Провадження № 33/801/791/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач: Якименко М. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Якименко М.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його адвоката Голівського В.В. та потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 вересня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 гривень та стягнуто судовий збір в розмірі 454,00 гривень на користь держави.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі. Вважає, що суд допустив порушення норм процесуального права, не повно з`ясував усі обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи.

Також вказує, що в протоколі не зазначено у чому полягав фізичний та психологічний характер скоєного насильства та не розкрито суті скоєного правопорушення.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його адвокат Голівський В.В. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, посилаючись на викладені у ній доводи.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні вказала, що відносно неї також складено протокол за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, однак провадження у справі закрито, у зв`язку із відсутністю складу правопорушення. Також зазначила, що ОСОБА_1 зловживає спиртними напоями та неодноразово вчиняв відносно неї насильство 31.08.2021 скаржник вчинив сімейну сварку відносно неї, оскільки не хотів надати кошти для забезпечення необхідним дітей у школу та вдарив по обличчю в присутності свекрухи та сусідки на подвір`ї. В той же день ОСОБА_2 залишила чоловіка та переїхала з дітьми до сина від першого шлюбу.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його адвоката Голівського В.В. та потерпілу ОСОБА_2 , суддя вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін, з огляду на таке.

Згідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП є правильними і узгоджуються з наявними та дослідженими судом доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 565140 від 31.08.2021 який є одним із доказів у справі, де зазначено, що 31.08.2021 0 20:40 год ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , застосував фізичну силу та виражався нецензурною лайкою, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 1);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 31.08.2021 (а.с.3);

- письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 (а.с. 5);

- заявою ОСОБА_2 про внесення термінового заборонного припису щодо ОСОБА_1 (а.с. 8);

- формами оцінки ризиків вчинення домашнього насильства (а.с. 8,9,11).

Сукупність зазначених вище доказів узгоджуються між собою, жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, в даному випадку вина ОСОБА_1 підтверджується зібраними матеріалами по справі.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення такого припису.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно ст. 1 ч. 1 п. 14 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Суддя апеляційної інстанції бере до уваги надані в судовому засіданні пояснення потерпілої ОСОБА_2 , також враховує заповнену сином ОСОБА_1 форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, в якій він зазначив п.10, що «кривдник залякував, переслідував або погрожував постраждалій особі та/або її дітям» (а.с. 8).

Тобто, матеріалами справи доведено факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильство психологічного характеру в сім`ї.

При цьому слід зазначити, що скаржник під час розгляду справи вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не визнав, але не заперечував, що 31.08.2021 дійсно між ним та співмешканкою ОСОБА_2 виник побутовий конфлікт.

На переконання суду факт вчинення скаржником насильства психологічного характеру відносно своєї співмешканки, знайшов своє підтвердження під час розгляду справи судом першої інстанції і не був спростований, як під час її розгляду, так і під час апеляційного розгляду.

Проте, матеріали справи не містять доказів, в чому саме проявлялось вчинене відносно ОСОБА_2 фізичне насильство, однак вказані обставини не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, зокрема вчинене насильство психологічного характеру.

Враховуючи викладені обставини, суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст. ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, і дійшов вірного висновку про доведеність його вини, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Скаржником не наведено обґрунтованих доводів, з посиланням на будь-які належні та допустимі докази, які б доводили факт його невинуватості і вказували б не невідповідність висновків суду обставинам справи.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та основані на припущеннях, суддя вважає необґрунтованими, які спростовуються матеріалами справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не наведено переконливих доводів, які б ґрунтувалися на доказах, що містяться в матеріалах справи та давали б апеляційному суду підстави ставити під сумнів обставини справи, які правильно були встановлені судом першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм процесуального права, яке могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного, посилання в апеляційній скарзі на необхідність закриття провадження у справі, суддя вважає безпідставними та не знаходить підстав для їх задоволення.

З огляду на викладене апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 вересня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП залишити без змін.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Якименко