ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/2871/21 Номер провадження 33/814/610/21Головуючий у 1-й інстанції ФАДЄЄВА С. О. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., з участю: секретаря судового засідання Бродської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 вересня 2021 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн., в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією постановою, ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 13.05.2021 о 22 год. 51 хв. по вул. Івана Приходька, 97 в м. Кременчуці водій ОСОБА_1 керував автомобілем DODGE AVENGER, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп?яніння. Огляд на стан сп?яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , в якій просить скасувати постанову Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 вересня 2021 року, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. Вважає, що судом першої інстанції під час розгляду вказаної справи не з`ясовано обставини, які підлягають з`ясуванню. Вказує, що висновки суду про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що він не порушував правила дорожнього руху, тому у поліцейських не було жодних підстав зупиняти його та затримувати. Вказує, що запис з відео реєстратора не є безперервним, та докази зазначені в протоколі не відповідають назві та номеру, тому є недопустимими. Посилається на те, що суд при розгляді справи не звернув уваги на той факт, що при затриманні ОСОБА_2 не було запропоновано юридичну допомогу захисника, що в подальшому призвело до порушення його права на захист.

Крім того, зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б підтверджували факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та вживання ним алкоголю до початку руху транспортним засобом. Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення складений із істотними порушеннями вимог закону, та відомості викладені в ньому не можуть бути використані в суді як доказ, оскільки вони не підтверджені будь-якими належними доказами. Тому вважає, що винність його у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не доведена.

Окрім того, в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, однак суд вважає його передчасним.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова суду прийнята судом 07.09.2021 року, аапеляційна скарга подана 17.09.2021 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Справа розглядається у відсутність особи, яка подала апеляційну скаргу, яка повідомлялася про час та місце слухання справи, проте в судове засідання не з`явилася будь-яких клопотань, чи заяв до суду не подавала.

Не дивлячись на те, що повідомлення особи здійснювалося телефонограмою, зважаючи на не можливість проведення виклику через пошту у зв`язку з фінансовими можливостями суду та поведінку ОСОБА_4 в суді першої інстанції (відмова у отриманні повістки), суд визнає таке повідомлення належним і вважає за можливе проводити розгляд справи.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, приходжу до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об?єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з?ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з?ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп?яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обов?язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Як вбачається з матеріалів справи, що вина ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 148511 від 13.05.2021; висновком КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.05.2021, згідно якого ОСОБА_4 перебував в стані алкогольного сп?яніння; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається в тому числі, що він керував транспортним засобом.

Таким чином, факт скоєння вказаного правопорушення, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які повністю узгоджуються між собою.

Оцінивши зазначені докази, суддя прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Із вказаним висновком судді місцевого суду погоджується і апеляційний суд.

Доводи апелянта про те, що у поліцейських не було жодних підстав зупиняти його та затримувати є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу, зокрема до вчинення адміністративного правопорушення.

Керування транспортним засобом особою у стані алкогольного сп`яніння є адміністративним правопорушенням, визначеним ст.130 КУпАП.

Наданий до суду відеозапис спростовує доводи апелянта щодо відсутності підстав для зупинки транспортного засобу та неповідомлення водієві причин зупинки, так як підставою зупинки було порушення останнім ПДР.

Твердження апелянта про те, що запис з відео реєстратора не є безперервним є безпідставним, оскільки наявним у справі відеозаписом безперервно зафіксовано лише ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення, а саме: керування ОСОБА_1 транспортним засобом та виявлення працівниками поліції ознак алкогольного сп?яніння у правопорушника.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол складений з істотним порушенням вимог закону, є також необґрунтованими, оскільки протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Отже, жодних об`єктивних даних, які б свідчили про не надання працівниками поліції належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та не дотримання процедури оформлення результатів виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, матеріали справи не містять і в апеляційній скарзі не наведено.

Таким чином, переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що судом першої інстанції прийнято законне рішення, а підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

ПостановуКрюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 вересня 2021 року -залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин