Провадження № 33/4808/738/21
Категорія ст.44-3 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Руденко Д. М.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 лютого 2021 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 гривні, а також стягнуто судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок,-

в с т а н о в и в :

Постановою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 лютого 2021 року встановлено, що ОСОБА_1 20.11.2020 року о 23 год. 51 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Вовичнецька, 26, порушила правила щодо карантину людей, а саме приймала відвідувачів у сауні "Аква", яка проводить діяльність у сфері торговельного і побутового обслуговування населення та не містить 60 відсотків торгівельної площі, площі для торгівлі продуктами харчування, пальним, лікарськими засобами та виробами щоденного призначення, ветеринарними препаратами, чим порушила вимоги постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року та вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП.

На вказану постанову суду ОСОБА_1 31.10.2021 року подала апеляційну скаргу, яка зареєстрована Івано-Франківським міським судом 03.11.2021 року, в якій вважає постанову суду незаконною, необґрунтованою і такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки дізналася про постанову суду від виконавчої служби після заблокування її картки банком та отримала наручно копію постанову суду тільки 21 жовтня 2021 року, що підтверджується довідкою суду від 27.10.2021 року.

Перевіривши апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на її оскарження, вважаю, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду необхідно відмовити та апеляційну скаргу повернути апелянту з наступних підстав.

Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення такої постанови, а не з дня отримання копії судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Право на апеляційний розгляд беззаперечно є важливим елементом визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до суду.

Право особи на апеляційний розгляд справи відповідним чином унормовано у національному процесуальному законодавстві, у тому числі стосовно строків та кола осіб, які мають право подати апеляційну скаргу і вказані питання нерозривно пов`язані з правом на отримання вмотивованого рішення суду першої інстанції та із позитивним обов`язком суду надати можливість брати участь у судових засіданнях.

Рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України», справа «Трух проти України» ).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (справа «Пономарьов проти України»).

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції враховує причини, якими обґрунтовується поважність пропуску строку на апеляційне оскарження та приймає до уваги процесуальну поведінку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи та після ухвалення судового рішення.

За змістом мотивувальної частини постанови судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09.02.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату та час судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки до суду не повідомила, клопотань про відкладення судового засідання не подавала. За таких обставин, керуючись ст. 268 КУпАП, суд вважав, що справу доцільно розглянути за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 КУпАП було складено 21.11.2020 року.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 була ознайомлена зі змістом протоколу та висунутим обвинуваченням, про що свідчать її власноручні підписи в протоколі, (а.с.1).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи додано пояснення ОСОБА_1 , в яких остання надала пояснення по суті правопорушення від 21.11.2020 року, визнала обставини вчиненого правопорушення та вказала, що дійсно в її закладі відпочивали її друзі. (а.с.2).

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 була обізнана про те, що розгляд справи відбудеться у Івано-Франківському міському суді Івано-Франківської області, що підтверджується її власноручним підписом.

Матеріали справи про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП надійшли на розгляд до Івано-Франківського міського суду 30.11.2020 року. Судом справа неодноразово призначалась до розгляду, а саме: 23.12.2020 року, 11.01.2021 року та 09.02.2021 року, про що суд належним чином та завчасно повідомляв ОСОБА_1 , що свідчить із розписок в справі (а.с.5, 7, 8).

В судові засідання ОСОБА_1 не з`явилась, про причини своїх неявок в судові засідання не повідомляла та нею не подавались клопотання про відкладення розгляду справи.

Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 мала об`єктивну можливість організувати ефективний захист своїх інтересів в суді та своєчасно дізнатись про ухвалене судом рішення, не приймала заходи щоб дізнатись про стан відомого їй провадження та виявила інтерес до цього провадження тільки на стадії виконання судового рішення майже через рік після складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що строк оскарження постанови судді обчислюється з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Вищевказана норма ч. 2 ст. 294 КУпАП забезпечує, за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що апеляційна скарга на постанову суду була зареєстрована Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 29 вересня 2021 року, що свідчить про те, що апеляційна скарга подана зі значним пропуском строку, встановленого законом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

В своїй заяві про поновлення строку ОСОБА_1 не зазначає які заходи приймала для того щоб дізнатися про судове рішення та не вказує причини, які не дозволили їй оскаржити його у встановлені законом строки.

Неналежне виконання судом першої інстанції своїх обов`язків щодо повідомлення про прийняте судове рішення не може бути достатньою правовою підставою для поновлення строку на оскарження постанови суду, оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності також повинна в розумні інтервали часу вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого судового провадження.

Апеляційний суд неодноразово зазначав, що поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу порушує принцип юридичної визначеності.

Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).

Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

Разом з тим, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не зазначено поважних причин пропуску цього строку і належним чином не підтверджено ті обставини, які на думку апелянта, не дозволили їй своєчасно, в межах строку, встановленого законом звернутися зі скаргою на постанову судді, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 не наведено обґрунтованих підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, враховуючи що на з часу ухвалення судового рішення пройшов доволі тривалий час (більш ніж півроку) та на даний час рішення суду набуло законної сили, приймаючи до уваги характер процесуальної поведінки апелянта після складання стосовно неї протоколу про адміністративне правопорушення, протягом розгляду справи у суді першої інстанції та після постановлення судового рішення, враховуючи причини, якими обґрунтовується поважність пропущення строку на апеляційне оскарження постанови суду та виходячи з конкретних обставин встановлених судом, апеляційний суд вважає, що відсутні правові підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду і апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.

Повернення апеляційної скарги, не позбавляє ОСОБА_1 права повторно звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду та вмотивованим клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому зазначити які заходи вона приймала щоб довідатися про стан судового провадження та ухвалене судом рішення, конкретизувати та довести наявність об`єктивних причин, які не дозволили їй своєчасно оскаржити постанову суду.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 лютого 2021року.

Повернути апеляційну скаргу з додатками ОСОБА_1 .

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв