Житомирський апеляційний суд
Справа №295/8860/21 Головуючий у 1-й інст. Зіневич І. В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Зав`язун С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Зав`язуна С.М.,

за участю: секретаря Гонгало Н.В.,

представника потерпілої Швецової Л.Б.,

захисника Левчук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Богунського районного суду м.Житомира від 05 жовтня 2021 року,

ВСТАНОВИВ :

зазначеною постановою закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.173-2 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 27.06.2021 о 16 годині 30 хвилин за адресою АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_1 , а саме: виганяв з будинку, викидав речі, принижував, виражався на її адресу словами брутальної лайки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, як незаконну, та прийняти нову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності без встановлення винуватості. При цьому, звертає увагу, що ст.38 КУпАП є формою вираження відмови держави від притягнення особи до адміністративної відповідальності, а метою притягнення особи до адміністративної відповідальності - є доведення вини, тому, закриття справи та одночасне визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення - є взаємовиключними рішеннями. Наголошує, що дана норма є імперативною і не передбачає обов`язку суду визначати питання вини особи за межами строку, передбаченого КУпАП. Зазначає, що правопорушення, передбачене нормою ч.1 ст. 173-2 КУпАП, не є триваючим правопорушенням, а застосування адміністративного стягнення поза межами тримісячного строку з дня його вчинення, є неправомірним. Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 665558 від 27 червня 2021 року, він ніби-то вчинив правопорушення «відносно дружини ОСОБА_1 , а саме: виганяв з будинку, викидав речі, принижував, виражався на її адресу словами брутальної лайки». Однак, ні свідків зазначеного, ні будь-яких доказів - не існує й усе записано лише зі слів заявниці, а ним існування таких подій на дій відразу заперечувалось і заперечується на цей час. При цьому, на момент розгляду справи сплив тримісячний строк з дня оформлення документів про вчинення зі слів ОСОБА_1 правопорушення.

Наголошує, що в даному випадку, суд позбавлений процесуальної можливості досліджувати докази та вирішувати питання про винуватість або невинуватість його, як особи яку обвинувачує дружина, з якою він з червня 2021 року перебуває у шлюборозлучному процесі за його позовом до Корольовського районного суду м.Житомира, а тому провадження у справі підлягало закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП без вирішення постановою суду питання про винуватість. Звертає увагу, на суперечливі показання свідка працівника поліції ОСОБА_2 , які різняться з письмовими доказами у справі щодо подій 27 червня 2021 року, та письмовими поясненнями заявниці ОСОБА_1 . Не погоджується з доказом - відеофіксацією з нагрудної камери ОСОБА_2 . Крім того, адреси в документах, складених і підписаних ОСОБА_2 - різні, що також піддає підстави для сумніву в точності свідчень останнього. Разом з цим, свідчення очевидців подій 27 червня 2021 року суд першої інстанції оцінив критично, вказавши, що їх до уваги не бере, тому що допитані свідки є залежними від мене. Посилаючись на зазначене, вважає, що має місце порушення його права на справедливий судовий розгляд.

В письмових запереченнях потерпіла ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену постанову, яка є законною та обґрунтованою, - без змін.

Заслухавши пояснення захисника Левчук Т.В. в підтримку апеляційних вимог, заперечення представника потерпілої Швецової Л.Б., вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши постанову суду в межах поданої апеляції, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, за положеннями ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Нормами ст.280 КУпАП визначено, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП, вказаних вимог закону дотримався.

Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є правильними і підтверджуються дослідженими судом доказами, а саме: протоколом серії ВАБ №665558 від 27.06.2021 (а.с.1); рапортом чергового Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області (а.с.3); протоколом прийняття заяви ОСОБА_1 від 27.06.2021 про вчинення відносно неї насильства в сім`ї чоловіком ОСОБА_1 (а.с.5); письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с.6-7); поясненнями ОСОБА_1 (а.с.8); рапортом інспектора взводу №1 роти №2 батальйону УПП в Житомирській області Чернова С. (а.с.5), іншими матеріалами справи №295/8862/21.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №665558 від 27.06.2021, ОСОБА_1 27.06.2021 о 16 годині 30 хвилин за адресою АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_1 , а саме: виганяв з будинку, викидав речі, принижував, виражався на її адресу словами брутальної лайки (а.с.1).

Як вважає апеляційний суд, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №665558 від 27.06.2021, є відповідним вимогам ст.256 КУпАП, зокрема у ньому зазначено: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Цей протокол підписано особою, яка його склала, у ньому зафіксовано надання письмових пояснень ОСОБА_1 , як і факт невизнання ним своєї вини, за відсутності з його боку жодних заперечень щодо складання цього протоколу. Крім того, у відповідності до змісту протоколу, при його складанні ОСОБА_1 роз`яснені його права і обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, ст.63 Конституції України. Належно зазначені у цьому протоколі і додатки до нього відповідна заява та письмові пояснення.

