запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/340/21Головуючий у 1-й інстанції Філіпова І.М.
Єдиний унікальний №334/192/21Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2021 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі захисника-адвоката Горського А.О., діючого в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Горського Андрія Олександровича на постанову судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 02 квітня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ
Згідно з постановою суду, 03.01.2021 року об 00:58 год. в м.Запоріжжі, по вул.Щаслива, будинок №9 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Рassat T1/8» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Згідно з висновком щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 знаходився в стані алкогольного сп`яніння.

Відносно нього був складений протокол про порушення вимог п.2.9 (а) ПДР України, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

В апеляційній скарзі захисник Горський А.О. просив скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Свої вимоги мотивував тим, що матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів, які б вказували, що ОСОБА_1 керував вищевказаним автомобілем. Відповідно до пояснень ОСОБА_1 , вночі 03 січня 2021 року, він взагалі не керував належним йому автомобілем «Volkswagen passat T1/8» д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки він з друзями споживав алкогольні напої, його підвозив додому його знайомий. Сам ОСОБА_1 заснув у автомобілі, та проснувся тільки коли в автомобіль почали стукати співробітники поліції. Автомобілем керував його знайомий, який, як він пояснив пізніше, із-за небажання спілкуватися з співробітниками поліції покинув автомобіль.

Вказані пояснення повністю узгоджуються з відеозаписом, долученим співробітниками поліції до адміністративного матеріалу та показами свідка ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series А заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту». Вина правопорушника повинна підтверджуватись сукупністю доказів.

Протокол складався співробітником поліції упереджено, оскільки останній не взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 , не дослідив обставини справи в сукупності, а керувався лише домислами, припущеннями та неіснуючими даними.

Відповідно до п. 12 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ №1376 від 06.11.2015 року, у разі якщо особа, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, не володіє українською мовою, протокол про адміністративне правопорушення складається за участю перекладача.

ОСОБА_1 неодноразово наголошував на тому, що він не розуміє державну мову.

З відеозапису, який доданий до справи про адміністративне правопорушення, жодним чином неможна встановити, хто саме керував автомобілем «Volkswagen passat T1/8» д.н.з. НОМЕР_1 .

Співробітник поліції є зацікавленою особою, та його пояснення неможливо приймати як доказ. В рапорті безпідставно зазначено, що під час зупинки автомобіля «Volkswagen passat T1/8» д.н.з. НОМЕР_1 за кермом перебував ОСОБА_1 .

Що до зупинки автомобіля співробітниками поліції, то жодних доказів того, що автомобіль був саме зупинений, матеріали справи не містять. Ні шляхом повідомлення через гучномовець, ні шляхом вимкнення червоного проблискового маячку, співробітники патрульної поліції автомобіль, який належить ОСОБА_5 не зупиняли.

Заслухавши захисника Горського А.О., який повністю підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП складу адміністративного правопорушення засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, з матеріалів справи вбачається, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення в повному обсязі підтверджена:

-відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №043532 від 03 січня 2021 року, згідно з яким ОСОБА_1 у зазначений час керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомився, йому роз`ясненні права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, його копію отримав, що засвідчив своїм особистим підписом;

- направленням на огляд ОСОБА_1 до КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, за результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу Alcotest Drager встановлено позитивний результат з показником 2,10 ‰ алкоголю;

-висновком КУ "Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги" ЗОР №35 від 03.01.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння;

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого, у водія виявлено ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці та зазначено, що огляд за допомогою Alcotest Drager 6810 не проведений у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки;

-письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою Alcotest Drager 6810 на місці зупинки транспортного засобу, та виявлення бажання останнього пройти такий огляд у медичному закладі.

Вказані докази узгоджуються з відомостями рапорту поліцейського Зайца Д.А. від 03.01.2021 року, в якому зафіксовано, що під час несення служби в Дніпровському районі в м.Запоріжжя в складі екіпажу АП-103, спільно з рядовим поліції Сабіровим В.Г. було отримано інформацію, що за адресою: вул.Добробутна, 34 в сторону вул.Щаслива водій керує транспортним засобом «Volkswagen» червоного кольору в стані алкогольного сп`яніння. В подальшому їхній екіпаж виїхав на вул.Щаслива, де о 00 год. 58 хв. ними був зупинений зазначений автомобіль. За кермом автомобіля перебував ОСОБА_1 , особу встановлено через паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Через те, що ОСОБА_1 не пред`явив водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та страховий поліс, було винесено постанову БР 499740 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Крім того, під час спілкування з водієм було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Проте ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та погодився пройти такий огляд у лікаря-нарколога у медичному закладі. Згідно з висновком лікаря КУ "Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги" ЗОР №35 від 03.01.2021 року ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння - 2,10 ‰.

