Справа № 465/2882/21 Головуючий у 1 інстанції: Мартьянова С.М.
Провадження № 33/811/1225/21 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.

за участю: особи притягнутої до адміністративної

відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-10 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 14 липня 2021 року,

встановив :

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 14.07.2021

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, старшого лейтенанта командира стрілецької (резервної) роти в/ч НОМЕР_1 НГУ, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 2465 гривень в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 454 грн.

Згідно постанови суду першої інстанції та протоколу про адміністративне правопорушення серія НГ №000052 від 21.04.2021 року, 20.04.2021 року у військовій частині НОМЕР_1 НГУ за адресою АДРЕСА_2 , командир навчальної роти старший лейтенант ОСОБА_1 відмовився від виконання законних вимог командира (начальника) навчального збору підполковника ОСОБА_2 , про що свідчить рапорт. Діяння вчинене в умовах особливого періоду.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-10 КУпАП.

На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 172-10 КУпАП. виконання законних вимог командира, а не зміг виконати вказівку через відсутність достатньої кількості часу. Відповідно у матеріалах справи відсутні відомості про його відмову виконувати накази командира. Тим більше це не вчинено в умовах особливого періоду.

Апелянт покликається, що вказівка отримати зброю зі складу та закріпити її за особовим складом поповнення частини була віддана йому 14 квітня 2021 року. Однак згідно наказу командира № 240 від 30.05.2020 зброя отримується напередодні занять. Згідно розкладу занять використання зброї особовим складом було заплановано на 21 квітня 2021 року. ОСОБА_3 оформив 20.04.2021 і на той час відповідні документи доля отримання зброї не були складені та не надані до служби озброєння, а також не проведено закріплення зброї за особовим складом. У даному рапорті не вказано про його відмову виконувати наказ командира по отриманню зброї. У рапорті вказано про неподання, станом на 20.04.2021, необхідних документів до служби озброєння для отримання зброї напередодні занять, які були заплановані на 21.04.2021.

Апелянт звертає увагу, що суду першої інстанції було надано пояснення його дій з врахуванням перебування 15-16 квітня 2021 року у добовому наряді, 17,18 квітня 2021 року були вихідними днями, а 19 квітня 2021 року він захворів та звернувся до лікаря і отримав скерування на стаціонарне лікування, де і перебував з 22.04.2021. Відповідно на час його відсутності обов`язки командира навчальної роти виковував інший військовослужбовець. Крім того, з витягу занять, долученого до справи, вбачається відсутність у розкладі на 21.04.2021 запланованих навчань особового складу зі зброєю.

Заслухавши в суді апеляційної інстанції думку ОСОБА_1 про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції вищезазначені вимог були дотримані і апеляційний суд погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 9, розділу І, частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Ст. 11 розділу І, частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлює загальні обов`язки військовослужбовців.

Згідно ст. 16 розділу І, частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Ст. 26 розділу І, частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 15 КУпАП військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Ст. 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Частиною 2 ст. 172-10 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за відмову від виконання законних вимог командира (начальника).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Недбале ставлення до військової служби характеризується невиконанням або неналежним виконанням військовою службовою особою своїх обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, інструкціями, наказами, через несумлінне ставлення до них; наявністю негативних наслідків, що порушують встановлений порядок здійснення військовими службовими особами своїх функцій щодо забезпечення належного рівня військової дисципліни, статутного порядку, збереження військового майна, що є складовою воєнної безпеки України.

Невиконання службових обов`язків означає невиконання військовою службовою особою дій, передбачених нормативними актами (статутами, наказами, інструкціями, постановами тощо), які є безумовними для виконання нею.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії НГ № 000052 від 21.04.2021 вказано, що старший лейтенант ОСОБА_1 відмовився від виконання законних вимог командира (начальника) навчального збору підполковника ОСОБА_2 , згідно рапорту. Будучи командиром навчальної роти старший лейтенант ОСОБА_1 відмовився отримати зі складу озброєння та провести закріплення зброї за особовим складом поповнення частини (а.с. 4,5).

У суді апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 18.08.2021 комісований з військової служби по стану здоров`я. Однак у квітні 2021 року ОСОБА_1 дійсно отримував наказ від свого безпосереднього командира про отримання зброї для особового складу військовослужбовців, якими поповнилась частина.

Покликання ОСОБА_1 зазначені в апеляційній скарзі та вказані у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що він не відмовлявся виконувати наказ начальника, але йому не хватило часу є необгрунтованим і не відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином старший лейтенант ОСОБА_1 , являючись військовослужбовцем, відмовився виконанувати законні вимоги командира в умовах особливого періоду, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-10 КУпАП.

Що стосується особливого періоду, то це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. (ВР України, Закон "Про оборону України" від 06.12.1991 N 1932-XII)

Верховний Суд у листі від 13.07.2018 р. № 60-1543/0/2-18 повідомив, що особливий період діє в Україні з 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Президент України рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав. Отже, Верховний Суд забезпечуючи єдність правозастосовної практики, дотримується правової позиції, згідно з якою особливий період в Україні діє.

Вказівки Верховного Суду є обов`язковими для виконання судами першої та апеляційної інстанцій.

Таким чином суд апеляційної інстанції дійшов переконання в тому, що ОСОБА_1 підставно було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 172-10 КУпАП і на нього накладено стягнення у відповідності з санкцією статті, яке є безальтернативним.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд ,

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 14 липня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА