ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/7282/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2021 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Трусова Тамара Олександрівна, розглянувши справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючої на посаді викладачки Київського Університету ім. Б. Грінченка, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за статтями 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

29 липня 2021 приблизно о 20-30 год. у м. Києві на проїзній частині вул. Л. Руденко в напрямку вул. Вишняківської, навпроти будинку № ј, що розташований на вул. Мишуги, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Фольксваген Транспортер, д.н.з. НОМЕР_2 , не дотрималась безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснила наїзд на припаркований біля краю проїзної частини автомобіль Тойота Пріус на іноземній реєстрації НОМЕР_3 ,що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 210125від 03 серпня 2021 ОСОБА_1 також обвинувачується у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди, за що передбачена відповідальність згідно зі статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП України).

Оскільки ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні двох адміністративних правопорушень, скоєних в один і той же час та в одному і тому ж місці, і справи про ці правопорушення одночасно розглядаються одним і тим же органом, суд встановив підстави для об`єднання цих справ в одне провадження.

До суду ОСОБА_1 не з`явився без повідомлення причин неявки, жодних заяв та клопотань від неї не надійшло.

З наявних в матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що вона визнає свою провину у порушенні правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортних засобів за наведених у протоколі обставин, а провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КпАП України,заперечує вказуючи, що не мала умислу на залишення місця пригоди, оскільки контакту транспортних засобів не відчула, керує автомобілем на законних підставах, її цивільна відповідальність застрахована, і після того як дізналась про оформлення матеріалів ДТП одразу з`явилась до поліції.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

Статтею 124 КпАП України передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до схеми місця ДТП, пояснень її учасників та даних рапорту інспектора патрульної поліції дорожньо-транспортна пригода сталася на першій смузі проїзної частини вул. Л. Руденко в напрямку вул. Вишняківської, навпроти будинку № ј, що розташований на вул. Мишуги.

Письмовими поясненнями водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підтверджуються зазначені у протоколі обставини та механізм дорожньо-транспортної пригоди.

З описаних у додатку до схеми місця ДТП та зафіксованих на фото пошкоджень транспортних засобів учасників пригоди вбачається, що в автомобілі Тойота Пріус пошкоджено передню ліву сторону - деформовано та пошкоджено лакофарбове покриття переднього лівого крила, пошкоджено лакофарбове покриття переднього бампера, а автомобіль Фольксваген Транспортер має незначні пошкодження (подряпини) правої сторони.

З наведеного можна зробити висновок, що права частина автомобіля Фольксваген Транспортер контактувала з лівою передньою частиною автомобіля Тойота Пріус.

За приписами Закону України «Про дорожній рух» порядок дорожнього руху на території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР України). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 13.3. ПДР України передбачено, що під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Встановлені вищенаведеними доказами обставини беззаперечно вказують на те, що водій автомобіля Фольксваген Транспортер, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 порушила вимоги пункту 13.3. ПДР України, що і призвело до наїзду на автомобіль Тойота Пріус та пошкодження обох транспортних засобів.

Як установив суд, у протоколі про адміністративне правопорушення міститься вказівка на порушення ОСОБА_1 пункту 13.1. ПДР України, посилання на який у даній ситуації не відповідає обставинам правопорушення.

Однак зважаючи на те, що встановлені судом обставини, які складають суть скоєного ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, з огляду на їх наслідки, передбачені однією правовою нормою особливої частини КпАП України (статтею 124), суд вважає вказівку на порушення нею пункту 13.1. ПДР України помилковою.

Оскільки ні закон, ні інші нормативно-правові акти, належним чином не регулюють питання виправлення помилок у протоколі про адміністративне правопорушення, а повернення протоколу для належного оформлення призведе до істотного порушення прав інших учасників пригоди, суд вбачає підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за складеним відносно неї протоколом.

Отже, підсумовуючи викладене, суд визнає ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України.

Водночас суд не встановив підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за складеним щодо неї протоколом про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КпАП України.

Так, відповідно до частини 1 статті 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пункт 2.10.а. ПДР України покладає на водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, обов`язок негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Відповідно до статті 122-4 цього Кодексу водії транспортних засобів та інші учасники дорожнього руху підлягають адміністративній відповідальності за залишення на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

За змістом диспозиції даної норми суб`єктивна сторона правопорушення може бути лише у формі умислу, який полягає в усвідомленні особою протиправності свого діяння та передбаченні або свідомому допущенні наслідків цього діяння, якими є ухилення від відповідальності за скоєну дорожньо-транспортну пригоду та/або неможливість встановлення її дійсних обставин.

Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Дослідженням матеріалів справи установлено, що жодних доказів, які б підтверджували умисел ОСОБА_1 на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди та спростовували б її ствердження про те, що вона не відчула контакту транспортних засобів, вони не містять, потерпілий не був очевидцем пригоди, а її свідки не встановлені.

Більше того, на користь аргументів ОСОБА_1 свідчать незначний обсяг пошкоджень керованого нею транспортного засобу та його технічні характеристики.

Згідно положень статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що в діянні ОСОБА_1 по залишенню місця дорожньо-транспортної пригоди відсутній такий елемент складу адміністративного правопорушенняяк суб`єктивна сторона, а відтак провадження у справі про притягнення її до адміністративної відповідальності за статтею 122-4 КпАП України підлягає закриттю на підставі пункту 1 статті 247 цього Кодексу.

При визначенні міри відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, суд ураховує конкретні обставини та наслідки дорожньо-транспортної пригоди, зокрема незначний обсяг пошкоджень транспортних засобів, необережний характер дій правопорушниці та визнання нею провини у скоєному, у зв`язку з чим вбачає підстави для накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі, встановленому санкцією даної норми.

У зв`язку з притягненням ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності суд на підставі норми частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» стягує з неї судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 122-4, 36, 279, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», суддя

П О С Т А Н О В И В:

Об`єднати справи № 753/16254/21 (провадження № 3/753/7282/21) та № 753/16255//21 (провадження № 3/753/7283/21) в одне провадження та присвоїти об`єднаному провадженню справ № 753/16254/21.

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 грн.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня її винесення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена прокурором, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя: