06.05.2021 Справа №607/4287/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 607/4287/21

06 травня 2021 року м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , працюючого водієм

за ст. ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

з участю :

Якимець В.Є., Менчого С.В. (в режимі відеоконференції)

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №527914 від 27 лютого 2021 року, 26 лютого 2021 року о 21 год. 30 хв. в м. Миколаїв по проспекту Богоявленський, 21 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Neoplan», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом був не уважний, не вибрав безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з припаркованим транспортним засобом «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_2 , який припаркував ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньотранспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Крім цього, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №527915 від 27 лютого 2021 року, 26 лютого 2021 року о 21 год. 30 хв. в м. Миколаїв по проспекту Богоявленський, 21 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Neoplan 116», державний номерний знак НОМЕР_1 , допустив зіткнення з транспортним засобом «ВАЗ 210994-20», державний номерний знак НОМЕР_2 та покинув місце ДТП.

В судовому засідання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Вказав, що будь-яких правил дорожнього руху не порушував, дорожньо-транспортної пригоди не здійснював та не допускав наїзду на транспортний засіб «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , а відтак не залишав місця ДТП. Зазначив, що на автобусі «Neoplan 116», державний номерний знак НОМЕР_1 відсутні будь -які пошкодження. Посилаючись на наведене, просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Присутній в судовому засіданні, в режимі відеоконференції, потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що 26 лютого 2021 року він припаркував свій автомобіль в м. Миколаїв по проспекту Богоявленський, 21 на території автовокзалу біля 4 платформи та попрямував на перон. Через декілька хвилин на автостанцію прибули три автобуса з одного напрямку, у тому числі і автобус під керуванням ОСОБА_1 . Саме автобус під керуванням ОСОБА_1 першим залишив територію автовокзалу. Він стояв на пероні та бачив лише як із платформи виїжджав автобус білого кольору. Люди які стояли на платформі почали кричати та бачили як відбулось зіткнення. Він одразу підбіг до автомобіля та побачив пошкодження лівого крила біля переднього лівого колеса. Особисто він не бачив самого факту зіткнення. Не заперечив, що дійсно пошкодження лівого крила біля переднього лівого колеса вже були наявні у його транспортного засобу до даної ДТП.

Посилаючись на наведене, просив притягнути ОСОБА_1 до відповідальності.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши в сукупності наявні в матеріалах докази, вважає, що провадження в справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП відповідальність передбачена за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №527914 від 27 лютого 2021 року, ОСОБА_1 інкримінується те, що він 26 лютого 2021 року о 21 год. 30 хв. в м. Миколаїв по проспекту Богоявленський, 21, керуючи транспортним засобом «Neoplan», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом був не уважний, не вибрав безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з припаркованим автомобілем транспортним засобом «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_2 , який припаркував ОСОБА_2 . Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 2.3 (б), 10.1, 10.9, 13.1 ПДР України, внаслідок чого відбулось ДТП, а транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до вимог п. 2.3 (б) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п. 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

В силу вимог п. 10.9 ПДР України під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Як слідує з п. 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

На підтвердження обставин, викладених у протоколі, працівниками поліції долучено схему місця дорожньо-транспортної пригоди від 26 лютого 2021 року на якій зображено транспортний засіб ВАЗ, який належить ОСОБА_2 , за підписом останнього, письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 26.02.2021 року.

Встановлено, що викладені у протоколі обставини, не підтверджуються належними, достатніми та допустимими доказами, які наявні в матеріалах справи.

Так, у судовому засіданні ОСОБА_1 категорично заперечив порушення ним ПДР України, зазначених у протоколах, а саме п. п. 2.3 (б), 10.1, 10.9, 13.1 ПДР України та факт вчинення правопорушень передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУПАП. Пояснив, що 26 лютого 2021 року близько 21 год. 34 хв. він керував автобусом Neoplan 116», державний номерний знак НОМЕР_1 та прибув на автовокзал м.Миколаїв, що по пр. Богоявленський, 21. Здійснив висадку пасажирів на четвертій платформі та виїхав із території автовокзалу, при цьому будь-яких транспортних засіб не пошкоджував. Під`їжджаючи до платформи №4 він бачив автомобіль «ВАЗ 21099», який був припаркований праворуч від вказаної платформи, біля бордюру. При виїзді з автовокзалу даний автомобіль був припаркований там же та на ньому були наявні пошкодження переднього лівого крила.

