Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/365/21 Головуючий у суді І-ї інстанції Майстер І. П.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Гончар В. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2021 року.Суддя Кропивницького апеляційного суду Гончар В.М., за участі представника ОСОБА_1 адвоката Ведющенка В.В., розглянув у порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою адвоката Ведющенка Віктора Володимировича на постанову Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 05 жовтня 2021 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого машиністом у Локомотивному ДЕПО, жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнено судовий збір в розмірі 454 грн. на користь держави.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 02.06.2021 о 10.50 год. керував транспортним засобом Geely CK д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у смт Добровеличківка Кіровоградської області по вулиці Незалежності, 108, що підтверджується висновком на стан алкогольного сп`яніння № 146 від 02.06.2021, чим порушив вимоги п.2.9 "А" ПДР України.

В апеляційній скарзі адвокат Ведющенко В.В. просить поновити строк на подачу апеляційної скарги, скасувати постанову суду першої інстанції від 05.11.2021, а провадження в справі стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що матеріали справи не містять жодні беззаперечні докази, які б вказували зафіксований факт керування правопорушником транспортним засобом до моменту під`їзду до нього співробітників поліції в тому числі в стані алкогольного сп`яніння. Навпаки автомобіль в якому перебував ОСОБА_1 на момент приїзду поліцейських стояв біля громадської зупинки і не рухався та який на вимогу поліцейських ОСОБА_1 переставив на інше місце подальше від громадської зупинки. Не погоджується з позицією суду про те, що ОСОБА_1 свою вину визнав повністю, оскільки матеріали справи, відеофіксація події та протокол про вчинення адміністративного правопорушення вказують на те, що ОСОБА_1 від дачі пояснень відмовився на підставі ст.63 Конституції України. Крім того, освідування ОСОБА_1 на місці поліцейськими не проводилось. За наслідками освідування в лікарні покази алкотестеру проводились не менше чотирьох разів результати проведення якого різняться між собою у кратному співвідношенні 08,1,06,07%, що об`єктивно ставить під сумнів точність вимірювання та правильність тестування застосованого алкотестеру у зв`язку з чим допустимість даного доказу ставиться під сумнів.

Під час апеляційного перегляду адвокат Ведющенко В.В. посилаючись на обставини, зазначені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити. Також не заперечував проти розгляду справи за відсутності його підзахисного ОСОБА_1 .

Заслухавши представника правопорушника, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, перевіривши апеляційні доводи вважаю, що апеляційна скарга в частині скасування постанови суду задоволенню не підлягає, за таких обставин.

Як вбачається із матеріалів, справа судом розглянута за відсутності правопорушника ОСОБА_1 за участі його адвоката Ведющенка В.В., який копію оскаржуваної постанови отримав 07.10.2021, десятиденний строк оскарження якої припав на 17.10.2021, який є вихідним днем, а тому адвокату підлягає поновленню строк на її оскарження.

Відповідно до вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст.130 ч.1 КУпАП, відповідальність за цією нормою закону настає в разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивно підтверджується дослідженими та перевіреними під час судового розгляду справи наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серія ОБ № 054772 від 02.06.2021; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння від 02.06.2021; висновком КНП «Добровеличківська лікарня» №146 від 02.06.2021 про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння 0,6%; відеозаписом події; постановою серія БАА № 890195 від 02.06.2021 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ст.122 КУпАП ( а.с. 1-6).

Враховуючи, що у справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність достатніх підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Будь-які дані, які б спростовували чи ставили під сумнів досліджені докази, відсутні і не встановлені.

Зазначеними дослідженими судом першої інстанції доказами повністю спростовуються доводи апелянта про необхідність скасування постанови суду та закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за обставин, зазначених в апеляційній скарзі.