Зі змісту відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається, що транспортний засіб «Volkswagen Рassat T1/8» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , зупинився біля ринку, однак з транспортного засобу ні хто не виходив. Згідно з дослідженого відеозапису транспортний засіб зупинився об 00:58:17 годині, об 00:58:28 годині співробітники поліції підійшли до транспортного засобу та намагалися достукатися до водія, водій транспортного засобу відчинив водійські двері об 00:58:57годині, де було видно, що за кермом транспортного засобу перебуває саме ОСОБА_1 , який повідомив співробітникам поліції, що вони його розбудили. ОСОБА_1 в присутності співробітників поліції поводився вкрай агресивно та некоректно.

Відеозапис події містить достовірні дані про дії ОСОБА_1 та поліцейських на момент зупинки транспортного засобу та складання протоколу про адміністративне правопорушення, має істотне значення для правильного вирішення даної справи та є допустимим доказом згідно положень ст.251 КУпАП.

Той зміст, який міститься на диску є достатнім для того, щоб зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаний відеозапис узгоджується з іншими доказами в справі, вказаними вище.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що матеріалами справи, в тому числі наявним відеозаписом підтверджується факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , відповідно до якого автомобіль під керуванням ОСОБА_1 рухається попереду патрульного автомобіля на великій швидкості, та біля ринку зупинився. Після його зупинки через двері водія з автомобіля вийшов ОСОБА_1 та повідомив співробітникам поліції, що вони його розбудили. Біля припаркованого транспортного засобу окрім ОСОБА_1 нікого не було, в салоні авто також ніхто не перебував.

Таким чином, в матеріалах справи достатньо доказів, які свідчать про те, що за кермом автомобіля перебував саме ОСОБА_1 .

Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив передбачене ч.1 ст.130 КУпАП правопорушення при викладених в постанові суду обставинах.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №043532 від 03 січня 2021 року відносно ОСОБА_1 , містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року. З зазначеним протоколом ОСОБА_1 був ознайомлений, його копію отримав, що засвідчив своїм особистим підписом.

Посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом є непереконливими. В наявному в матеріалах справи протоколі докладно викладена суть адміністративного правопорушення, також нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, та інші необхідні відомості. Будь-які виправлення в протоколі відсутні. Протокол був складений інспектором взводу №1 роти №1 батальону №2 УПП в Запорізькій області ДПП лейтенантом поліції Зайцем Д.А.

Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що поліцейський Заяц Д.А. був упереджений при складанні протоколу, що в нього були підстави фальсифікувати такий, - на ці дані в апеляційній скарзі не вказується.

У зв`язку із зазначеним, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що лейтенант поліції ОСОБА_7 при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень, протокол ним складено у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП.

Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 повідомляв працівникам поліції, що він не знає української мови, тому він нічого не розумів із вимог поліцейських, то їх слід визнати надуманими, оскільки такі твердження в повному обсязі спростовуються матеріалами повторно дослідженого апеляційним судом відео, з якого, вбачається, що ОСОБА_1 не просить залучити перекладача. З таких же підстав, апеляційний суд вважає безпідставними і твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не було зрозуміло суті вимог поліції.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 до Ленінського районного суду м.Запоріжжя подав та підписав пояснення з приводу обставин, що відбувалися 03.01.2021 року від свого імені саме українською мовою (а.с.28-29), при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особисті дані та анкетні відомості вносяться на підставі наданих особою документів або зі слів особи правопорушника. Як вбачається з матеріалів справи, особу ОСОБА_1 встановлено через паспорт громадянина України для виїзду за кордон. В даному протоколі також вказані відомості, які можуть бути встановлені працівником поліції в ході спілкування з особою правопорушника.

З врахуванням наведеного апеляційний суд доводи апеляційної скарги захисника в цій частині розцінює, як спробу ухилення від передбаченої законом відповідальності і такі відхиляє.

Що ж стосується інших доводів, наведених в апеляційній скарзі, то вони також не спростовують належності та допустимості наведених вище доказів та не містять у собі достатніх даних для висновку про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, в тому числі через його невідповідність нормам чинного законодавства, порушення яких призвело або могло призвести до неправильного застосування норм процесуального або матеріального права, як про це безпідставно зазначається в апеляційній скарзі.

При накладенні адміністративного стягнення суддя дотримався вимог ст.33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, взявши до уваги характер вчиненого правопорушення і врахувавши, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення - штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу захисника Горського Андрія Олександровича залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 02 квітня 2021 року щодо ОСОБА_1 в цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар
Дата документу Справа № 334/192/21