Справа № 652/39/21
П О С Т А Н О В А

26 січня 2021 року суддя Високопільського районного суду Херсонської області Дамчук О.О. розглянувши матеріали, які надійшли від Високопільського відділення поліції Бериславського відділу поліції ГУНП в Херсонській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_1 , українку, громадянку України, з середньо-спеціальною освітою, працюючу продавцем автомагазину «Стріла», на утриманні має неповнолітню особу, раніше не притягувалась до адміністративної відповідальності,

за ст. 44-3 ч. 1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

08.01.2021 року, близько 10.50 години, в АДРЕСА_2 , в громадській будівлі в приміщенні автомагазину, ОСОБА_1 будучи продавцем перебувала на своєму робочому місці та здійснювала реалізацію автозапчастин, чим порушила п.п.4 п.3 Постанови КМУ від 09.12.2020 року № 1236, скоївши при цьому правопорушення, передбачене ч.1 ст. 44-3 КУпАП, а саме: порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Для вирішення питання про те, чи було вчинено дане правопорушення, та чи винна ОСОБА_1 у його вчиненні, судом досліджено зібрані у справі докази.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою у вчиненому правопорушенні не визнала, пояснивши, що 08.01.2021 року з ранку приблизно біля 10.00 години вона прийшла на роботу, щоб вимкнути комп`ютер та термінал, забрати особисті речі. Коли зайшла в приміщення магазину, повісила табличку з надписом зачинено, оскільки двері не зачиняються з середини на замикаючий пристрій, приблизно о 10.50 години до неї в приміщення магазину зайшли працівники поліції та почали складати протокол про адміністративне правопорушення. Додатково пояснила, що хоча вона і перебувала на робочому місці, однак запчастинами не торгувала та відвідувачів в магазині не було. Просить не карати її оскільки те, що вона була в приміщенні магазину, це не її вина а прохання адміністрації та відповідно до постанови не заборонено перебувати на робочому місці під час карантину, заборонено лише проводити діяльність з реалізації товарів.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 093243 від 08.01.2021 року встановлено, що ОСОБА_1 будучи продавцем, перебувала на своєму робочому місці та здійснювала реалізацію автозапчастин, однак доказів саме такої реалізації до протоколу не додано, відсутні взагалі будь-які свідки події.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена відповідальність. Склад адміністративного правопорушення складає: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона, умисел.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За вказаних обставин судом встановлено, що докази вини ОСОБА_1 у вчинені нею порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, судом не встановлено жодного прямого доказу, на підставі якого суд міг би беззаперечно встановити, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

Слід наголосити, що суддя розглядаючи справу про адміністративне правопорушення не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

З цих підстав суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, 44-3 ч.1, 184, 221, 247, 268, 280, 283-285, 287, 289, 294 КУпАП суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КпАП України закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення через Високопільський районний суд Херсонської області.

Суддя О.О. Дамчук