Провадження № 33/801/820/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Медяна Ю. В.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 27 вересня 2021 року в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк чотири місяці. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн судового збору.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В скарзі зазначає, що не визнає вину у вчиненні правопорушення, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Йому не було відомо про винесення відносно нього виконавцем постанови про обмеження у праві керування транспортними засобами. Заборгованість по аліментам, які стягуються з нього на підставі рішення суду, виникла у зв`язку із хворобою та лікуванням, а також у зв`язку з тим, що через карантинні обмеження він тимчасово не працював. Крім того, в нього на утриманні є ще одна дитина, на утримання якої він сплачує аліменти. Судом не взято до уваги той факт, що він сплатив заборгованість, внаслідок чого державним виконавцем 13.09.2021 винесено постанову про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування, натомість йому запропоновано підписати заяву про визнання вини у вчиненні правопорушення, що і він зробив в силу своєї необізнаності з вимогами законодавства. Умислу на вчинення даного правопорушення в нього не було.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №017718 від 06.09.2021, складеного поліцейським взводу №1 роти №2 БУПП у Вінницькій області ДПП сержантом поліції Трачуком Б.О., 06.09.2021 о 09 год. 30 хв. в м. Вінниці по вул. Барське шосе, 92, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Богдан А-091, д.н.з. НОМЕР_1 , стосовно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом постановою про обмеження від 25.02.2019 у ВП №53899243 Шаргородським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 126 КУпАП (а.с.1).

У підпункті а) пункту 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 зазначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Диспозиція ч. 3 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, тобто, склад даного адміністративного правопорушення буде повним в разі, коли особа, знаючи, що її обмежили у праві керування, керує транспортним засобом, отже, робить це свідомо.

Вирішуючи питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності суд має повно і об`єктивно дослідити всі обставин справи в їх сукупності, надати оцінку доказам вчинення адмінправопорушення і встановити наявність протиправних дій (умислу) на його вчинення.

Визнаючи ОСОБА_1 виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУПАП, суд першої інстанції виходив із доведеності його вини матеріалами справи.

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 умислу на керування транспортним засобом при наявності тимчасового обмеження такого права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 наголошує на тому, що йому не було відомо про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, а судом першої інстанції в оскаржуваній постанові безпідставно вказано на визнання ним вини. Після того, як працівниками поліції йому було повідомлено про наявність постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, він сплатив заборгованість зі сплати аліментів, внаслідок чого 13.09.2021 державним виконавцем винесено постанову про скасування такого обмеження, однак, суд не взяв її до уваги.

Так, в матеріалах справи наявна постанова головного державного виконавця Шаргородського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Грелі Н.А. від 25.02.2019 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами з примусового виконання виконавчого листа №152/345/17, виданого 07.04.2017 Шаргородським районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі по 850 грн щомісячно, починаючи з 27.02.2017 і до досягнення донькою повноліття. Тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами встановлено до погашення заборгованості зі сплати у повному обсязі згідно виконавчого листа №152/345/17, виданого 07.04.2017 (а.с.4).

При цьому, матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_1 був обізнаний про наявність зазначеної постанови, хоча згідно зі ст. 280 КУпАП обов`язок щодо встановлення таких обставин покладається на суд.

Відповідно до вимог ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» постанова, зазначена у пункті 1 цієї частини (про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України), надсилається сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення.

Апеляційним судом з метою перевірки мотивів апеляційної скарги було зобов`язано ОСОБА_1 надати докази на підтвердження факту неотримання ним постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами (зокрема, витяги з реєстру вихідної кореспонденції).

ОСОБА_1 було надано копію відповіді в.о. начальника відділу Шаргородського відділу ДВС у Жмеринському районні Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) №18964/18.22-22 від 03.11.2021, відповідно до якої постанова про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами була направлена ОСОБА_1 рекомендованою кореспонденцією, однак, по відмовлення про поштове відправлення такої постанови надати неможливо у зв`язку з тим, що відповідно до номенклатури справ Шаргородського відділу ДВС строк зберігання реєстру на відправлення кореспонденції становить один рік.

Вказані обставини щодо неотримання ОСОБА_1 та необізнаності його з наявністю такої постанови не були встановлені судом першої інстанції.

Як пояснив в судовому засіданні при перегляді спарви ОСОБА_1 , вину в суді першої інстанції він визнав у тому, що в нього дійсно була наявна заборгованість зі сплати аліментів, пояснивши суду першої інстанції, що не знав про наявність постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами та не отримував її копії.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом знаючи, що відносно нього державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Вищезазначене свідчить про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній умисел на керування транспортним засобом за наявності тимчасового обмеження у праві керування, а тому доводи апелянта заслуговують на увагу.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи рішення у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП суд першої інстанції на вказані обставини не звернув увагу, не повно з`ясував усі фактичні обставини справи, у зв`язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 27 вересня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало