ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 599/469/21Головуючий у 1-й інстанції Снігурський В.В.
Провадження № 33/817/268/21 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ст. 122-2, ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2021 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І.,

з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його представника адвоката Жеребецької І. О., розглянувши в м. Тернополі адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , такого, що не працює,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Зборівського районного суду Тернопільської області від 09 квітня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 грн. дохід держави.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Жеребецька І. О. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати, закривши провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вважає оскаржувану постанову необґрунтованою, такою, що не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, а також прийнятою із значними порушеннями процесуальних норм.

Апелянт зазначає, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений працівниками поліції із значними порушеннями нормативних актів, які регулюють цю процедуру, зокрема, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом №1452/735 від 09 листопада 2015 року Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України.

Вказує, що водій ОСОБА_1 відмовлявся проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку із недопустимою поведінкою зі сторони патрульного поліцейського, що, на думку апелянта, підтверджується долученими до матеріалів справи відеоматеріалами.

Одним із доводів апеляційної скарги є те, що інспектором поліції не проінформовано водія ОСОБА_1 про конкретну причину зупинки транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, яка передбачена у ст. 35 Закону України Про Національну поліцію.

Стверджує, що, місцевий суд, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , значно відступив від принципів повноти та об`єктивності судового розгляду, чим порушив вимоги Постанов Пленуму Верховного Суду України, а саме: від 14 червня 2004 року №11 Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 КУпАП та від 23 грудня 2005 року №14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Жеребецьку І. О., які просили апеляційну скаргу задовольнити з наведених в ній підстав, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог Конституції України та ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до оскаржуваної постанови, 12 березня 2021 року о 19 год. 13 хв. по вул. Центральна в с. Метенів Зборівської ОТГ Тернопільського району ОСОБА_1 керував транспортним засобом „Mercedess Benz E200, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, координації рухів. Від проведення медичного обстеження у встановленому порядку, водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України Про Національну поліцію поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність траспортного засобу.

Як вбачається із рапорту інспектора СРПП відділення поліції №2 (м. Зборів) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області лейтенанта поліції Н. Грицая, 12.03.2021 під час несення служби у складі ГРПП відділення поліції №2 спільно із поліцейськими СРПП капралом поліції ОСОБА_2 та сержантом поліції ОСОБА_3 здійснювалося патрулювання вулиць села Метенів (Зборівська ОТГ) Тернопільського р-ну., о 19 год. 13 хв. На вулиці Центральна даного села було виявлено автомобіль марки Mersedes-Benz E200 д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався із очевидними ознаками технічної несправності (пробите заднє ліве колесо).

Керуючись положенням ст. 35 Закону України Про Національну поліцію, інспектором поліції було прийняте рішення про зупинку вищезазначеного транспортного засобу. Увімкнувши проблискові маячки, а також спеціальний звуковий сигнал, він наблизився до автомобіля, але водій жодним чином не реагував. Тому даний автомобіль було зупинено шляхом переслідування.

Вище зазначені обставини підтверджуються і долученим до матеріалів справи відеозаписами нагрудної камери інспектора поліції.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що інспектором поліції не проінформовано водія ОСОБА_1 про конкретну причину зупинки транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, яка передбачена у ст. 35 Закону України Про Національну поліцію, є неспроможними, оскільки спростовуються вищенаведеними доказами.

Що стосується порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена в тому числі КУпАП, керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, /далі Інструкція/ огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 3 ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п. п. 6, 7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 в останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: нечітка вимова, запах алкоголю із порожнини рота, порушення координації рухів, тобто ті, які зазначені в п. 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан сп`яніння, його дії та ознаки сп`яніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Проте даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.

Зокрема, як вбачається із відеозапису із нагрудних камер поліцейських, працівники поліції, виявивши у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, запропонували йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в найближчому медичному закладі, на що останній не дав ствердної відповіді, що працівники поліції розцінили як відмову від проходження огляду, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, у зв`язку з чим поліцейськими відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №466290 від 12 березня 2021 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП всупереч доводам апелянта відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у його достовірності не викликає.

Так, будь-які зауваження з приводу складеного поліцейськими адмінпротоколу чи інших матеріалів ОСОБА_1 не надавались та в матеріалах справи не містяться.

Вина останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, також доведена і письмовими показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з яких вбачається, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу - газоаналізатора «Alcotest Drager 6810» ARAM-3582 та в найближчому медичному закладі, від чого останній відмовився в категоричній формі; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 12.03.2021, відеозаписами із нагрудної камери відеореєстратора інспектора поліції.

Таким чином, приймаючи рішення про встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції дослідив наявні у справі матеріали, а також відеоматеріали у їх сукупності, якими і обґрунтував свої висновки.

Тому, на думку судді апеляційного суду, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним вказаного адміністративного правопорушення є обґрунтованими та узгоджуються як з поясненнями свідків, так і з матеріалами справи.

Таким чином, приходжу до остаточного висновку про те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено суддею з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

Крім цього, суддя місцевого суду вірно зіслався на те, що правопорушення було вчинено 12.03.2021, до набрання чинності Законом України № 1231-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» від 16.02.2021, яким посилена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП України, і наклав адміністративне стягнення відповідно санкції, яка діяла на час вчинення правопорушення.

Разом з тим, суд першої інстанції визнав ОСОБА_1 винним за ст. 122-2 КУпАП, що не відповідає вимогам закону.

Так, згідно протоколом про адміністративне правопорушення від 12 березня 2021 року серії БД №242155, відповідно до якого поліцейський СРПП ВП №2 (м. Зборів) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, сержант поліції Шуберт Ю. С. зафіксовав той факт, що 12 березня 2021 року о 19 год. 13 хв. по вул. Центральна в с. Метенів Зборівської ОТГ Тернопільського району ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом „Mercedess Benz E200, номерний знак НОМЕР_1 , не зупинився на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою проблискових маячків червоного та синього кольору та звукового спеціального сигналу та був зупинений шляхом переслідування на патрульному автомобілів с. Метенів, і своїми діями порушив вимоги п. 2.4 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 122-2 КУпАП.

Однак, відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, серед іншого, чітко мав бути зазначений нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Як вбачається з матеріалів, у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано конкретну частину статті, яка передбачає відповідальність за вмінене ОСОБА_1 правопорушення, тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122-2 КУпАП.

Згідно із п. 2 ч. 7 ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про необхідність закриття справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122-2 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Жеребецької І. О. задовольнити частково.

Постанову Зборівського районного суду Тернопільської обл. від 09 квітня 2021 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати частково, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 122-2 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а в частині визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя