Справа № 265/7434/21
Провадження № 3-зв/265/6/21
П О С Т А Н О В А

01 листопада 2021 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області Щербіна Артем Валентинович, у присутності секретаря судового засідання Чубакової С.С.,

розглянувши заяву судді Адамової Т.С. про самовідвід у справі №265/7434/21 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участю: ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

07 жовтня 2021 року відповідно до протоколу про автоматичний розподіл судової справи між суддями, до провадження судді Щербіна А.В. надійшла заява про самовідвід судді Адамової Т.С. у справі №265/7434/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В обґрунтування вказаної заяви, суддя зокрема зазначила, що ОСОБА_1 є її сусідом, з яким вона знайома досить тривалий час, проживаючи поряд. Крім того, потерпілими є його дружина та діти, з якими в неї довготривалі добрі сусідські відносини. З метою виключення обставин, які можуть поставити під сумнів неупередженість судці при розгляді даної справи та справедливість ухваленого ним рішення, а також забезпечення довіри до судової влади України, просила розглянути її заяву про самовідвід та ухвалити відповідне рішення.

Особа, відносно якої складено протокол, в судовому засіданні, повідомив, що проти задоволення заяви про самовідвід не заперечує, про що подав відповідну заяву.

Потерпіла ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилася, з невідомих суду причин, хоча про дату та час судового розгляду повідомлялася за телефоном.

Заслухавши, особу, відносно якої складено протокол, дослідивши матеріали справи, суддя виходить з наступного.

Стаття 9 Конституції України передбачає, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України від 17.07.1997 року, який набрав чинності 03.08.1997 року, була ратифікована Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та протоколи до неї (надалі Конвенція 1950 року).

Відповідно до ст.6 Конвенції 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.32 Конвенції 1950 року, юрисдикція Суду поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї.

Так, зокрема, у справі «Денісов проти України» (Заява № 76639/11), Суд зазначив, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя будь-яку особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, тобто шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд, незалежно від особистої поведінки будь-кого з його членів, та, серед інших аспектів, його складу, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Мікаллеф проти Мальти» [ВП] (Micallef v. Malta) [GC], заява № 17056/06, пункт 93, ЄСПЛ 2009, з подальшими посиланнями).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді може викликати не тільки об`єктивні сумніви щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), але також може бути пов`язана з питанням особистих переконань суддів (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» [ВП] (Kyprianou v. Cyprus) [GC], заява № 73797/01, пункт 119, ЄСПЛ 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову важливу гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), від 10 червня 1996 року, пункт 32, Збірник 1996-III).

Відповідно до п.2.5 Бангалорських принципів діяльності судді, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної Соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Згідно з Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням V з`їзду суддів України 24 жовтня 2002 року (у редакції, затвердженій XI черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року), затвердженим рішенням Ради суддів України від 04 лютого 2016 року №1 необхідно пам`ятати, що інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Довіра з формуванням суспільної думки націлена на правомірні очікування з боку громадськості певної моделі поведінки від суддів, що втілюється в ефективному відправленні судочинства та виступає мірою реалізації завдань справедливого суду.

Таким чином, враховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини, Бангалорські принципи діяльності суддів, суддя вважає, що перебування судді Адамової Т.С. у довготривалих добрих сусідських відносинах з потерпілою ОСОБА_2 та її дітьми, свідчить про існування об`єктивного критерію її упередженості, з точки зору стороннього спостерігача, під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.9 Конституції України, ст.6 Конвенції 1950 року, ст.ст.7, 283 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяви судді Адамової Т.С. про самовідвід у справі №265/7434/21 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення задовольнити.

2. Справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення передати до канцелярій Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області для повторного розподілу.

3. Ця постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Щербіна