Справа № 161/6653/21
Провадження № 3/161/2702/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк 21 травня 2021 року

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Черняк В.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , непрацюючого (зі слів),

за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 02 квітня 2021 року серії ДПР18 №113464, ОСОБА_1 02 квітня 2021 року о 21 год. 40 хв. у м. Луцьку по вул. Ківерцівській, 1, керував автомобілем Renault Traffic, НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком №167 від 02 квітня 2021 року. Огляд на стан сп`яніння проводився лікарем-наркологом у встановленому законом порядку. Такі дії кваліфіковані поліцейським як порушення п.2.9 «а» ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому не визнав та пояснив, що в стані алкогольного сп`яніння не був.

Таку позицію ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав його захисник адвокат Мосін С.О., який додатково пояснив, що матеріали справи не містять безперервної відеофіксації події від моменту зупинки автомобіля до проведення огляду у лікаря-нарколога.

Також під час огляду у ОСОБА_1 не бралися аналізи крові для лабораторного дослідження, у зв`язку з чим вважає результати огляду недійсними.

Звертає увагу судді, що в матеріалах справи відсутній акт медичного огляду, а ОСОБА_1 не було повідомлено назву спеціального технічного засобу, документів на його сертифікацію.

Дослідивши письмові матеріали справи, суддя дійшов наступних висновків.

На переконання судді винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується:

1) протоколом про адміністративне правопорушення;

2) висновком лікаря-нарколога КП «Волинський медичний центр терапії залежностей»;

3) направленням на проведення огляду;

4) відеозаписами з нагрудних камер поліцейських.

Суд відхиляє доводи захисника про те, що відеозаписи з нагрудних камер поліцейських є неналежним доказом, оскільки на них зафіксовані як зупинка водія, так і проходження ним огляд на стан алкогольного сп`яніння,

Щодо доводів захисника про те, що огляд ОСОБА_1 повинен був проводитися виключно з відібранням біологічних зразків та проведення лабораторних досліджень, суддя зауважує, що відповідно до п.7 розділу Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкція), проведення лабораторних досліджень є обов`язковим лише для визначення конкретного наркотичного засобу або психотропної речовини, під діями яких перебуває людина. Встановлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою лабораторного дослідження не є обов`язковим, а конкретна методика дослідження обирається лікарем.

Що стосується посилань захисника на відсутність в матеріалах справи акту медичного огляду, суддя зауважує, що такий акт зберігається у КП «Волинський медичний центр терапії залежностей» і клопотань про його витребовування сторона захисту не заявляла. Обов`язку додавати такий акт до матеріалів справи про адміністративне правопорушення у чинному законодавстві не передбачено, оскільки в них є висновок лікаря-нарколога, який складений, в тому числі, на підставі акту.

Стосовно доводів захисника про те, що ОСОБА_1 не було повідомлено назву спеціального технічного засобу, документів на його сертифікацію, суддя зазначає, що чинним законодавством не передбачено такого обов`язку ні з боку працівників поліції, ні з боку лікаря, який проводить огляд.

Посилання захисника на приписи Віденської Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 рок, зі змінами, які внесені Європейською угодою, що доповнює Конвенцію про дорожній рух від 01 травня 1971 року, є недоречними, оскільки положення цього міжнародного документу встановлюють лише максимально допустимий, а не мінімально допустимий, як зазначає захисник, рівень алкоголю у крові, який дозволяє рух транспортним засобом, на рівні 0,5 проміле.

Це означає, що Конвенція спрямовує її держав-учасників не допускати у своєму національному законодавстві до керування водії з рівнем алкоголю у крові вище 0,5 проміле, а не визначає такий показник як мінімально допустимий.

В даному випадку, у національному законодавстві України, а саме в Інструкції, відповідно до приписів вищенаведеної Конвенції, максимально допустимий рівень алкоголю у крові встановлений на рівні 0,2 проміле, тобто, не перевищуючи максимально допустимі значення у цій Конвенції.

За таких обставин, суддя приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинив керування транспортним засобам в стані алкогольного сп`яніння, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують правопорушення суддя не вбачає.

Суддя не знаходить підстав для застосування положень ст.21 або ст.22 КУпАП, оскільки правопорушення передбачене ст.130 КУпАП є найбільш тяжким порушенням Правил дорожнього руху, яке передбачено у чинному законодавстві, а правопорушник жодного каяття у вчиненому не виявив.

Отже, враховуючи всі обставини справи про адміністративне правопорушення, особу правопорушника, суддя дійшов висновку, що на правопорушника слід накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника слід також стягнути судовий збір у сумі 454,00 грн. Відомостей про наявність у правопорушника пільг про сплаті судового збору, які передбачені п.п. 8, 9, 10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», матеріали справи не містять.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. На підставі ч.2 ст.308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у вищенаведений строк, у порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу, що складає 34 000,00 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні).

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк