Справа №: 310/1925/21
3/310/959/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 травня 2021 року м. Бердянськ

Суддя Бердянського міськрайонного суду Запорізької області Вірченко О.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Бердянського міськрайонного управління Головного управління ДСНС України в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого заступником директора з господарської роботи КЗ «Бердянська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів» ЗОР, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-16 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 03 березня 2021 року серії ЗП № 010704 17 лютого 2021 року о 15 год. 00 хвил. ОСОБА_1 , будучи відповідно до наказу № 69 від 01 жовтня 2020 року відповідальною особою за техногенну безпеку в КЗ «Бердянська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів», що розташована за адресою: вул. Степанянця, 13, м. Бердянськ, Запорізька область, не забезпечив виконання вимог припису про усунення порушень вимог законодавства в сфері техногенної та пожежної безпеки № 4, складеного 01 лютого 2021 року за результатами позапланової перевірки, врученого в.о. директора комунального закладу 01 лютого 2021 року, а саме пункт 3 припису (термін виконання відповідного припису з моменту вручення), чим порушив п. 2 розділу ІІІ «Правил техногенної безпеки», затверджених наказом МВС України № 879 від 05 листопада 2018 року, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 188-16 КУпАП. Порушення вимог п. 21 ч. 1 ст. 20 Кодексу цивільного захисту України було виявлено 17 лютого 2021 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнав та пояснив, що він працює в КЗ «Бердянська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів» заступником директора з господарської роботи, згідно з посадовою інструкцією в його обов`язки не входить відповідальність за організацію техногенної безпеки. Вважає наказ № 69 від 01 жовтня 2020 року про призначення його відповідальним за організацію техногенної безпеки не чинним, оскільки зміни до посадової інструкції внесені не були. Підписуючи вказаний наказ, ОСОБА_1 не зазначав, що з ним згоден. Зауважив, що в приписі № 4 не вказано, яку саме кількість засобів колективного та індивідуального захисту необхідно забезпечити. Крім того, розпорядником коштів для комунального закладу є Запорізька обласна рада, після отримання припису заступник директора закладу звернулась до ЗОР з поданням про виділення коштів для придбання засобів захисту, коштів було виділено на 39 штук протигазів, які були придбані. Зазначив, що вказаний припис йому вручений не був.

Вислухавши ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи про адміністративне порушення, оцінивши докази по справі відповідно до ст. 252 КУпАП, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно із вимогами ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права в Україні, кожному гарантовано право на справедливий суд.

Суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно з ч. 1 ст. 188-16 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає за невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань цивільного захисту, нагляду та контролю за станом захисту територій від надзвичайних ситуацій природного та техногенного характеру, щодо розроблення та реалізації заходів у сфері захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаної норми приводить до висновку, що склад правопорушення за ст. 188-16 КУпАП є формальним, обов`язковим елементом його об`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань цивільного захисту, нагляду та контролю за станом захисту територій від надзвичайних ситуацій природного та техногенного характеру, тому уповноважена особа, яка склала адміністративний протокол, зобов`язана довести наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на невиконання вимог припису.

Невиконання законних вимог посадових осіб спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади, які реалізуються під час виконання їх повноважень утворює об`єктивну сторону цього правопорушення.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Суб`єктами правопорушення можуть бути посадові особи підприємств, установ та організацій усіх форм власності.

Згідно наказу в.о. директора КЗ «Бердянська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів» № 69 від 01 жовтня 2020 року ОСОБА_1 , заступника директора з господарської роботи закладу, призначено відповідальною особою за організацію забезпечення техногенної безпеки.

В матеріалах адміністративної справи наявний припис про усунення порушень вимог законодавства в сфері техногенної та пожежної безпеки № 4, складений 01 лютого 2021 року за результатами позапланової перевірки, з якого вбачається, що припис було вручено в.о. директора КЗ «Бердянська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів» Мечовій Г. Акт позапланової перевірки, в якому вказані безпосередні порушення, що необхідно усунути, до матеріалів справи не додано. Крім того, в пункті 3 припису «Техногенна безпека» зазначено, що порушення «забезпечити відповідно до законодавства працівників засобами колективного та індивідуального захисту» необхідно усунути до 22 січня 2020 року, в той час як припис винесено 01 лютого 2021 року.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується не виконання припису про усунення порушень вимог законодавства в сфері техногенної та пожежної безпеки № 4, складеного 01 лютого 2021 року за результатами позапланової перевірки. Одночасно в протоколі зазначено, що вказаний припис було вручено в.о. директора комунального закладу 01 лютого 2021 року.

Матеріали адміністративної справи не містять відомостей того, чи був присутнім ОСОБА_1 під час проведення перевірки, а також підтвердження факту вручення йому припису. В протоколі не зазначено, яким чином ОСОБА_1 порушив вимоги припису, які його дії або бездіяльність призвели до вказаного в протоколі порушення.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 мав умисел на вчинення даного порушення, передбачав його наслідки і свідомо його допустив.

За таких обставин, суддя приходить до висновку про відсутність в даному випадку складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-16 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до пункту «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, положення Конвенції стосуються й обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказана судова інстанція приймає до свого провадження і заяви щодо рішень судів про накладення на осіб адміністративних стягнень, оскільки вважає, що в силу суворості санкцій такі справи за суттю є кримінальними, а адміністративні покарання фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями статті 6 Конвенції (пункту 55 рішення у справі «Гурепко проти України»; пункту 21 рішення у справі "Надточій проти України").

Виходячи з вимог ст. 62 Конституції України притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише у разі доведення її вини в установленому законом порядку належними та допустимим доказами, що є складовою справедливого правосуддя у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи зазначене, провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 188-16 КУпАП підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 188-16, 247, 266, 283 КУпАП, суддя

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-16 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Бердянський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.М. Вірченко