Справа № 343/1714/21
Провадження № 33/4808/718/21
Категорія ч.2 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лицур І. М.
Суддя-доповідач Кукурудз
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Кукурудз Б.І., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Долинського районного суду від 08 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 454 гривні.

З матеріалів справи, слідує, що ОСОБА_1 01.09.2021 року о 00 год.15 хв. в с. Мала Тур`я по вул. Тур`янській, керуючи автомобілем марки "Daewoo Lanos", номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова слів та виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу "Драгер 6810" та проведення такого огляду на стан сп`яніння в медичному закладі у встановленому законом порядку, відмовилася. Чим порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Оскаржуючи вказану постанову ОСОБА_1 вважає її незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, а тому підлягає скасуванню.

Вказує, що суд не з`ясував всіх фактичних обставин справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним у справі доказам та обставинам справи, спрощено підійшов до розгляду справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, що призвело до винесення незаконної постанови суду.

Під час складання протоколу не дотримано вимог чинного законодавства щодо належності та допустимості доказів, працівниками поліції не вжито належних заходів щодо встановлення наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, не надано жодних належних і допустимих доказів, які могли б підтвердити факт умисного скоєння нею правопорушення, а факт вчинення правопорушення не зафіксовано належним чином, як того вимагає КУпАП.

Просить постанову Долинського районного суду від 08 жовтня 2021 року скасувати.

Прийняти нову постанову, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши апелянта ОСОБА_1 , перевіривши та дослідивши матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи (а.с.1) ОСОБА_1 порушила пункт 2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена відповідальність згідно ч.2 ст. 130 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними в справі доказами, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення (а.п.1), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, рапортом поліцейського, відеоматеріалами, згідно яких ОСОБА_1 відмовилася від проходження медичного огляду, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 дійсно мала ознаки алкогольного сп`яніння, категорично відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Також з наявного відеозапису долученого до матеріалів справи та пояснень ОСОБА_1 на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан спянінні на місці події та в медичному закладі відмовилася, своєї вини у вчиненні правопорушення не заперечувала.

Доводи наведені в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу і не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідно до ч.2 ст.130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Тобто сам факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, є обєктивною стороною складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч.2 КУпАП.

Вина останньої підтверджується вищезазначеними матеріалами справи в їх сукупності та взаємозв`язку, а тому інші доводи апеляційної скарги суд сприймає критично, як намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене.

Стягнення на ОСОБА_1 накладено відповідно до вимог ст. 33 КУпАП у межах, установлених ч.2 ст. 130 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу порушника, які зазначені у адміністративному протоколі, ступеня вини, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Отже, посилання апелянта на незаконність постанови судді є непереконливими.

Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Долинського районного суду від 08.10.2021 року відносно неї за ст.130 ч.2 КУпАП- без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду Б.І. Кукурудз