Справа № 234/4850/21
Провадження № 3/234/1584/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року м. Краматорськ

Суддя Краматорського міського суду Донецької області Чернобай А.О., розглянувши у судовому засіданні матеріали, що надійшли із Батальйону патрульної поліції в м. Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

якому роз`яснені право на відвід, права та обв`язки, передбачені ст. 268 КУпАП,

за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 08.04.2021 року серії БД № 229990, 07.04.2021 року о 23 год. 21 хв. в м. Краматорську вул. Сіверська біля буд. 58, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2102, номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому порядку проводився зі згоди водія на місці зупинки за допомогою газоаналізатора ALCOTEST Drager 7510 в присутності двох свідків. Результат огляду 0,62 проміле, чек № 46. Водій відсторонений від керування транспортним засобом. Таким чином діями водія ОСОБА_1 було порушено п. 2.9. а ПДР.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що він не визнає своєї провини, оскільки не керував транспортними засобом в стані алкогольного сп`яніння. Він 07.04.2021 року працював, його товариш ОСОБА_2 вживав пиво у той день, коли вони доїхали до аптеки, то ОСОБА_2 йому запропонував випити пиво. Вони подзвонили другу, який погодився приїхати та забрати автомобіль. Він випив пива та потім пішов до аптеки, щоб придбати ліки. Коли він був в аптеки, ОСОБА_2 сів в автомобіль. Двигун автомобіля був заглушений, ключи були у нього, фари були вимкнені. Тобто автомобіль був припаркований. Коли він вийшов з аптеки, то біля автомобіля були поліцейські, та він погодився пройти тест на вживання алкоголю. Але він після вживання пива за кермо автомобіля не сідав та не керував автомобілем. Да, він дійсно неправильно припарковав автомобіль та на нього поліцейський склав постанову, штраф по якій він сплатив.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що він 07.04.2021 року сидів на пасажирському сидінні в автомобілі та до автомобіля підійшли поліцейські, яким він повідомив, що водій знаходиться в аптеці. Коли ОСОБА_1 підійшов, то поліцейські повідомили про те, що автомобіль припарковано з порушенням ПДР. Потім поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти тест на вживання алкоголю. Він підтверджує, що ОСОБА_1 не вживав алкоголь за кермом автомобіля. Пиво ОСОБА_1 випив вже після того, як припарковав автомобіль. Він здивувався чого ОСОБА_1 перевіряють на алкоголь, оскільки ОСОБА_1 не керував автомобілем, автомобіль був лише припарковано з порушенням ПДР. ОСОБА_1 він запропонував випити лише після того, як автомобіль був вже припаркований, на що ОСОБА_1 погодився. Вони планували поїхати до сауни, а автомобіль залишити.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що він працює інспектором Батальйону патрульної поліції в м. Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП. Під час патрулювання він побачив, що автомобіль припаркований з порушенням ПДР України. Коли він з напарником підійшов до автомобіля, то в автомобілі сидів лише пасажир, який сказав, що водій в аптеці. Потім до автомобіля підійшов ОСОБА_1 , на якого було складено постанову за порушення ПДР. Він почув від ОСОБА_1 запах алкоголю та запропонував пройти на місці зупинки пройти обстеження на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 погодився. Тест був позитивний, водій з результатом був згодний. ОСОБА_1 поїхав потім на таксі додому.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , свідків, проаналізувавши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається противоправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є

будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного

вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і

кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими

документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У судовому засіданні встановлено, що 08.04.2021 року було складено протокол у відношенні ОСОБА_1 по ст. 130 ч. 1 КУпАП.

В розясненнях, що містяться в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з наступними змінами, звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Адміністративним правопорушенням згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у ОСОБА_1 за результатами огляду на стан сп`яніння виявлена позитивна проба, 0,62 % проміле.

Із відеозапису, який долучений до матеріалів справи вбачається, що інспектором поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, а також право відмовитись від проходження огляду. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер». У притсутності двох свідків поліцейський дав ОСОБА_1 продути «Драгер». УОСОБА_1 за результатами огляду на стан сп`яніння виявлена позитивна проба, 0,62 % проміле.

Разом з цим, як вбачається із матеріалів відеофіксації автомобіль був припаркований, фари вимкнені, двигун заглушений. Тобто автомобіль перебував у статистичному стані та не рухався.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що вживав пиво після того, як припарковав автомобіль. Пояснення ОСОБА_1 в цій частині узгоджуються зі свідченнями свідка ОСОБА_2 . Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні також підтвердив, що автомобіль був припаркований та не рухався, факту керування він не бачив, ОСОБА_1 був не за кермом автомобіля, а в аптеці.

Крім того, згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вбачається, що свідки лише підтверджують факт проходження ОСОБА_1 тесту на стан алкогольного сп`яніння та отримання позитивного результату. Із матеріалів відеофіксації вбачається, що свідки були запрошені поліцейськими саме для проходження ОСОБА_1 тесту на стан сп`яніння.

Беручи до уваги диспозицію ч. 1 ст. 130 КУпАП можна констатувати, що адміністративна відповідальність наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктом адміністративного правопорушення є особа, яка управляє транспортним засобом.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, тобто факт керування транспортним засобом є безумовною та обов`язковою часиною складу зазначеного правопорушення, більш того, в даному випадку взагалі має преюдиціальне значення, так як в подальшому, при доведенні стану сп`яніння, така особа буде притягнута до відповідальності саме за керування транспортним засобом у такому стані.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності необхідно встановити факт керування транспортним засобом в стані сп`яніння.

Діюче законодавство не містить чіткого визначення самого поняття керування транспортним засобом. Виходячи з загально визначеного розуміння правової природи цього поняття та його тлумачення в юридичній літературі, під управлінням транспортним засобом слід розуміти вчинення технічних дій, пов`язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зворушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки, відповідно до призначення і технічних можливостей транспортного засобу.

Відповідно до правових позицій, викладених в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (зі змінами та доповненнями), керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

В судовому засіданні не знайшов підтвердження факт того, що автомобіль рухався або почав рухатися.

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського не вбачається технічних дій, пов`язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зворушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки. Як встановлено в судовому засіданні автомобіль був припаркований, двигун заглушений, фари у автомобіля вимкнені. Свідок ОСОБА_3 , який склав протокол відносно ОСОБА_1 , також у судовому засіданні пояснив, що автомобіль був припаркований та руху автомобіля він не бачив.

Таким чином, на думку суду, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння матеріалами справи про адміністративне правопорушення не підтверджено.

При розгляді справи про притягнення конкретної особи до адміністративної відповідальності, саме протокол про адміністративне правопорушення, як процесуальний документ є предметом дослідження та оцінки суддею в судовому засіданні при розгляді справи по суті (ст. 279 КУпАП).

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності.

У відповідності до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи

заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 ст. 247 Кодексу про адміністративні правопорушення України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі якщо відсутні події і склад адміністративного правопорушення.

Отже, за таких обставин, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням та з точки зору належності, допустимості та достатності, приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, суд вважає, що за таких обставин провадження в справі слід закрити в зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 40-1, ст. 283 ч. 7 КУпАП судовий збір у випадку закриття провадження у справі не стягується, відноситься за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 33, 401, ст. 130 ч. 1 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судовий збір віднести за рахунок держави.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя А.О. Чернобай