П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2021 року

м. Харків

справа № 638/6540/21

провадження № 3/638/2010/21

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі головуючого судді - Яковлевої В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Погудіної Д.О.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Мамедова Е.А. огли,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали, які надійшли з Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , громадянинки України, не працює, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у с т а н о в и в:

05 травня 2021 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов матеріал про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною першою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 297220 від 13 квітня 2021 року, 12 квітня 2021 року о 20 год 20 хв ОСОБА_1 , знаходячись в парку ім. Т.Г. Шевченка за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 37, разом із малолітньою донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час прогулянки втратила останню з поля зору, внаслідок чого дитина загубилась, тому ОСОБА_1 не виконала покладені на неї батьківські обов`язки.

У судове засідання ОСОБА_1 з`явилась, проти обставин, викладених в протоколі, заперечувала. Зазначила, що належно виконує свої батьківські обов`язки. Пояснила, що 12 квітня 2021 року приблизно о18.00 годині разом зі своєю донькою ОСОБА_2 , а також з подругою та її сином прийшли погуляти до парку ім. Т.Г. Шевченка. Діти каталися на самокатах та постійно були в полі зору. Приблизно о 20.00 годині, коли вони збиралися вже йти додому, повз них проходила жінка похилого віку, яка спіткнулася та впала. В той момент вони разом з подругою допомогли їй підвестися та посадили на лавку. Після чого ОСОБА_1 побачила, що донька зникла з поля зору та сказала про це подрузі, яка подзвонила в поліцію. В той момент, коли подруга дзвонила в поліцію ОСОБА_2 вже знайшла доньку. Однак, співробітники поліції сказали їм зачекати до їхнього приїзду. На наступний день ОСОБА_1 подзвонили та запросили до Шевченківського відділу поліції, де вона надала пояснення та стосовно неї склали протокол про адміністративні правопорушення за частиною першою статті 184 КУпАП.

У судовому засіданні захисник - адвокат Мамедов Е.А. огли, зазначив, що обставини, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають фактичним обставинам справи, провадження у справі просив закрити у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 надала аналогічні пояснення та підтвердила надані ОСОБА_1 пояснення, вказала на те, що ОСОБА_1 завжди виконує свої батьківські обов`язки належним чином.

Пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є логічними, послідовними та узгоджуються між собою.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю з таких підстав.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Відповідно до вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням адміністративного судочинства є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Положення статті 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частиною першою статті 184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Досліджені в судовому засіданні докази, а саме, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 297220 від 13 квітня 2021 не доводить беззаперечно та поза розумним сумнівом факт ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітньої дитини, а навпаки спростовується наданими доказами та встановленими під час судового розгляду фактичними обставинами справи.

У судовому засіданні досліджено надану суду характеристику керівника до СК «Мечта» ОСОБА_4 , відповідно до якої, ОСОБА_2 систематично відвідує розвиваючи заняття, дівчинка дуже товариська, емоційна, допитлива, на заняттях уважна, проявляє активність. Спокійно іде на контакт з однолітками та дорослими, добре адаптується до нових обставин, рівень розвитку відповідає віковій нормі.

Також суду надана характеристика керівника ФОП ОСОБА_5 , відповідно до якої, ОСОБА_6 працює на посаді оператора технологічних установок. Зарекомендував себе ввічливим, дисциплінованим та кваліфікованим, відмінно справляється зі своїми обов`язками, трудову дисципліну не порушує, завжди готовий надати допомогу.

Відповідно до інформації, наданої завідувачем КЗ ДНЗ № 15 ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує заклад в даний час, мама вчасно приводить та забирає дівчинку, мама та ОСОБА_8 завжди чемні, привітні, дитина охайна та доглянута. ОСОБА_8 здібна, допитлива, розвинена відповідно до свого віку, вільно спілкується з дорослими та однолітками, відвідує всі заняття згідно навчальної програми.

Відповідно до наданих суду письмових пояснень сусідів ОСОБА_1 за місцем проживання, ОСОБА_1 є добропорядною людиною, хорошою сусідкою, проживає разом із чоловіком, турботливою мамою, дитина завжди чиста і охайна, привітна і чуйна.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (із змінами та доповненнями) передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаних з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні. одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

У свою чергу, у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення, всупереч вимог статей 256, 184 КУпАП, не зазначено, в чому конкретно полягає з її боку ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання малолітньої доньки.

Самі по собі наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини не можуть бути достатньою підставою для висновку про те, що ОСОБА_1 ухиляється чи не виконує покладені на неї обов`язки по вихованню дитини.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними статтею 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також статтею 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09 червня 1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

У справах «Малофєєва проти Росії»(«Malofeyevav.Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelinv.Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягується до відповідальності є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з прецедентною практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п. 43 (з відсиланням на пункт 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

За змістом вимог статті 256, частини 1 статті 257 КУпАП питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише в межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адже відповідно до статті 254 КУпАП, яка знаходиться в главі 19 розділу IV «Провадження в справах про адміністративні правопорушення», для суду протокол про адміністративне правопорушення є документом, який порушує адміністративне провадження, і єдиною процесуальною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до частини 3 статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У відповідності із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши усі наявні у справі докази з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись статтями 184, 283, 284, 247 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 184 КУпАП закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Суддя В. М. Яковлева