Підстави стверджувати, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №665558 від 27.06.2021 складений відносно ОСОБА_1 , є не відповідним вимогам КУпАП, відсутні. Зазначений протокол, складений в спосіб та порядку визначений главою 19 КУпАП.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, судом першої інстанції була опитана потерпіла ОСОБА_1 , яка зазначила, що 27.06.2021 о 01 годині чоловік прийшов в кімнату де вона була з донькою, повідомив, що хоче поговорити на що вона заперечила, оскільки було пізно та поговорять зранку. Зранку перебуваючи на кухні з дітьми, чоловік ОСОБА_1 попросив підписати якісь документи, на що вона відмовилась, повідомивши, що поки не почитає та не поспілкується з адвокатом нічого підписувати не буде. Чоловік надав заяву про визнання позову, що вона відмовляється від дітей і пішов, залишивши один примірник. Десь о 15-16 годині була в будинку із сином, зайшов чоловік, забрав мобільний телефон у сина та пішов до її кімнати, зачинився. Через хвилин 20 почула якісь дивні звуки, ніби щось шукає у шафі. Вийшла на вулицю, побачила, що чоловік викидає її речі, а внизу за його наказом їх пакував у сміттєві пакети водій чоловіка ОСОБА_3 , тому зателефонувала до поліції. Побачивши це чоловік почав її ображати. Вийшла з будинку, почала оббігати будинок, чоловік біг за нею і продовжував ображати. Разом з донькою побігли до сусідів, які провели її через городи до інших сусідів, знову телефонувала до поліції. Після приїзду працівників поліції, разом з ними повернулася додому, біля будинку побачила, що горить вогнище з її речей. Чоловік продовжував ображати її при працівниках поліції та дітях. Неправомірні дії стосовно неї чоловік вчиняв і раніше про що також зверталася до правоохоронних органів із заявами.

Будучи опитаним в суді першої інстанції, свідок ОСОБА_2 (поліцейський) дав наступні пояснення, що 27.06.2021 він як працівник поліції приїздив на виклик з приводу повідомлення про насильство в сім`ї. Приїхавши на місце події, ОСОБА_1 зустріла їх за межами свого подвір`я, повідомила, що чоловік на ґрунті ревнощів виганяє її з будинку, ображає, палить її речі. Коли зайшли на подвір`я, сам чув запах горілого. Прийняв заяву, відбирав пояснення у потерпілої та її чоловіка. Однак ОСОБА_1 пояснював, що ні яких протиправних дій відносно дружини не вчиняв.

Вище зазначені докази - протокол про адміністративне правопорушення, пояснення потерпілої ОСОБА_1 , як і її письмові пояснення, інформація протоколу прийняття заяви ОСОБА_1 від 27.06.2021 про вчинення відносно неї насильства в сім`ї чоловіком ОСОБА_1 , пояснення свідка ОСОБА_2 , відповідні рапорти поліцейських, не містять розбіжностей, відтворюють послідовність та обставини подій 27.06.2021 о 16 годині 30 хвилин за адресою м.Житомир, вул. Павлова гора, 12, їх учасників, та відповідні наслідки. Як вважає апеляційний суд, зазначені докази, як і інші матеріали справи в їх сукупності, підтверджують фактичні обставини справи, а тому правильно покладені судом в основу прийнятого рішення.

Опосередковано ці обставини підтверджені і відеозаписом з боді-камери поліцейського, який перебуває в матеріалах справи №295/8860/21 (а.с.31).

В свою чергу, апеляційний суд погоджується з висновком суду про критичну оцінку пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки останні працюють у ОСОБА_1 на протязі довготривалого періоду (є найманими працівниками), отримують від нього грошову винагороду, що знаходить своє відповідне підтвердження як в матеріалах справи, та і встановленими фактичним обставинами справи. Критичні оцінці також підлягають і пояснення ОСОБА_1 , як такі, що дані з метою уникнення ним від адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на необґрунтованість прийнятої у справі постанови щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, висновок викладений в постанові Богунського районного суду м.Житомира від 05 жовтня 2021 року про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства відносно дружини ОСОБА_1 , з правовою кваліфікацією дій останнього за ч.1 ст.173-2 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, та підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

При цьому, оскільки на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП (в даному випадку - три місяці), провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 було закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційний суд враховує, що правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП не є триваючим та не належить до категорії справ, передбачених ч.ч.3-6 ст.38 КУпАП, строк накладення адміністративного стягнення у даному випадку складає 3 місяці та фактично закінчився 27.09.2021 (правопорушення вчинено 27.06.2021).

Посилання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на те, що суд першої інстанції вийшов за межі повноважень, встановивши його вину та одночасно закривши провадження у справі на підставі ст.38 КУпАП за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки за таких обставин вина не встановлюється, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Так, п.7 ч.1 ст.247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

За ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Правовий аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що застосування п.7 ч.1 ст.274 КУпАП можливе лише у випадку встановлення судом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні такого правопорушення провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1 ч.1 ст.274 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі №910/18319/16, від 16 квітня 2019 року у справі №927/623/18.

Отже, аналіз положень ст.38 та п.7 ч.1 ст.247 КУпАП свідчить про те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення.

При цьому, суд звертає увагу і на те, що закриття справи із підстав, вказаних у п.7 ч.1 ст.247 КУпАП не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була б відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Аналогічні висновки містяться у рішеннях ЄСПЛ, який, здійснюючи тлумачення положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказує, що встановлення вини особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, є правильним навіть при закритті провадження у справі за строками давності і не порушує презумпції невинуватості особи (рішення ЄСПЛ від 25 серпня 1987 року «Лутц проти Німеччини»).

З урахуванням наведеного встановлення вини особи є обов`язковим при доведеності вчинення нею будь-якого адміністративного правопорушення, в тому числі, і у випадку закриття справи із нереабілітуючих підстав.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч ч.1 ст.173-2 КУпАП та закриття провадження у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, встановлених ст. 38 КУпАП.

Апеляційним судом під час перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушень судом першої інстанції норм процесуального права, як і неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду м.Житомира від 05 жовтня 2021 року, якою закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду С.М. Зав`язун