Справа № 445/461/21 Головуючий у 1 інстанції: Пилип`як П.В.
Провадження № 33/811/524/21 Доповідач: Гуцал І. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Гуцал І.П., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Барабаша Володимира Гнатовича розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Золочівського районного суду Львівської області від 29 березня 2021 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,

в с т а н о в и в :

постановою судді Золочівського районного суду Львівської області від 29 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 454 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 13 березня 2021 року, близько 12 год. 10 хв. в м. Золочів на вул. Шевченка, керував автобусом Mercedes-Benz НОМЕР_1 , здійснював регулярне перевезення пасажирів на маршруті Золочів-Скварява в кількості більше ніж місць для сидіння передбачених технічними характеристиками транспортного засобу і визначено реєстраційними документами на такий транспортний засіб, чим порушив п. 10 п.п. 2 КМУ № 1236 від 9 грудня 2020року.

На постанову судді Золочівського районного суду Львівської області від 29 березня 2021 року особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суддею суду першої інстанції винесено постанову без належного з`ясування всіх обставин справи, що мають значення для її вирішення в точній відповідності з законом.

Зазначає, що свою вину у вчиненому адміністративному правопорушенні визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, перевозив пасажирів в більшій кількості оскільки люди які зайшли на зупинці відмовилися виходити, силу до пасажирів не міг застосувати, щоб вони покинули салон.

Звертає увагу, що в постанові КМУ №1236 від 9 грудня 2020 року пп. 10 п. 2 відсутній, внаслідок чого працівниками поліції не вірно зазначені дані п протоколі .

Повідомляє, що у зв`язку із складною економічною ситуацією накладений штраф стане не підйомним тягарем для сім`ї ОСОБА_1 , щиро розкаявся у вчиненому, та просив звільнити його від адміністративної відповідальності на п ст. 22 КУпАП, має на утримані двох дітей та матір пенсіонерку яка є особою похилого віку та є інвалідом другої групи.

Вислухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його представника в підтримку поданої апеляційної скарги, суддя апеляційного суду приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На переконання судді апеляційного суду, цих вимог закону суддя місцевого суду при розгляді справи стосовно ОСОБА_1 дотримався.

Так, ст. 44-3 КУпАП встановлено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається в порушенні особою правил, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішеннями органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

При цьому згідно з вимогами Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №352255 від 13 березня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 вміняється порушення Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 9 грудня 2020 року.

Відповідно до п.п. 10 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 9 грудня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції чинній на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення) забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньо обласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу і визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб.

Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду в достатній мірі повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 44-3 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах.

Доводи апелянта про те, що в постанові №1236 від 9 грудня 2020 року пп. 10 п. 2 відсутній, в наслідок чого працівниками поліції не вірно зазначені дані в протоколі не знайшли свого підтвердження.

Як вбачається з постанови КМУ від 9 грудня 2020 року опублікованій на офіційному сайті Кабінету міністрів України пп.10 п. 2 постанови наявний в такій редакції: на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньо обласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу і визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 останній здійснював регулярні перевезення за маршрутом Золочів Скварява а в автомобілі знаходилося на 7 чоловік більше ніж місць для сидіння.

Доводи апелянта про те, що він розкаявся в даному правопорушенні та просить його звільнити від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП не заслуговують на увагу.

Як вбачається з відеозапису нагрудної камери працівника в автобусі наявна більша кількість пасажирів ніж дозволено, водій не здійснював жодних дій для того, щоб припинити правопорушення, та коли працівниками поліції було виявлено факт правопорушення не вчиняв жодних дій які б свідчили про те, що він розкаявся та шкодує про вчинене правопорушення.

Так, згідно зі ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Як вбачається з матеріалів справи та письмових пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, які були надані на місці події останній не розкаювалася у вчиненому правопорушенні на момент його виявлення, окрім того зазначене правопорушення несло небезпеку погіршення проти епідеміологічної ситуації в регіоні.

Будь-яких інших доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків, викладених у постанові судді місцевого суду ОСОБА_1 не надав та таких суддею апеляційної інстанції не здобуто.

Враховуючи наведене, вважаю, що суддя місцевого суду розглянув справу у відповідності до положень ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, повно та об`єктивно дослідив обставини справи і обґрунтовано дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Обираючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суддя місцевого суду дотримався вимог ст. 33 КУпАП, урахував дані про особу порушника, відсутність пом`якшуючих обставин та факт того, що ОСОБА_1 протягом року вже притягувався до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення як обставину, що обтяжує відповідальність, епідеміологічну ситуацію в регіоні, ступінь його вини, та в межах санкції ст. 44-3 КУпАП призначив покарання, яке за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а, отже, підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

постанову судді Золочівського районного суду Львівської області від 29 березня 2021 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гуцал І.П.