ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/363/21 Номер провадження 33/814/344/21Головуючий у 1-й інстанції Троцька А. І. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Панченко О.О.,

при секретарі Філоненко О.В.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Ковжоги Олександра Івановича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 30 березня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 15 січня 2021 року близько 08:04 год. в м. Полтаві по вул. Європейській, 94 керував транспортним засобом Toyota Avalon, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, про що свідчили запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - Правила дорожнього руху), та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 адвокат Ковжога О.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 30 березня 2021 року, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга обґрунтовується тим, що ОСОБА_1 не керував у той день вказаним автомобілем, а інкриміноване йому діяння станом на момент його вчинення не охоплювалося складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, 03 червня 2021 року, від адвоката Ковжоги О.І. надійшло клопотання про залишення апеляційної скарги без розгляду.

З приводу цього, апеляційний суд зазначає, що ні чинним КУпАП, ні, згідно аналогії права з нормами Кримінального процесуального кодексу України, не передбачено права у захисника заявляти клопотання про залишення апеляційної скарги без розгляду. У свою чергу, нормами ч.1 ст.403 Кримінального процесуального кодексу України передбачено лише право особи, яка подала апеляційну скаргу, відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду. Захисник підозрюваного, обвинуваченого, представник потерпілого можуть відмовитися від апеляційної скарги тільки за згодою відповідно підозрюваного, обвинуваченого чи потерпілого.

Таким чином, вважаю, що клопотання адвоката Ковжоги О.І. про залишення апеляційної скарги без розгляду задоволенню не підлягає.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів,що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пленум Верховного Суду України в п.27 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст.268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами ст.255 КУпАП, та відповідає вимогам ст.256 цього Кодексу.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №118859 від 15 січня 2021 року та переглянутого відеозапису вбачається, що після зупинки внаслідок порушення Правил дорожнього руху (проїзд перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору) у працівників поліції виникли підозри щодо перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків з використанням спеціальних технічних засобів або у лікаря в спеціальному закладі охорони здоров`я. Однак, ОСОБА_1 відмовився від проведення відповідного огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і у спеціалізованому медичному закладі.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вказані вимоги закону суддею місцевого суду були виконані в повному обсязі.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя суду першої інстанції послалася на докази, які були досліджені у повному обсязі, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії ДРП 18 №118859 від 15 січня 2021 року (а.с.1), згідно якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Avalon, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15 січня 2021 року (а.с.2); письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.3,4) та відеозаписи з нагрудної камери поліцейського (а.с.5).

Отже, твердження апелянта стосовно того, що суд першої інстанції встановив факт вчинення адміністративного правопорушення лише на основі єдиного доказу протоколу про адміністративне правопорушення, є хибним.

Оцінивши в сукупності зазначені докази, суддя прийшов до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Із вказаним висновком судді місцевого суду погоджується і апеляційний суд.

Натомість, доводи апеляційної скарги про те, що в той день за кермом вказаного автомобіля перебувала інша особа, спростовується відеозаписом, долученим до матеріалів справи, з якого вбачається відсутність на місці пригоди, крім свідків, поліцейських та ОСОБА_1 , інших осіб та визнання ОСОБА_1 своєї вини щодо керування ним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Жодних зауважень щодо керування автомобілем іншою особою чи скарг на дії працівників поліції ОСОБА_1 не заявляв та просив його відпустити.

У свою чергу, дані обставини спростовують і твердження апелянта стосовно порушення суддею місцевого суду права ОСОБА_1 на захист та принципу рівності сторін процесу, а також виключають доцільність задоволення клопотання адвоката Ковжоги О.І. щодо виклику та допиту свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , заявлене в апеляційній скарзі, оскільки воно є необґрунтованим та таким, що направлене на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Стосовно посилань апелянта на те, що інкриміноване ОСОБА_1 діяння станом на момент його вчинення не охоплювалося складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, слід звернути увагу на наступне.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, відповідно до якого відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, було виключено з ч.1 ст.130 КУпАП та закріплено у ст.286-1 КК України, тобто відповідальність за вказане порушення посилена.

Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року №720-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав законної сили 03 липня 2020 року, внесені зміни до Закону №2617-VIII, та передбачено низку змін, якими, зокрема фактично виключено ст.286-1 КК України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та повернуто редакцію ст.130 КУпАП, яка діяла до 01 липня 2020 року, а кримінальна відповідальність за дане порушення не передбачена.

Таким чином, вбачається, що станом на момент вчинення адміністративного правопорушення 15 січня 2021 року, та винесення постанови районним судом 30 березня 2021 року, ч.1 ст.130 КУпАП діяла в редакції, яка передбачала адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, жодних об`єктивних даних, які б свідчили про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, матеріали справи не містять і в апеляційній скарзі не наведено.

Враховуючи викладене, вважаю обґрунтованим висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильною кваліфікацію його дій за ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення накладене у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчинених правопорушень, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.

Судове рішення є досить розлогим, належним чином мотивованим та таким, що відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді не встановлено.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючисьст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 30 березня 2021 року щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката Ковжоги Олександра Івановича - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду О.О. Панченко