Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2829/21
Провадження № 3/935/1653/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 листопада 2021 року м.Коростишів

Суддя Коростишівського районного суду Житомирської області Рибнікова М.М. розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції №2 Житомирського РУП ГУНП у Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, РНОКПП НОМЕР_1

за ч.1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення ,

встановив:

До Коростишівського районного суду Житомирської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП, згідно якого остання 16.09.2021 близько 12.00 год. ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених ст.150 СК України, відносно свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: самовільно залишила стаціонарне лікування в КНП «Центр первинної медико-соціальної допомоги», яке було призначене лікарем.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлялась, про що свідчать довідки про доставку смс-повідомлення, про поважність причин неявки суд не повідомила, з будь-якими заявами, клопотаннями не зверталась.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 із змістом останнього ознайомлена, відповідну копію отримала, що підтвердила власним підписом. Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення також вбачається про роз`яснення ОСОБА_1 її прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, а отже остання обізнана про право давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, а також користуватись юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги. Проте, ОСОБА_1 з письмовими поясненнями до суду не зверталась, своїм правом мати захисника також не скористалась, хоча мала для цього достатньо часу.

Суддею також враховуються положення ст.38 КУпАП, згідно яких, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а також положення ст.268 КУпАП, згідно яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП не є обов`язковою.

За вказаних обставин, суддею також застосовуються правові позиції Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Так, у своєму рішенні за справою «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 ЄСПЛ зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого судового провадження.

Отже, судом з достатньою мірою вжито всіх заходів для надання можливості ОСОБА_1 надати свої аргументи під час слухання справи у суді, тому, з огляду на положення ст.268 КУпАП, суддя вважає за можливе розглядати справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, зокрема:

- протокол про адміністративне правопорушення від 23.09.2021;

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 23.09.2021, згідно з якими остання залишила стаціонарне відділення Коростишівської ЦРЛ, так як вважала, що її дитина здорова та не потребує лікування;

- письмові пояснення ОСОБА_3 від 23.09.2021, згідно яких ОСОБА_1 неналежно виконує свої батьківські обов`язки відносно свого малолітнього сина ОСОБА_2 , сім`я перебуває на обліку в центрі надання соціальних послуг, при обстеженні умов проживання у квартирі було неприбрано, речі розкидані, матері було рекомендовано звернутись до дитячого лікаря, однак до лікарні не зверталась. 15.09.2021 ОСОБА_1 разом з неповнолітнім сином госпіталізували до стаціонарного відділення Коростишівської ЦРЛ, яке вона залишила 16.09.2021, в обґрунтування чого вказала, що лікарі не лікують її дитину, на рекомендації працівників центру надання послуг не реагує, поводить себе агресивно, розвитком дитини не займається;

- письмові пояснення ОСОБА_4 від 23.09.2021, яка працює лікарем-педіатром Коростишівської ЦРЛ, згідно яких ОСОБА_1 заключила з нею відповідну декларацію, її малолітній син ОСОБА_2 являється її пацієнтом. На обстеження ОСОБА_1 приходить у супроводі працівників соціальної служби, їй надавались направлення до інших спеціалістів, але вона їх ігнорує, рекомендації лікаря не виконує, 16.09.2021 самовільно залишила медичну установу, повідомивши, що її дитина здорова і вона долікує її вдома, на час складання протоколу до лікаря не зверталась;

- лист головного лікаря КНП «Центр первинної медико-соціальної допомоги» від 22.09.2021, згідно якого мати малолітнього ОСОБА_2 , 2020 р.н., пацієнта педіатра ОСОБА_4 , ОСОБА_1 не дотримується призначеного лікарем лікування, була госпіталізована разом з малолітнім сином до стаціонарного відділення, яке самовільно залишила. Дитина часто хворіє респіраторними захворюваннями, соматично ослаблена, на прийом звертається лише під спроводои працівників соціальної служби;

- свідоцтво про народження на ім`я ОСОБА_2 ,

суддя дійшов наступного висновку.

Так, статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Диспозиція ч.1 ст. 184 КУпАП, передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Так, ч.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП проявляється у невиконанні батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т.ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за проведенням дозвілля); незабезпечення дитині безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов тощо.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездію, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Наприклад, схвалюються здійснення підлітком антигромадських вчинків, прививаються погляди, установки, що пропагандують жорстокість, агресивність, ненависть, неповагу до закону; складаються умови, які загрожують життю та здоров`ю неповнолітнього; мають місце постійні чіпляння до дитини з будь-якого приводу і без нього.

Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ухиляється від виконання батьківських обов`язків, передбачених ст.150 СК України, що полягає у самовільному залишенні стаціонарного лікування у медичній установі.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Так, до матеріалів протоколу долучено лише письмові пояснення працівника центру надання соціальних послуг та лікаря-педіатра, з яких вбачається,що родина ОСОБА_1 перебуває на обліку соціальних служб, під час відвідувань у будинку брудно-грязно, працівниками рекомендовано звернутись до лікаря, ОСОБА_1 разом із сином була госпіталізована до стаціонарного відділення медичної установи, призначене лікування не виконувала, самовільно залишила заклад, а також повідомлення головного лікаря ОСОБА_5 про те, що мама ОСОБА_1 за порушення режиму була виписана з медзакладу, її дитина часто хворіє на респіраторні захворювання , звертається до лікаря під супроводом соціальних працівників.

Однак, до матеріалів протоколу не надано жодних медичних документів: декларації з відповідним лікарем, виписки з медичної картки стаціонарного хворого, медичної документації чи будь-якої документації, що ОСОБА_1 звертається до лікаря лише за наполяганням соціальних працівників чи під їх супроводом, і чи звертається взагалі.

Крім того, в матеріалах протоколу відсутні докази перебування ОСОБА_1 на обліку соціальної служби, доказів ухилення від виконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків та відвідування її з цього приводу за місцем проживання, як посилається у своїх поясненням соціальний працівник ОСОБА_3 (акт обстеження умов проживання, протокол про адміністративне правопорушення за ст.184 КУпАП, постанова суду тощо).

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

На переконання судді, інспектором СЮП Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Вонсович Р.Р. не надано належних та допустимих, у розумінні ст.251 КУпАП, доказів невиконання ОСОБА_1 вимог ст.150 СК України (і яких саме, адже вказана правова норма, яка зазначена інспектором у протоколі, містить сім частин) і, як наслідок, вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Згідно ст.284 КУпАП По справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

З огляду на зазначене, враховуючи, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу, суддя дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.283,284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М.М.Рибнікова