№ 336/7797/21
н/п. 3/336/3132/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Боєв Євген Сергійович, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН невідомий, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючої, за ч. 1 ст. 184 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

21.09.2021 року ОСОБА_1 не виконувала свої батьківські обов`язки стосовно малолітньої доньки ОСОБА_2 , 2007 р.н., яка курила тютюнові вироби на території навчального закладу по АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 в момент скоєння правопорушення донькою знаходилась за адресою: АДРЕСА_3 .

В судовому засіданні, будучи ознайомленим під особистий підпис, із правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 будь-яких клопотань не заявляла. Повідомила, що свої інтереси захищатиме сама. Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, підтвердила, свою вину визнала, щиро покаялася у вчиненому.

Всебічно вивчивши матеріали справи, суддя встановив, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення знайшла своє підтвердження з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Вказана норма спрямована на забезпечення належного виховання дітей в сім`ї, здійснення постійного нагляду за ними з боку батьків та осіб, що їх заміняють, припинення випадків невиконання деякими громадянами батьківських обов`язків.

Обов`язок опікуна щодо виховання та розвитку дитини закріплений у ст. 249 Сімейного кодексу України. До кола обов`язків опікуна входить піклування про стан здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти.

У розумінні положень ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. 1 та 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства » виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Статтею 35 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що особи, винні у порушенні вимог законодавства про охорону дитинства, несуть цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законів України.

Вина ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №672404 від 21.09.2021 року, поясненнями ОСОБА_1 від 21.09.2021 року та неповнолітньої ОСОБА_2 від 21.09.2021 року та свідоцтвом про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з яким, її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 184 ч. 1 КУпАП, оскільки вона ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання неповнолітньої дитини.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність, є визнання вини у скоєнні правопорушення та щире каяття, відсутність даних про притягнення особи до адміністративної відповідальності в минулому.

Судом враховано, що згідно з ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про вид стягнення, суд враховує положення ст. 22 КУпАП, відповідно до якої при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи обставини, що призвели до правопорушення, дані про особу правопорушника, що приведені вище, яка визнала вину, щиро розкаялася, до адміністративної відповідальності раніше не притягалась, суд вважає за доцільне звільнити останню від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 283, 284, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.184 ч. 1 КУпАП, у зв`язку з малозначністю, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі - закрити.

Постанову може бути оскаржено протягом 10 днів з моменту її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги в Запорізький апеляційний суд через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Є.С. Боєв

Строк пред`явлення виконавчого документу «_____»_________________20___року

Постанова набрала законної сили «_____»_________________20___року

Дата видачі «_____»_________________20___року