припинивши роботу вказаного закладу та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП (а.с. 2).

Згідно вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Частиною 1 статті 44-3 КУпАП передбачена відповідальність фізичних та посадових осіб за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Оскільки диспозиція ч. 1 ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, тобто такою, де закріплюється лише загальні ознаки правила поведінки, а для встановлення ознак, яких бракує, слід звертатись до положень іншого нормативного акта іншої галузі права; бланкетна диспозиція містить правила поведінки в найзагальнішій формі, відсилаючи суб`єкта реалізації до інших правових норм, то посилання на спеціальну норму закону є обов`язковим. За відсутності посилання на конкретний нормативний акт, яким передбачено правило поведінки та порушене особою, відповідальність не настає, оскільки не можливо встановити наявність однієї з обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення об`єктивної сторони.

Однак, в протоколі не дотримано вказаних вимог закону, оскільки не викладено, належним чином суть вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що призвело до неконкретності змісту зазначеного протоколу.

Так, з протоколу вбачається, що ОСОБА_1 неналежним чином проконсультувала робітника закладу кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » щодо дотримання карантинних норм, чим порушила правила карантину та вимоги п.п.1 п.3-5 Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року, однак п.п.1 п.3-5 вказаної постанови містить заборону приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос і закладів громадського харчування в аеропортах;

Таким чином, встановлена у протоколі суть (фабула) адміністративного правопорушення не відповідає вимогам закону, оскільки відповідна норма не містить обов`язку суб`єкта господарювання належним чином проконсультувати робітника закладу. При цьому, додані до протоколу матеріали не містять ніяких пояснень жодного працівника закладу з цього приводу.

Протокол про адміністративне правопорушення - це документ, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі, а тому складений стосовно ОСОБА_1 протокол серії АПР18 №510929 від 30.03.2021 року не може бути визнаний належним та допустимим доказом наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії»), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу.

Також слід зазначити, що згідно положень КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні. Відповідно до п. 5 розділу ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2016 № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Враховуючи вказані положення закону відеозапис, що міститься на диску, доданому до матеріалів справи, не є належним та допустимим доказом.

Так, у самому протоколі не зазначено, що додається відеозапис подій та яким чином здійснено зйомку (за допомогою якого приладу). При перегляді диску встановлено, що перший відеозапис, з якого вбачається, що в приміщенні кафе знаходяться відвідувачі, здійснено без фіксації дати та часу, тоді як на всіх наступних записах, зафіксовано і дату, і час, але ці записи фіксують тривалий процес складання протоколу, а не саму подію.

З метою, забезпечення повного і об`єктивного встановлення всіх обставин справи про адміністративне правопорушення, постановою суду від 20.05.2021 з ВП №1 Обухівського РУП витребувано відеозапис подій від 30.03.20201, зафіксований нагрудною камерою патрульного поліцейського без нарізки на частини із зазначенням дати та часу зйомки та визнано обов`язковою явку особи, що склала протокол

Згідно письмових пояснень поліцейського ВП №1 Обухівського РУП ОСОБА_2 , опитування працівника кафе продавчині, не відбулось через сильне емоційне хвилювання останньою, тому вона не опитувалась та пояснень не надавала. Надати повний відеозапис подій з бодікамери поліцейського неможливо, оскільки строк зберігання таких відеозаписів, згідно відомчої Інструкції МВС, складає 30 діб.

Таким чином, встановити дату та час адміністративного правопорушення, неможливо, а також не можливо встановити підстави, на підставі яких зроблено висновок про неналежне консультування працівника закладу.

Згідно з частиною 2 статті 19 Кoнституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Кoнституцією та законами України. Відповідно до статті 19 Зaкону України «Прo міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі статтею 6 Кoнвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що формулювання порушення, допущеного особою, яке не передбачено нормами законодавства, якими встановлено правило поведінки та яке порушене ОСОБА_1 , а суддя не має права змінити обсяг інкримінованого правопорушення, усунути певні розбіжності та неточності, які мають місце в протоколі про адміністративне правопорушення, відповідальність настати не може, оскільки встановити об`єктивну сторону адміністративного правопорушення не вбачається можливим. Без встановленої об`єктивної сторони адміністративного правопорушення не можливо визначити наявність чи відсутність інших елементів складу адміністративного правопорушення.

Тому суд вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Сухарева О.В.