Справа №: 343/1399/21
Провадження №: 3/0343/476/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2021 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі

судді - Монташевич С.М.,

з участю: секретаря судового засідання - Шикор Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов від відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського РВП Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області про притягнення до адмiнiстративної вiдповiдальностi:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , посвідчення водія НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, тимчасово непрацюючого, з вищою освітою, неодруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, у минулому до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи:

27 липня 2021 року до суду надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР № 458068 від 16.07.2021, 16 липня 2021 року о 02.12 год у с. Мала Тур`я по вул. Тур`янська ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Solara, НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора "Alkotest 6810" та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення:

ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вищевказаного правопорушення не визнав. Однак, у судове засідання після перегляду в його присутності відеозапису на оптичному диску DVD-R 16х4,7GB, долученому до протоколу про адміністративне правопорушення, не з`явився. Його захисником - адвокатом Вовком В.В. подано клопотання про розгляд справи за їх відсутності, до якого долучені письмові пояснення, в яких зазначено, що його довіритель не визнає своєї вини та пояснює, що транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не керував та не відмовлявся від проходження медичного огляду у встановленому порядку. Наявні у матеріалах справи документи не можуть вважатись належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, викликають сумніви в їх достовірності, виходячи із такого.

Так, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 458068 складений з порушенням, так як не складався у присутності ОСОБА_1 і йому не вручався, що підтверджується відеозаписом. У протоколі також зазначено, що ОСОБА_1 від підпису про ознайомлення з місцем та часом розгляду справи, від дачі пояснення та від підписання протоколу відмовився. Однак, підставність внесення таких записів до протоколу не підтверджена жодним доказом. Також потокол складений без участі свідків, що є порушенням п. 8 Порядку № 1103. Крім того, враховуючи позицію ЄСПЛ щодо протоколу про адміністративне правопорушення, висловлену в рішенні по справі «Карелін проти Російської Федерації», протокол не може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу також складений з порушенням та викликає сумнів у своїй достовірності. Уривки відеозапису не містить жодних даних щодо складання вказаного акта. Хоча акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння у результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Вказані вимоги щодо оформлення акта огляду передбачені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735. І тільки у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці не складався. Копію такого акта ОСОБА_1 вручено не було. Про це в акті немає відмітки, як і немає засвідченої підписами свідків відмітки про відмову від підпису чи від отримання акту.

Направлення водія для огляду в медичний заклад також викликає сумніви в своїй достовірності.

Так, згідно з п. 6 Порядку №1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Відповідне направлення на огляд в заклад охорони здоров`я на місці зупинки працівником поліції не було складено, що підтверджується уривками з відеозапису. Усне ж направлення водія на огляд без дотримання вимоги щодо складання акта та письмового направлення, поза всяким розумним сумнівом не може бути підставою для складання протокола та притягнення водія до відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП. Більше того, жодним документом не передбачено, що водій повинен їхати в найближчий медичний заклад виключно у супроводі працівників поліції.

Рапорт працівника поліції, який долучений до матеріалів справи як доказ винуватості ОСОБА_1 , не може вважатись доказом правопорушення, оскільки працівники поліції є зацікавленими особами. Така позиція ВС/КАС міститься у справі № 524/5741/16-а від 20.05.2020.

Щодо свідків, то таких у протоколі не вказано, хоча, згідно з Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, та Порядком направлення в водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.

Щодо відеозапису, то надані уривки містять тільки певні вибрані моменти спілкування з працівниками поліції та не відображають всього спілкування, більше того на наданих уривках ОСОБА_1 не заперечував щодо проведення медичного огляду у встановленому законом порядку.

У р. 3 розділу 1 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 № 1026, є визначення про те, що портативний відеореєстратор - це пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського.

Приписами п. 5 розділу 11 цієї Інструкції визначено, що включення портативного відеореестратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. А в пункті 1 розділу VII однозначно сказано, що під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняється самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу, примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.

Крім того, надані працівниками поліції матеріали на оптичному диску підпадають під визначення електронного доказу, отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого, ознак цифрового підпису автора. Тобто наданий суду відеозапис не є допустимими доказами

Також працівниками поліції не було обмежено ОСОБА_1 у керуванні автомобілем.

Таким чином, належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП не надано, встановлено не було. Працівники поліції не складали жодних документів на місці зупинкпи, не роз`яснювали права особі, не пропонували у встановленому порядку пройти медичний огляд, не запрошували свідків, не вручали відповідного направлення для проходження медичного огляду у медичному закладі, не складали протокол та не вручали його, а також жодним чином не блокували рух автомобіля.

На підставі викладеного просить провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

ІІI. Досліджені в судовому засіданні письмові докази та відеозаписи:

на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення долучено такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР № 458068 від 16.07.2021, у якому викладена суть адміністративного правопорушення. Зазначено, що надавати будь-які пояснення ОСОБА_1 відмовився згідно зі ст. 63 Конституції України. У водія вилучене посвідчення водія НОМЕР_2 , дані про видачу тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом відсутні. Зазначено, що від підписання вказаного протоколу ОСОБА_1 відмовився (а.с. 1);

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, за допомого "алкотестер Драгер 6810". Результати огляду на стан сп`яніння: від проходження відмовився. У графі "з результатами згоден" наявна відмітна, що ОСОБА_1 від підпису відмовився. Свідки огляду відсутні. Акт складений поліцейським СРПП відділення полдіції №3 (м. Долина) Калуського РВП ст. Сержантом поліції Іваник Т.Б. (а.с. 2);

- направлення, складене о 02.18 год 16.07.2021, на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в КНП "Долинська БПЛ" Долинської МР, складене у зв`язку з виявленими поліцейським ознаками сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Відповідно до направлення проїхати в медичний заклад та від огляду ОСОБА_1 відмовився (а.с. 3);

- свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/7119, яке чинне до 07.10.2021, та свідчить, що Газоаналізатор Alcotest 6810 відповідає вимогам Методики повірки МПУ 066/05-2013 (а.с. 9);

- відеозапис на оптичному диску DVD-R 16х4,7GB (а.с. 10), на якому містяться 2 файли:

на першому відеозаписі мається уривок відео, який не містить ідентифікації щодо часу, дати його фіксування (на записі мається відмітка за 20.07.2021, хоча складено протокол 16.07.2021). Зйомка мала місце у темну пору доби з поганою видимістю відзнятого матеріалу. На ньому зафіксовано як спочатку, будучи біля особи, працівник поліції іде до свого автомобіля, сідає у нього. Після цього він повертається до водія і відразу запитує чи буде він проходити огляд на визначення стану сп`яніння, на що отримує відповідь ні. На питання чи проїде він у лікувальний заклад, водій сказав, що згоден. Відповідаючи на питання чи буде він отримувати протокол, вказав, що відмовляється, оскільки немає підстав для його складення. На цьому запис закінчується. Тривалість відео 55 секунд;

на другому відеозаписі міститься запис у темну пору доби без зазначення дати та часу (на записі мається відмітка за 20.07.2021, хоча складено протокол 16.07.2021), на якому працівник поліції фіксує рух автомобіля та звуковим сигналом змушує його зупинитись. Водій вмикає покажчик повороту праворуч, зупиняється на обочині та вмикає аварійний сигнал. Далі до водія підходить працівник поліції, представляється, вказує, що ведеться відеофіксація, просить пред`явити документи та запитує чи потрібно вмикати поворот. Після цього отримує від нього документи (посвідчення водія та свідоцтво на транспортний засіб), з яких встановлено особу ОСОБА_1 . На вимогу пред`явлення страхового поліса вказав, що йому довго потрібно його шукати. Після цього поліцейський просить водія вийти з машини та пройти огляд на визначення стану сп`яніння. Водій запитує причину зупинки та просить пред`явити відеофіксацію порушення. Поліцейський роз`яснює причину зупинки, яка зумовлена тим, що водій не увімкнув покажчик повороту та на його автомобілі відсутя підсвітка номерного знака. Водій знову просить показати йому відеофіксацію його правопорушення, після чого він буде згідний проходити будь-який тест. Відеозапис закінчується. Його тривалість 4 хвилини 10 секунд.

V. Оцінка суду:

враховуючи письмові пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, підписані його захисником, оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача та судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»). У зв`язку з чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статей 251, 254 КУпАП, обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що визначення суті правопорушення та його ідентифікація як кримінального правопорушення здійснюється не тільки з врахуванням того, що таке правопорушення відноситься до кримінального права у правовій системі держави, а і з врахуванням правової природи порушення, його характеру і ступеню суворості покарання, яке може понести правопорушник (справа "Озтюрк проти Німеччини","Кемпбелл і Фелл проти Сполученого Королівства").

При цьому, Європейський суд зазначав про те, що санкція у виді позбавлення прав на управління транспортним засобом розглядається як кримінально-правова санкція, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Таким чином, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" повинні застосовуватись судами, як джерело права, приймаючи до уваги правову природу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його характер і ступінь суворості передбачених стягнень, необхідно прийти до висновку, що особа, яка обвинувачується у вчиненні вищевказаного правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП, в тому числі, передбачає відповідальність за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що в даному випадку ставиться у провину ОСОБА_1 .

За ч. 1 ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона вказаного вище складу адміністративного правопорушення полягає у тому, що особа має керувати транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовитися від огляду на визначення такого стану. Відсутність об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності. Тобто, працівники поліції повинні представити суду докази того, що вони встановили факт керування автомобілем особою, в якої наявні ознаки алкогольного сп`яніння, дотримуючись встановленого законом порядку, запропонували особі пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння і на місці зупинки транспортного засобу, і в медичному закладі, на що вказана особа погодилася або ж відмовилися, і відповідно у випадку відмови, її відмова належним чином зафіксована та може бути доказом, що підтверджує вину особи.

ОСОБА_1 у судовому засіданні та письмових поясненнях, поданих його захисником, повністю заперечив вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки від проходження огляду на стан сп`яніння він не відмовлявся, просто попередньо просив показати йому відеофіксацію його правопорушення, що, відповідно до статті 251 КУпАП, може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

На обґрунтування того, що ОСОБА_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння суду було надано протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис, акт на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення для огляду водія в заклад охорони здоров`я, що описані вище.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує спеціальні технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.

Крім цього, постановою КМ України від 17.12.2008 № 1103 затверджено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.

Таким чином законодавство чітко регламентує огляд водія на визначення стану сп`яніння, дотримання визначеної процедури та порядку якого є однією з підстав для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень розділу I та II вказаної Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п.6 розділу І)

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п.7 розділу І).

Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (п.3 розділу ІІ).

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (п.5 розділу II).

Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2). У випадку встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (п.10 розділу II).

Оформлення матеріалів огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється згідно з чинним законодавством (п.11 розділу II).

Аналогічне викладено й у вищевказаному Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, в якому, серед іншого вказано, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам (п.6). У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п.8).

Однак, проаналізуваваши письмові докази та дані, що містяться на вищеописаному диску з відеозаписами, суд встановив таке:

- у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, в тому числі в медичному закладі. Від підписання протоколу відмовився, як і відмовився від дачі пояснень, ознайомлення з місцем та часом розгляду справи. Однак, до матеріалів справи не долучено жодного доказу, який би підтверджував підставність внесення таких записів до протоколу. Не міститься підтвердження таких обставин і в долученому до протоколу відеозаписі.

Матеріали справи також не містять доказів того, що протокол був складений у присутності водія та була надана йому його копія. Натомість підтвердженням протилежного слугує розписка ОСОБА_1 про отримання копії протоколу, яка міститься на друкованому супровідному листі, що підтверджує неотримання її на місці зупинки транспортного засобу.

Крім того, у протоколі також відсутні дані про свідків, хоча у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, який пропонується пройти після відмови пройти такий на місці зупинки, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 Порядку, затвердженого постановою КМ України від 17.12.2008 № 1103). Вказане не суперечить вимогам КУпАП в частині можливості проведення огляду на визначенння стану алкогольного сп`яніння без участі свідків за умови повної фіксації технічними засобами, оскільки стосується не порядку проведення огляду, а порядку складення протоколу про адміністративне правопорушення, крім того, даних про те, що при складанні протоколу, велася відеофіксація справа не містить;

- у матеріалах відсутні докази того, що після зупинки водія ОСОБА_1 та виявлення ознак алкогольного сп`яніння у його присутності складався акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних зпсобів, що водієві надавався його другий примірник, як і того, що він відмовився від його підписання та отримання. Таких підтверджень не міститься і на відеозаписі;

- у матеріалах справи не має жодного доказу того, що після відмови від проходження огляду на визначення стану сп`яніння на місці зупинки і до складення протоколу про адміністративне правопорушення працівником поліції у присутності ОСОБА_1 було складено направлення на огляд водія у відповідний заклад охорони здоров`я. Факт складання направлення не зафіксовано і на відеозаписі, на якому якраз зафіксовано, що водій не відмовлявся їхати у медичний заклад на освідування;

- рапорт поліцейського не може слугувати доказом винуватості особи, оскільки рапорт фактично є документом внутрішнього користування і його зміст полягає в тому, що працівник поліції інформує начальника ВП про правомірність дій працівників поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення і, у розумінні статті 251 КУпАП, не може вважатися належним і допустимим доказом учинення адміністративного правопорушення (ВС/КАС у справі № 524/5741/16-а від 20.05.2020);

- даючи оцінку відеозапису в цілому, суд зазначає про його низьку інформативність щодо обставини, які відбувалися на місці події, та високу підставність вважати його неналежним та недопустими доказом по справі, виходячи з такого:

відповідно до статті 251 КУпАП, відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом були досліджені долучені поліцейським відеозаписи, при цьому встановити яким технічним пристроєм проводився запис не представилось можливим.

Так, згідно з п.3.5 розділу III Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 №100, встановлено, що після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Відповідно до п.5 розділу II цієї Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Аналогічне вказано і в пункті 5 розділу II та пункті 2 розділу III Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженій наказом МВС України 18.12.2018 № 1026, а саме, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка (відеозапис) ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Як описано вище, на диску містяться два відеозаписи, на яких маються фрагменти, з яких неможливо встановити ні дати та часу таких відеозаписів, ні послідовного перебігу подій, ні дотримання працівниками поліції встановленої законом процедури фіксування відмови від проведення огляду, послідовності їх дій та складання долучених документів. При цьому, відеозапис не містить доказів відмови ОСОБА_1 від проходження освідчення у медичному закладі, натомість на першому фрагменті, який триває 55 секунд, на запитання працівника поліції "Чи будем проїжджати у медичний закладі?", ОСОБА_1 на 12 секунді запису каже: "Згоден".

Враховуючи те, що два фрагменти, які містяться на відеозаписі, перериваються, їх хронологія порушується, що свідчить про те, що він не є безперервним, роблений з порушенням вищеописаних вимог інструкцій, його не можна вважати належним та допустимим доказом винуватості ОСОБА_1 по даній справі. Зазначене кореспондує із позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 по справі № 216/5226/16-а.

При цьому, посилання сторони захисту на те, що проведений працівниками поліції відеозапис не може бути доказом у даній справі через те, що на відеозаписі відсутній цифровий підпис не заслуговує на увагу, оскільки спеціальним нормативно-правовим актом, а саме Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, скріплення електронного файлу у вигляді відеозапису електронним цифровим підписом не вимагається.

Не заслуговують на увагу твердження захисника про те, що під час відмови від проведення огляду на стан сп`яніння обов`язковою є участь двох свідків, оскільки аналіз норми 266 КУпАП вказує на те, що присутність свідків необхідна у тому випадку, коли немає можливості застосувати спеціальний технічний пристрій. Натомість, як встановлено вище, під час спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції велася відеофіксація, однак така повиння була бути безперервною, що описано вище. При цьому, вищеописані інструкції, які вказують на необхідність залучення свідків, не приведені у відповідність з законодавчими змінами, які мають місце у КУпАП, тому суд керується при розгляді справи нормами, які мають вищу юридичну силу.

Аналізуючи зафіксовані на відеозаписі певні фрагменти подій, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 спочатку хотів побачити зафіксоване працівниками поліції його правопорушення і тільки після цього пройти огляд, та зазначає, що правомірність дій поліцейського щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний установлений законом огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів. При цьому, суд вважає, що бажання особи знати, на якій підставі його зупинили, не є підтвердженням його відмови від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Щодо необмеження керування автомобілем, про яке вказує захисник, то суд враховує, що у матеріалах справи не має доказів того, що працівники поліції, склавши відносно ОСОБА_1 протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, в порушення зазначених вимог статей 265-2 і 266 КУпАП, не доставили його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, не переконались в тому, що водій не буде продовжувати керувати автомобілем, підтвердивши цим самим необґрунтованість своїх підозр щодо перебування водія у стані алкогольного сп`яніння та відсутність законних підстав для направлення для медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З наданих доказів на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не встановлено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема відсутні належні докази відмови водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Таким чином, наведені факти відповідно до ст. 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке поставлено йому в провину.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За даних обставин суд приходить до висновку, що наявні всі підстави для закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі вище викладеного, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 62 Конституції України, ст. 1, 7, 9, 23, 33, 130, 245, 251, 252, 254, 266, 280 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 №100, Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженій наказом МВС України 18.12.2018 № 1026, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 та, керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, закрити на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя С.М. Монташевич