Справа № 387/397/21
Номер провадження по справі 3/387/329/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2021 року смт Добровеличківка

Суддя Добровеличківського районного суду Кіровоградської області Майстер І. П.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з ВП № 2 (смт.Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого машиністом на , ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній,

за ч. 1 ст. 130 КпАП України, -

В С Т А Н О В И В :

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 21.05.2021 о 00 годині 25 хвилин на автодорозі село Олексіївка- місто Помічна, керував автомобілем ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що було встановлено під час огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер Алкотест 6810, який показав стан сп`яніння 0,94 ‰, чим порушив п. 2.9а ПДР України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився про день, час та місце судового розгляду повідомлений вчасно, належним чином. Від сторони захисту ОСОБА_2 надійшло клопотання про визнання доказу недопустими та закриття провадження у справі, оскільки згідно з протоколом про адміністративне правопорушення відсутні свідки правопорушення. В той же час єдиним джерело доказування в розглядуваній справі є відеодиск ДВД формату на якому містить 7 файлів, часові дані відеофайлів очевидно вказують на те, що зібрані 07 липня 2008 року та 06 лютого 2019 року відеодокази не відносяться до справи про вчинення адміністративного проступку від 21 травня 2021 року. З огляду на не відповідність даних зазначених в адміністративному протоколі часовим даним зафіксованим на відеоносіях (7 файлам записаним на ДВД диск), захист стверджує про не належність відеоносіїв як допустимого доказу до справи. Крім того відповідно до розділу 8 п.6 інструкції №1026, копіювання та видача відозапису проводяться відповідальною особою на підставі відповідного письмового доручення керівника органу, підрозділу поліції або особи, яка виконує його обов`язки. У разі копіювання та видачі відеозапису робиться відмітка в журналі обліку копіювання та видачі відеозаписів зі стаціонарної системи або в журналі обліку.

Відповідно до вимог статті 245 КпАП України завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Дослідивши наявні докази, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 статті 130 КпАП України передбачає настання адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень ст.ст. 7, 254, 279 КпАП України, суд здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення та вирішує питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення складеного щодо неї.

Відповідно до п. 27 Постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід враховувати, що відповідальність за ст.130 КпАП України несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується тестом №4624 щодо результатів продуття Аlcotest 6810, в якому зазначено, що у ОСОБА_1 встановлено 0,94‰, що також підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, розпискою ОСОБА_3 від 21.05.2021, Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 21.05.2021, працівниками поліції ОСОБА_1 також притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.126, ч.1 ст. 121 КпАП України, а також у постанові зазначена підстава зупинки.

Досліджений відеозапис обставин правопорушення повністю підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який в подальшому пройшов огляд на алкотестері "Драгер", який показав 0,94‰. З результатом огляду ОСОБА_1 погодився, а також повідомляв, що вживав алкогольні напої, так як у нього був день народження.

Щодо доводів захисника про недопустимість відео поліцейських суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 266 КпАП України передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Відсутність відомостей у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ідентифікуючи ознаки застосованого поліцейським спеціально технічним засобом не може визнаватися недопустимим доказом враховуючи положення ст. 251 КпАП України та із поняття докази у справі про адміністративні правопорушення. Також не можуть зводитися до недопустимості відео відсутність відомостей щодо відповідальної особи, яка уповноважена здійснювати копіювання і видачу відеозапису.

Водночас суд зазначає, що відеозапис, наявний в матеріалах справи, надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

На відеозаписі повно відображені події правопорушення, а саме дії працівників поліції щодо дотримання ними порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, зокрема і те, що ОСОБА_1 пройшов огляд за допомогою приладу Драгера .

Тобто, враховуючи те, що інспектори поліції вели відеофіксацію правопорушення, а тому у залученні свідків потреби не було. Крім того сам факт правопорушення та процедури проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння проведено поліцейськими безперервно і при їх огляді не виникає сумніву у їх достовірності, тому відеозаписи є належними та допустимими доказами.

Суд враховує доводи сторони захисту та підтверджує факт, що дійсно файли з відео містять не відповідність дати та часу запису відео на бодікамеру поліцейських, що є порушенням наказу МВС України № 1026 від 18.12.2018, зареєстрована в МЮ України за № 28/32999.

Разом з тим відповідно до відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення є посилання на відео диск, який наявний в матеріалах справи. Суд оглянув наявні в матеріалах справи відеозаписи, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, в матеріалах справи є рапорт працівника поліції, який зазначив, що під час оформлення адміністративної справи та долучення відеозаписів було виявлено, що у зв`язку з технічною причиною виник збій часу та дати службової бодікамери на яку вівся відеозапис даної події, факт керування ОСОБА_1 21.05.2021 о 00:25 підтверджується на відео записі під час ознайомлення останнього з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №240546 від 21.05.2021. Також згідно з рапортом працівника поліції, встановлено, що під час оформлення адміністративного протоколу за ч.1 ст. 130 КпАП України відносно ОСОБА_1 здійснювався відеозапис з нагрудного реєстратора Бодікам ЕН22В (інв№101480892) та автомобільного реєстратора TOSAR (інв №4).

Суд наголошує, що зазначений час вчинення адміністративного правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення та наявність похибки часу у відеозаписі дає можливість встановити та ідентифікувати адміністративне діяння ОСОБА_1 , визначити адміністративне правопорушення та належним чином встановити об`єктивну сторону правопорушення, а тому така похибка не є настільки істотною, що зумовлює недопустимість доказу. Отже зазначені захисником обставини не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Суд зауважує, що висновок про те, що відеоматеріали з місця події є доказами в адміністративній справі, які безпосередньо свідчать про наявність та обставини правопорушення, неодноразово був висловлений Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14 лютого 2018 року у справі N 536/583/17, від 29 травня 2018 року у справі N727/6565/17, від 11 липня 2019 року у справі N 686/15730/16-а.

Що стосується не відповідності внесених даних працівником поліції у направлення на огляд водія транспортного засобу, суд зазначає, що у направленні зазначено, що ОСОБА_1 від проходження освідування відмовився у закладі охорони здоров`я, що відповідає дійсності виходячи зі змісту наявного відео.

Таким чином враховуючи, що у справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

При обранні ОСОБА_1 виду та міри адміністративного стягнення, судом враховується особа правопорушника, ступінь його вини. Обставиною, що пом`якшує або обтяжує відповідальність, судом не встановлено .

Враховуючи зазначене, суд вважає доцільним застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 40-1, 130, 221, 251, 252, 280, 283, 284 КпАП України, суддя ,-

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та застосувати відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 ( сімнадцять тисяч ) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 ( один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , судовий збір на користь держави в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок за розгляд справи про адміністративне правопорушення: (отримувач коштів: ГУК у місті Києві/місто Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) .

Строк пред`явлення постанови до виконання до 25.01.2022 .

Постанова суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції .

Суддя Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області І. П. Майстер