Справа № 758/9393/20 Головуючий в суді І інстанції - Рибалка Ю.В.
Провадження № 33/824/4844/2021 Головуючий - Олійник В.І.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2021 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Олійник В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 29 вересня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.124 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою судді Подільського районного суду міста Києва від 29 вересня 2021 року, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно постанови судді 14.07.2020 року о 18 год. 30 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «BMW X3» (державний номерний знак НОМЕР_1 ), на вул. Сирецько-Садовій 1 в м. Києві на регульованому перехресті з вул. І. Виговського в м. Києві, при повороті (розвороті) ліворуч, не надав перевагу в русі автомобілям «Nissan Leaf» (державний номерний знак НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_1 та «Hyundai Tucson» (державний номерний знак НОМЕР_3 ) під керуванням ОСОБА_3 , що рухалися прямо в зустрічному напрямку та вчинив зіткнення з даними автомобілями. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим ОСОБА_2 порушив вимоги пунктів 2.3 б), 16.6 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження за спливом строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що суд у своїй постанові від 29 вересня 2021 року зазначив, що нібито твердження потерпілого ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_4 про те, що водій автомобіля «Nissan» не міг уникнути зіткнення та здійснив маневр вправо з метою об`їзду «перешкоди», то вони «є неспроможними з огляду на механізм даної ДТП, згідно з яким, автомобіль «Nissan» контактував з автомобілем «BMW» після того, як з ним вчинив зіткнення автомобіль «Hyundai». Такий висновок цілком суперечить як поясненням самого водія ОСОБА_1 , який як письмово, так і в судових засіданнях пояснював, що водій автомобіля «BMW» порушуючи грубо вимоги п.16.6 Правил дорожнього руху почав розворот у безпосередній близькості до зустрічних транспортних засобів, чим створив для нього небезпеку для руху, а не перешкоду, як безпідставно посилається суд, після чого останній з метою уникнення зіткнення вимушений був вивернути кермо праворуч. Такі пояснення водія ОСОБА_1 підтверджуються матеріалами справи, а саме відео- записом з камери спостереження на місці пригоди, поясненнями свідка ОСОБА_4 , а також висновком судової авто-технічної та транспортно-трасологічної експертизи від 28.01.2021 року №36241/36242/20-52.

Вказує, що суд некоректно дав оцінку поясненням водія ОСОБА_1 та безпідставно вважавдії водія ОСОБА_2 такими, що створили лише перешкоду для руху для водія ОСОБА_1 , який опинився у створеній, таким чином, водієм ОСОБА_2 аварійній ситуації і вимушений був реагувати на раптову зміну дорожньої ситуації та вживати екстрених заходів щодо уникнення зіткнення з небезпекою для руху. Саме створена водієм ОСОБА_2 небезпека для руху згадується судовими експертами в тексті Висновку судової авто-технічної та транспортно-трасологічної експертизи від 28.01.2021 року №36241/36242/20-52, що цілком відповідає поясненням водія ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_4 , які без належних на те підстав були визнані судом неспроможніми через відсутність першого контакту автомобіля «Nissan» з автомобілем «BMW», які контактували лише після взаємодії автомобіля «Nissan» з автомобілем «Hyundai» в силу лише намагання водієм автомобіля «Nissan» уникнути зіткнення взагалі після виникнення для нього небезпеки.

Зазначає, що суд першої інстанції без належних на те підстав та взагалі всупереч чинних Правил дорожнього руху не об`єктивно розглянув справу та прийшов до заздалегідь помилкового висновку про відсутність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що не відповідає дійсності.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції аналізуючи усі докази у їх сукупності, вважав, що ними не доведено причинно-наслідкового зв`язку між порушеннями ОСОБА_2 вимог п.п.2.3 б), 16.6 Правил дорожнього руху України та наслідками у вигляді зіткнення автомобіля «Hyundai» з автомобілем «Nissan», який від удару розвернуло, після чого останній вчинив зіткнення з автомобілем «BMW».

Вказану позицію суд апеляційної інстанції оцінює критично з огляду на наступне.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

За п.1.10. ПДР України маневрування (маневр) - початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом.

Відповідно до п.10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

За змістом п.10.4 ПДР України перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чирозміткою.

Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.

Відповідно до п.13.3 ПДР під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Згідно з п.16.13 ПДР України перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.

Жодним з учасників дорожньо-транспортної події не заперечується той факт, що водій ОСОБА_2 здійснював розворот.

У зв`язку з цим, перед розворотом водій ОСОБА_2 повинен був завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині та дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо.

Проте, як убачається з відеозапису, який міститься в матеріалах справи, ОСОБА_2 порушив вказані пункти правил дорожнього руху, не переконався чи безпечним буде його маневр, що стало підставою для складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, фактичні обставини викладені в якому повністю знайшли своє підтвердження, а винуватість є беззаперечною.

Пояснення ОСОБА_2 , який вважає себе невинуватим, та його представника, що він не бачив автомобілі, які рухалися йому на зустріч суд не може визнати прийнятними, оскільки це не позбавляє його від обов`язку дотримуватись покладених на нього ПДР України, які ставляться у провину складеним відносно нього протоколом.

За таких обставин постанова суду першої інстанції не може вважатися законною і обґрунтовано, а тому підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою ОСОБА_2 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого

ст. 124 КУпАП.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що всі вказані докази свідчать про те, що вказане ДТП сталося саме внаслідок грубого порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_2 .

Враховуючи те, що відповідно до ст.38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення становить три місяці, а в даному випадку такий строк відносно ОСОБА_2 сплив, провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Подільського районного суду міста Києва від 29 вересня 2021 року, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях адміністративного правопорушення скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та на підставі ст.38, п.7 ст.247 КУпАП закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.І. Олійник