Так із оскаржуваної постанови суду першої інстанції та дослідженого в судовому засіданні відеозапису із відеореєстратора поліцейського долученого до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факту вживання ним алкогольних напоїв та керування транспортним засобом перед приїздом працівників поліції. На відео поліцейських ОСОБА_1 спілкувався по телефону, неодноразово зазначав, що він дійсно керував транспортним засобом та зупинився на зупинці громадського транспорту. Під час приїзду працівників поліції ОСОБА_1 не заперечував, що керував автомобілем та погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в лікарні, якщо поліцейські його туди доставлять. Крім того, з метою усунення порушень правил дорожнього руху ОСОБА_1 переставив транспортний засіб та переїхав автомобілем в інше місце щоб забрати автомобіль із місця зупинки громадського транспорту. При ознайомленні з протоколом про адміністративне правопорушення працівником поліції пояснювалось ОСОБА_1 , що протокол складений саме за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Отже відомості, які вбачаються з відеозаписів, зокрема рух транспортного засобу під керування ОСОБА_1 для зміни стоянки автомобіля, неодноразове повідомлення про те, що він керував транспортним засобом, наявність постанови про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст. 122 КпАП України, беззаперечно вказують на те, що ОСОБА_1 виконував функції водія під час руху транспортного засобу в той час та в тому місці, що зазначені у протоколі.

Отже докази по справі про адміністративне правопорушення у своїй сукупності та взаємозв`язку вказують на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та він погодився на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння в лікарні, пройшовши такий огляд належним чином.

Так ОСОБА_1 продував сертифікований алкотестер в лікарні 4 рази. Перший раз алкотест показав близько 0,8 %, через приблизно 20 хвилин ОСОБА_1 знову продув пристрій, який показав результат 1 %, за деякий час знову продув алкотестер, результат якого був 0,7 ‰ та чергове продуття показало 0,6 ‰. Також працівники лікарні надали ОСОБА_2 документацію на пристрій із зазначеним терміном його придатності. Жодних зауважень ОСОБА_1 не висловлював. Отже щодо продуття ОСОБА_1 в спеціальний технічний прилад декілька разів в закладі охорони здоров`я слід зазначити що відомчими нормативними актами МОЗ лікареві рекомендовано повторно здійснювати огляд водія на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу, яка зазвичай здійснюється через 20 хвилин після першої, з метою перевірки достовірності результату, а тому порушень законодавства у даному випадку суд не вбачає. Будь-яких порушень Розділу ІІІ Інструкції лікарем, під час проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, не допущено.

Крім того, згідно результатів освідування ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я, технічний прилад жодного разу не показав перебування правопорушника у тверезому стані.

Враховуючи зазначене позицію адвоката правопорушника апеляційний суд розцінює як спосіб захисту з метою уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Будь-яких обґрунтованих відомостей, які б ставили під сумнів достовірність та належність зібраних поліцейськими доказів, вказували про порушення вимог ст.266 КУпАП під час їх отримання, а також об`єктивність поліцейських у справі, суду не надано, їх зацікавленість під час провадження у справі стосовно ОСОБА_1 не встановлена.

Перевіривши матеріали справи апеляційний суд дійшов висновку про те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений відповідно до ст.256 КУпАП, в ході провадження по справі дотримано вимог ст.245 КУпАП, судовий розгляд проведено у відповідності до ст.280 КУпАП, а тому судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд, враховуючи особу правопорушника, характер вчиненого проступку, застосував до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП яке, за своїм видом і мірою є справедливим, необхідним і достатнім для його виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Враховуючи зазначене доводи представника ОСОБА_1 - адвоката Ведющенка В.В.про скасування постанови суду за обставин, викладених в апеляційній скарзі, є не обґрунтованими, а тому в їх задоволення слід відмовити.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Ведющенку В.В. строк на апеляційне оскарження постанови Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 05 жовтня 2021 року.

Апеляційну скаргу адвоката Ведющенка Віктора Володимировича залишити без задоволення, а постанову Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 05 жовтня 2021 року відносно ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду В.М. Гончар