Справа № 199/7916/21
ПОСТАНОВА

іменем України

10.11.2021 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Лисенко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , працюючого в КП «Дніпровський метрополітен» Дніпровської міської ради майстром (мотодепо) дільниці моторейкового транспорту служби рухомого складу та капітальних ремонтів, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за участю: ОСОБА_1 , захисника адвоката Королькова М.В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зазначено проте, що: «21.09.2021 о 08:20 годині у місті Дніпрі по Донецькому шосе, 7-Б водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Ford Scorpio», н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, що встановлено за допомогою газоаналізатора «Drager ARHJ 0266» на місці, проба позитивна 0,29 проміле, чим водій порушив вимоги п. 2.9-а Правил дорожнього руху».

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав та пояснив, що у вказаний день та час він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, проте на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці погодився та продув газоаналізатор. Результат огляду склав 0,29 проміле та працівники поліції відразу розпочали складання адміністративного матеріалу за ст. 130 КУпАП. Проте, з результатами огляду на місці він не погодився, оскільки вживав перед цим квас, пляшка якого перебувала в салоні автомобіля на передньому пасажирському сидінні, про що він заявляв працівникам поліції. Але поліцейські вимкнули бодікамери, не зафіксували його заперечень, проігнорувавши їх, не виписали йому направлення для огляду на стан сп`яніння до медичного закладу, враховуючи його незгоду з результатом огляду на місці. ОСОБА_1 також пояснив, що він має відкриті всі категорії, які дозволяють керувати всіма видами транспортних засобів, тобто є професійним водієм, має водійський стаж понад 31 рік, його робота в метрополітені міста Дніпра безпосередньо пов`язана з рухомим складом метрополітену, він кожен день проходить огляд на стан сп`яніння на роботі, а тому був впевнений, що є тверезим, оскільки крім безалкогольного напитку «Квас» не вживав алкогольні напої.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

Правилами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Так, з переглянутого в судовому засіданні відеозапису з двох нагрудних (боді) камер працівників поліції слідує, що технічні записи не фіксують всієї процедури огляду водія. Так, на записах видно, як водій ОСОБА_1 продув газоаналізатор, висловивши своє здивування результату його огляду на місці. Відеозаписи не містять фіксування ознак алкогольного сп`яніння, які, начебто, були виявлені у водія, через що працівники поліції вирішили провести його огляд на стан сп`яніння. Відеозаписи не містять роз`яснень водію його права пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора, а в разі незгоди з результатом огляду на місці, - пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. Відеозаписи містять фіксацію роздруківки чеку «Драгера», про те не містять фіксації процедури складення акту огляду на стан сп`яніння та роз`яснення права заперечувати щодо результатів огляду, не зафіксовано роз`яснення водію прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

За таких обставин слід зазначити, що працівник поліції повинен був діяти у відповідності до вимог ч.ч. 2. 3 ст. 266 КУпАП, згідно з якимиу разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

При цьому, згідно з п. 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015, зазначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015, вказано, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Отже, оскільки водій ОСОБА_1 на місці зупинки не погодився з результатами його огляду за допомогою газоаналізатора, приймаючи до уваги результат огляду 0,29 проміле, а працівник поліції не забезпечив доставку водія до закладу охорони здоров`я для проведення огляду водія лікарем, відповідно такий огляд проведений з порушенням положень ст. 266 КУпАП, п.п. 3, 6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, п. 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

У відповідності до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як зазначено вище, відеозапис огляду водія на стан сп`яніння на місці здійснювався працівниками поліції не в повному обсязі, без фіксування підстав для його проведення, без фіксування розпакування одноразового мундштука з перевіркою герметичності його упакування, без фіксування закінчення огляду зі складанням акту огляду на стан сп`яніння, без фіксування роз`яснення водію права, в разі незгоди з оглядом на місці, пройти огляд в медичному закладі, без фіксування роз`яснення інших процесуальних прав визначених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

У зв`язку з наявністю неповного відеозапису слід зазначити, що відповідно до п. 4 розділу 2 «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 за № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Згідно «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються:

1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу;

2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб;

3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису;

4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції;

5) копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам.

Поліцейський забезпечує належне виконання вимог цієї Інструкції.

Оскільки доданий до протоколу про адміністративне правопорушення диск з технічним записом з бодікамер поліцейських не містить безперервності ведення відеозйомки огляду водія на стан сп`яніння, слід констатувати, що такий запис зроблений з порушенням вимог п. 4 розділу 2 «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 за № 1026, що тягне за собою визнання такого доказу недопустимим.

Європейський суд з прав людини в рішеннях по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.112002 неодноразово вказував, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-р 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і, в тому числі, на правовій презумпції, закріпленої в статті 62 Конституції України, - презумпції невинуватості особи.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає правовим позиціям Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, у своєму рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості обов`язкове не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

В рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 Європейський Суд з прав людини визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, але працівники поліції, всупереч цих вимог, не забезпечили відповідного доказового матеріалу у справі, а тому огляд на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 , який проведено з істотним порушенням вимог ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, є недійсним на підставі ч. 5 ст. 266 КУпАП.

Приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), слід виходити з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, викладене надає обґрунтовані підстави дійти висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що вказує на відсутність в його діях складу даного адміністративного правопорушення, враховуючи, що у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: В.О.Лисенко