Справа № 742/1099/21 Головуючий у 1 інстанції Коваленко А. В.
Провадження № 33/4823/254/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2021 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі: судді апеляційного суду Акуленко С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 квітня 2021 року,

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. без позбавленням права керування транспортними засобами.

Стягнуто з нього на користь держави судовий збір в сумі 454 грн. 00 коп.

Судом встановлено, що 20 березня 2021 року, близько 00 год. 58 хв., в с. Івківці Прилуцького району, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21053», д.н.з. НОМЕР_1 , з вираженими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився під час відеофіксації на службову бодікамеру №80068, чим порушив чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В підтвердження своїх вимог зазначає, що судом не була з`ясована причина зупинки автомобіля працівником поліції та не встановлено, хто в дійсності керував транспортним засобом, так як поліцейськими не було представлено відеозапису про факт керування авто.

Пояснення працівника поліції, на які посилається суд 1 інстанції, не можуть вважатися об`єктивними доказами, так як ця особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.04.2020 року №489/4827/16-а.

Звертає увагу, що відеофіксація адміністративного правопорушення відбувалася з порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2018 року №1026, так як відсутня безперервність фіксації події та не зазначено дату та час такої фіксації, що свідчить про недопустимість як доказу фрагментів відеозапису з боді-камери.

Крім того, відсутність направлення на огляд водія свідчить про те, що він у встановленому законом порядку не направлявся для проходження огляду в закладні охорони здоров`я, що, на думку апелянта, в даному випадку є обов`язковим.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням Порядку №1103 та Інструкції з оформлення матеріалів №1395, без залучення свідків, що свідчить про його недопустимість як доказу.

Оскарживши постанову суду поза строком апеляційного оскарження, просив поновити пропущений процесуальний строк, визнавши причини пропуску поважними.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Наведені апелянтом доводи щодо підстав для поновлення апеляційного строку є переконливими та з метою забезпечення апеляційного оскарження судового рішення, апеляційний суд вважає за можливе задовольнити клопотання про поновлення апеляційного строку.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник не з`явились, причини неявки не повідомили будь - яких заяв про відкладення розгляду справи чи про поважність причин неявки не надавали. Судом також була розміщена інформація щодо дати та часу розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на офіційному сайті Чернігівського апеляційного суду. Враховуючи вказані обставини, а також з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, сформованої у справі «Пономарьов проти України», де зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження та що заявник має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді та враховуючи те, що саме ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та відсутності його захисника.

Під час судового розгляду в суді 1 інстанції захисник адвокат Дуденок О.О. в інтересах ОСОБА_1 показала, що її довіритель заперечує свою вину у скоєному адміністративному правопорушенні. Повідомила, що матеріали справи не містять доказів керування останнім транспортним засобом, під час зйомки на бодікамеру не було забезпечено безперервність зйомки та направлення на обстеження не видавалось.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Обставини вчинення апелянтом адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно.

Протоколом про адміністративне правопорушення встановлено факт відмови ОСОБА_1 під час відеофіксації виконати вимоги п 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ці обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції доказами, а саме: поясненнями свідка ОСОБА_2 , поліцейського Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області, який повідомив, що під час патрулювання вулиць він зупинив автомобіль під керуванням ОСОБА_1 та запропонував йому пройти медичний огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, на що той відмовився, все це було зафіксовано відіореєстратором та бодікамерою; відеозаписами з нагрудної камери поліцейського та відеореєстратора, якими підтверджуються наведені вище докази, зокрема, при перегляді відеозаписів встановлено, що працівники поліції після зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , пропонують останньому пройти обстеження на стан сп`яніння в лікувальному закладі та за допомогою приладу «Драгер», на що останній відмовився, оскільки він випив 0,5 л пива.

Цим доказам суд дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, тому доводи апеляційної скарги в цій частині безпідставні.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена спільним наказом МВС України та Міністерства охорони здоров`я №1452/735 від 9.11.2015 року, також порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 р.

Аналіз доказів у сукупності підтверджує, що ОСОБА_1 роз`яснено процедуру проведення огляду на стан сп`яніння, а також настання можливих наслідків у разі незгоди водія, які полягають у складенні протоколу про адміністративне правопорушення.

На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано вимоги закону щодо засвідчення факту відмови особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тому твердження апелянта про зворотне не заслуговують на увагу.

Відсутність безперервного відеозапису обставин вчинення ОСОБА_3 правопорушення та не зазначення дати та часу такої фіксації жодним чином не спростовує висновків суду першої інстанції про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній та його захисник не довели, що події чи обставини, які відбувались поза відеозаписом спростовують вину ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення чи є порушенням вимог процесуального закону, які б були підставою для касування постанови суду 1 інстанції. Крім того, керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також його відмова від проходження обстеження зафіксовані на файлах безперервно і при їх огляді не виникає сумніву у їх достовірності, тому відеозаписи є належними та допустимими доказами.

Зі змісту ст. 272 КУпАП встановлено, що як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі. Таким чином, працівника поліції ОСОБА_2 , якому відомі будь-які обставини, що підлягають встановленню, може бути допитано як свідка, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними. Крім цього, у апеляційного суду відсутні об`єктивні дані, щоб ставити під сумнів показання даного свідка, на що посилається апелянт.

Відсутність у матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння та не зазначення працівниками поліції причини зупинки транспортного засобу також не спростовує висновків суду 1 інстанції, зазначених в оскаржуваній постанові.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Адміністративне стягнення накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.

За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону, і законних підстав для її скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 квітня 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяС. О. Акуленко