Також зазначив, що на автобусі «Neoplan 116», державний номерний знак НОМЕР_1 відсутні будь -які механічні пошкодження. Посилаючись на наведене та те, що будь-яких правил дорожнього руху не порушував, до дорожньо-транспортної пригоди не причетний, просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні 30 березня 2021 року в якості свідка ОСОБА_4 пояснив, що він працює разом із ОСОБА_1 та здійснює разом з ним перевезення пасажирів на автобусі «Neoplan 116», державний номерний знак НОМЕР_1 . 26 лютого 2021 року близько 21 год. 34 хв. він перебував у вказаному автобусі, за кермом якого був ОСОБА_1 , знаходився поруч. Під`їжджаючи до платформи №4 він зауважив, що автомобіль «ВАЗ 21099» був припаркований праворуч від вказаної платформи, біля бордюру. При цьому, він звернув на увагу на те, що даний транспортний засіб уже мав пошкодження переднього лівого крила біля колеса. Після висадки пасажирів, вони сіли в автобус та покинули територію автовокзалу. Під час виїзду із платформи вони не здійснювали наїзд на транспортний засіб «ВАЗ 21099». Зазначив, що на автобусі «Neoplan 116», державний номерний знак НОМЕР_1 відсутні будь -які пошкодження.

Аналогічні пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_1 надали працівникам поліції 26 лютого 2021 року під час оформлення матеріалів.

Присутній в судовому засіданні, в режимі відеоконференції, потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що особисто не бачив самого факту ДТП, зіткнення транспортних засобів. Крім цього, не заперечив, що на його автомобілі, до вказаних подій, вже були наявні пошкодження лівого переднього крила біля переднього лівого колеса.

Таким чином, в матеріалах справи наявні протилежні та взаємовиключаючі пояснення сторін конфлікту.

Показання потерпілого не можуть бути беззаперечним доказом на підтвердження вини ОСОБА_1 , оскільки останній є заінтересованою особою у справі.

Більше того, як зазначив присутній в судовому засіданні ОСОБА_2 , він особисто не бачив самого факту ДТП за участю транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Зі схеми ДТП не вбачається траєкторії руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , місце зіткнення, наявні пошкодження транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , що позбавляє суд можливості встановити факт порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху України.

Більше того, в матеріалах справи відсутній протокол огляду транспортного засобу «Neoplan 116», державний номерний знак НОМЕР_1 , який би підтверджував факт наявності на транспортному засобі, будь -яких механічних пошкоджень, які б свідчили про можливу причетність даного транспортного засобу до ДТП.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази, які в їх сукупності та взаємозв`язку доводили б вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та факт порушення ОСОБА_1 ПДР.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Інших доказів, які б беззаперечно підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП в матеріалах справи не має.

Положеннями ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Згідно з вимогами ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до висновку про те, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів, які б поза розумним сумнівом вказували на те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП, окрім протоколу та пояснень самого потерпілого, а тому вважає про недоведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Щодо інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення за ст. 122-4 КУпАП слід зазначити таке.

Відповідно до вимог ст. 122-4 КУпАП адміністративна відповідальність наступає за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Як вбачається з п. 2.10 (а) ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Згідно з вимогами п. 1.10. ПДР України, дорожньо-транспортною пригодою є подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Залишенням місця дорожньо-транспортної пригоди є дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення працівниками міліції заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Як вже зазначалось, судом не здобуто доказів вчинення ОСОБА_1 26 лютого 2021 року адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, зокрема вчинення останнім ДТП.

Вказані обставини виключають факт причетності ОСОБА_1 до дорожньо-транспортної пригоди, а відтак і відповідальність за ст. 122-4 КУпАП, зокрема за залишення учасником ДТП місця події

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП слід закрити, за відсутність в його діях складу адміністративних правопорушень.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 122-4, 124, 247, 252, 283, 284 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Суддя: І.М. Черніцька