№ 3/415/1850/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.11.21 року м. Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Березін А.Г., розглянувши матеріали справи, що надійшли від Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Лисичанська Луганської області, не є особою з інвалідністю, ідентифікаційний код НОМЕР_1 , не працюючого, місце проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

06 жовтня 2021 року о 00 годині 45 хвилин в м. Лисичанську траса Т-13-02 в районі лисичанського лісопереробного заводу, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом М-412, д.н.з. НОМЕР_2 , який згідно протоколу належить ОСОБА_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ за допомогою газоалкотестера Drager Alcotest та в закладі охорони здоров`я (КНП ЦПЗ), відмовився, що зафіксовано на технічний прилад чим порушив п. 2.5 ПДР України.

У судовому засіданні правопорушник ОСОБА_1 , свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не визнав та пояснив, що він керував транспортним засобом, до того, як вживав алкогольні напої. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, так як не заперечував, що він вживав, однак співробітникам поліції зазначав, що керував ТЗ раніше. Просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Суд, заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 , дослідивши відеозаписи з нагрудних камер співробітників поліції, доданих до матеріалів справи та письмові матеріали справи, приходить до висновку, що не дивлячись на невизнання своєї провини правопорушником в судовому засіданні, винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується встановленими та дослідженими в судовому засіданні доказами у їх сукупності, які не викликають у суду сумнівів у їх достовірності, та які, відповідно до ст. 251 КУпАП суд визнає належними, допустимими, котрі повністю доводять провину ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, за обставин, викладених у протоколі.

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні рапорту інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону УПП в Луганській області ДПП, 06.10.2021 під час несення служби у складі екіпажу «Цейлон-116», спільно з лейтенантом поліції ОСОБА_3 , отримали виклик на службовий планшет, про порушення ПДР, тз АЗЛК М 412, д.н.з. НОМЕР_2 , за адресою вул. Бахмутська, неподалік заводу, водій якого ймовірно знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. Прибувши за вказаною адресою було виявлено ТЗ, водієм якого був ОСОБА_1 . В ході спілкування з водієм, у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, на що запропоновано пройти огляд у відповідності до встановленого порядку, на що водій відмовився. Відносно ОСОБА_1 було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. Тьа винесено постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відтворений та досліджений у судовому засіданні відеозапис повністю підтверджує викладені в протоколі обставини.

Всі перераховані вище докази у своїй сукупності повністю підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення за обставин, викладених у протоколі, так як є послідовними, узгоджуються один з одним, відповідають фактичним обставинам справи, будь-які протиріччя в них відсутні, що свідчить про їх об`єктивність та правдивість.

З довідки, наданої УПП в Луганські області Департаменту патрульної поліції вбачається, що згідно бази даних «ІПНП» України гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчення водія не отримував (а.с.6). Таким чином, в розумінні ч.1 ст.130 КУпАП, ОСОБА_1 не є водієм, а є іншою особою, яка керує транспортним засобом.

Відповідно до абзацу 3 п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005р. № 14 суди не вправі застосовувати стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортним засобом й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Згідно п.1.10 Про Правила дорожнього руху, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом та забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. 1 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ 07.11.2015 № 1395, водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Таким чином, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважає, що провина ОСОБА_1 за ознаками ч.1 ст. 130 КУпАП знайшла своє повне підтвердження в суді, і його дії органом патрульної поліції кваліфіковані правильно, оскільки він, керуючи транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився. Інших доказів, які б ставили під сумнів кваліфікацію дій правопорушника, суду надано не було.

Невизнання своєї провини правопорушником суд визнає як спосіб захисту з метою уникнути відповідальність за вчинене правопорушення, яке є найбільш небезпечним у сфері безпеки дорожнього руху.

При цьому, пояснення ОСОБА_1 надані в судовому засіданні про те що він не керував транспортним засобом не знайшли свого підтвердження в суді, оскільки вони спростовуються дослідженим у судовому засіданні відеозаписом на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Вирішуючи питання про застосування до правопорушника виду адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд керується ст. 23 КУпАП, відповідно до якої, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень, як самим порушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення суд, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність: ОСОБА_1 не працює, відповідно до довідки УПП в Луганській області ДПП повторності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП не встановлено (а.с.5).

Обставин, що пом`якшують відповідальність правопорушника згідно зі ст. 34 КУпАП та обтяжують відповідальність згідно зі ст. 35 КУпАП, суд не вбачає.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу та майновий стан правопорушника ОСОБА_1 , відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, а також - характеру та суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушення, суд вважає, що правопорушнику ОСОБА_1 слід призначити стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, а також необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень.

На підставі ч. 5 ст. 4, ст. 9 Закону України «Про судовий збір», ст. 40-1 КУпАП, у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір підлягає стягненню з правопорушника на користь держави в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Керуючись ст. ст. 33, 130 ч.1, 221, 284, 285, 289, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винуватим ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. (Отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ /22030106, код за , банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд.

Суддя А.Г. Березін