Справа № 583/1136/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 травня 2021 року суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Сидоренко Р.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , що не працює, що проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 , 13.03.2021 року о 14.59 годині знаходячись в м. Охтирка, на вул. Гоголя, 33, Сумської області, керував транспортним засобом марки ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода, від продуву газоаналізатора алкотестера 7510 «Драгер» та проходження медогляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КпАП України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Суд вжив усіх необхідних заходів щодо повідомлення особи про час і місце судового розгляду, однак він не з`явився та доказів про поважність причин своєї неявки до суду не надав. Відповідно до положеньст.268 КпАП визначний вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, а справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 КпАП до таких не відноситься, тому суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутність особи що притягається до адміністративної відповідальності. Його право при цьому не порушується, в тому числі і на захист, оскільки будучи до суду він не з`явився, тобто уникає судового розгляду будучи обізнаним про наявність складеного відносно нього адміністративного протоколу, цим самим має на меті уникнення ним адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення шляхом зволікання з розглядом справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п. 1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд розцінює як спосіб уникнути відповідальності. Тому суд вважає можливим розгляд справи проводити у відсутність правопорушника.

Факт скоєння правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 13.03.2021 року серії ААБ №133727, письмовими поясненнями понятих ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які, кожен окремо, пояснили, що у їхній присутності водій відмовився від продуву газоаналізатора алкотестера 7510 «Драгер» та проходження медогляду на стан сп`яніння в медичному закладі. У суду немає підстав ставити під сумнів зазначені письмові пояснення, таких доказів суду не надано.

Із переглянутого відео з нагрудних камер та реєстратора на авто поліцейських чітко видно та підтверджуються обставини, як керування ОСОБА_1 транспортним засобом на момент його зупинки поліцейськими, так і його відмови від проходження медичного освідування. Поліцейськими були дотримані усі вимоги чинного законодавства, як-то роз`яснення прав, залучення пойнятих, тощо.

Згідно довідки інформація щодо видачі посвідчення водію ОСОБА_1 відсутня.

При призначенні стягнення суд враховує характер скоєного, особу яка притягається до адміністративної відповідальності обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Суд враховує визнання вини особи яка притягається до адміністративної відповідальності, з урахуванням всіх обставин справи дійшов висновку, що наявні підстави для застосування стягнення у вигляді накладення штрафу без позбавлення права керування всіма видами транспортними засобами.

Відповідно до положень ст. 40-1 КпАПУ з особи яка притягається до адміністративної відповідальності підлягає стягненню судовий збір в прибуток держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 130 ч.1, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ :

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції на день виникнення правовідносин).

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. (десять тисяч двісті гривень) в прибуток держави, без позбавлення права керування всіма видами транспортними засобами (в редакції на день виникнення правовідносин).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 гривень в прибуток держави, що підлягає сплаті на рахунок: стягувач Державна судова адміністрація України, отримувач коштів ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106, код за , банк отримувач Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106, призначення платежу судовий збір пункт 5.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти діб з дня її винесення до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайсуд шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя Охтирського міськрайонного суду Р.В.Сидоренко