Житомирський апеляційний суд
Справа №285/3550/21 Головуючий у 1-й інст. Сташків Т. Г.
Категорія ч. 1 ст. 173-2 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретарів Білоус Т.А., Кусковської Т.А., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Фрегера Г.Й., потерпілої ОСОБА_2 та її представника Кравець Л.Ю., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 липня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 170 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Відповідно до постанови, 06.06.2021 року близько 19-00 год. гр. ОСОБА_1 , по АДРЕСА_2 , вчинив насильство в сім`ї щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме: вчинив сварку, висловлювався в її адресу нецензурною лайкою, хапав за руки та викручував їх, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На постанову суду захисник Фрегер Г.Й., подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю діях в ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що апеляційну скаргу на постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12.07.2021 року він, як представник подав 22.07.2021 року, тобто в строк на апеляційне оскарження. Постановою Житомирського апеляційного суду від 28.07.2021 року апеляційну скаргу було повернуто особі, яка її подала, оскільки апеляційний суд вважав, що останнім днем подання апеляційної скарги на постанову суду є 21.07.2021 року. Вважає, що дане твердження суду є помилковим.

Зазначає, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП ухвалена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки суд першої інстанції неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам та обставинам, формально підійшов до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляді, а тому така постанова - є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що даючи пояснення в судовому засіданні, ОСОБА_2 двічі змінювала покази, але дана обставина пройшла поза увагою суду першої інстанції.

Вважає, в матеріалах справи відсутні докази вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства в розумінні змісту ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а отже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Зазначає, що раніше до будь-якої відповідальності, в тому числі за аналогічними випадками ОСОБА_1 не притягувався.

Заслухавши ОСОБА_1 та захисника Фрегера Г.Й., на підтвердження доводів апеляційної скарги, заперечення потерпілої ОСОБА_1 та її представника Кравець Л.Ю., пояснення свідка ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Доводи апелянта про пропуск строків на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин є обґрунтованими, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Статтею 173-2 КУпАП визначено, що вчиненням домашнього насильства є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за обставин наведених у постанові суду першої інстанції ґрунтуються на доказах досліджених в суді першої інстанції та наведених у постанові.

Будь-яких сумнівів, що правильності встановлення судом першої інстанції фактичних обставин та кваліфікації дії ОСОБА_1 апеляційний суд не знаходить.

Крім того, допитана в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3 , яка є матір`ю потерпілої ОСОБА_2 , пояснила, що 06.06.2021 року о 19:30 год. їй зателефонувала дочка - ОСОБА_2 , яка була засмучена, плакала та повідомила, що приходив її чоловік ОСОБА_1 , грався з дитиною, потім почав висловлюватись нецензурною лайкою, чіплятися до неї, заламував та викручував руки, коли вона йому сказала, що подзвонить в поліцію, відібрав у неї телефон, коли сказала, що буде кричати - втік.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 прийшов відвідати сина 06.06.2021 року, у день побачень, не відповідає дійсності, оскільки не узгоджується встановленим порядком побачень відповідно до рішення № 85 від 17.03.2021 року «Про захист прав та законних інтересів дітей» виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради Житомирської області.

Доводи ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 його оговорила через те, що між ними після розлучення склалися неприязні стосунки та вона не дає йому бачитись з сином, суд апеляційної інстанції вважає надуманими, штучно створеними задля уникнення відповідальності.

Як вбачається з листа служби у справах дітей Новоград Волинської міської ради № 1020 від 05.07.2021 року ОСОБА_1 в період з 21.01.2021 року по 15.06.2021 року жодних звернень від ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином не було, а інші звернення надійшли до служби у справах дітей вже після того, як ОСОБА_2 звернулась до поліції з заявою про вчинення насильства в сім`ї, а зокрема 15.06.2021, 02.07.2021 (а.с. 89).

Та обставина, що потерпіла не дивлячись на відвідування сина ОСОБА_1 не у день побачень сприяла та дозволила останньому реалізувати його бажання зустрітися з сином ставить під сумнів заяви останнього адресовані до служби у справах дітей до служби у справах дітей, а також і його доводи суду апеляційної інстанції про чинення йому перешкод та порушення потерпілою обов`язків.

Крім того, пояснення потерпілої ОСОБА_2 , які вона надала як суді першої так і в суді апеляційної інстанції про обставини вчинення щодо неї насильства з боку ОСОБА_1 є логічними, послідовними та узгоджуються з протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 07.06.2021 року, рапортом старшого інспектора чергового про надходження по лінії 102 телефонного повідомлення від ОСОБА_2 о 20.10 06.06.2021 р. про вчинення домашнього насильства зі сторони колишнього чоловіка (намагався вчинити фізичне та сексуальне насильство, просила направити наряд поліції) поясненнями її матері ОСОБА_3 , яка підтвердила, що донька зателефонувала та повідомила про обставини вчинення щодо неї насильства з боку ОСОБА_1 .

Доказів, які б свідчили про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи апелянт не надав.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Стягнення ОСОБА_1 у виді штрафу призначено у розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та в повній мірі відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі правопорушника.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Поновити захиснику Фрегеру Геннадію Йосиповичу строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника Фрегера Геннадія Йосиповича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 липня 2021 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В.Ляшук