Справа № 485/555/21
Провадження №3/485/228/21
Постанова

іменем України

20 травня 2021 року м.Снігурівка

Суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області Соловйов О.В., секретар судового засідання Забаровська С.А., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з відділення поліції № 2 Баштанського районого відділу поліції ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

02 травня 2021 року інспектором СРПП відділення поліції № 2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області лейтенантом поліції Чепіженко Ю.Ю. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 210008 відносно ОСОБА_1 , який 02 травня 2021 року о 01:10 в м.Снігурівка Миколаївської області по вул.Горького, буд.71 керував автомобілем марки "SKODA OCTAVIA A5" з державним номерним знаком НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження в установленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та допустив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав вини у вчиненні адміністративного правопорушення, та зазначив, що автомобілем він не керував, сидів збоку на пасажирському сидінні. Автомобілем керував ОСОБА_2 , який не мав при собі посвідчення водія. Коли їх зупинила поліція, ОСОБА_2 злякавшись відповідальності за керування без посвідчення водія переліз на заднє сидіння. Працівникам поліції він говорив, що не керував автомобілем. Чому не повідомив працівників поліції, що автомобілем керував ОСОБА_2 сказати не може оскільки в той час був п`яний. В судовому засіданні не заперечував факту пропонування йому проходження медичного огляду на стан сп`яніння та факту відмови від його проходження з тієї причини, що він не керував автомобілем.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що це дійсно він керував автомобілем в момент зупинки працівниками поліції. В зв`язку з тим, що не мав посвідчення водія злякався та переліз на заднє сидіння. З цієї ж причини не сказав поліцейським, що він керував автомобілем.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засідання пояснив, що 02.05.2021 року в період часу між 00,30 та 01,30 год. він зустрів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . За кермом автомобіля сидів ОСОБА_2 .

Працівник поліції ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що їм зателефонував начальник СВ ОСОБА_5 та повідомив, що ОСОБА_1 керує автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, повідомив напрямок в яком він рухався. Приблизно через п`ять хвилин після дзвінка вони зупинили автомобіль. В автомобілі знаходилося двоє осіб, а саме ОСОБА_1 , який сидів на передньому пасажирському місці, та свідок ОСОБА_2 , який лежав на задньому сидінні автомобіля. Хто саме керував автомобілем вона з впевненістю сказати не може, а протокол склали на ОСОБА_1 оскільки про факт керування автомобілем саме вказаною особою їм вказав начальник СВ. ОСОБА_5 та на відео з назвою «хижняк» на запитання іншого працівника поліції ОСОБА_1 сказав, що він керував авто, однак сказав не голосно та на відео цього не чути.

Заслухавши пояснення водія, свідка, працівника поліції, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до положення ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Статтею 130 КпАП України передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положення п.2.5 ПДР України встановлюють обов"язок водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку медичний огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції.

Зі змісту ст. 130 КУпАП та п.п. 2.9.»а», 2.5. ПДР України вбачається, що до відповідальності за ст.. 130 КУпАП можуть бути притягнуті лише особи, які керують транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, в зв`язку з чим матеріали справи мають містити, в тому числі, докази які підтверджують факт керування транспортним засобом саме особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідків, працівника поліції, суд вважає, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів керування автомобілем саме ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з дослідженого в судовому засіданні фідеофайлу «хижняк», після зупинки транспортного засобу працівник поліції підійшла до автомобіля, відчинила двері та сказала свідку ОСОБА_2 : «пересідати не потрібно було пасажир, виходьте з автомобіля пасажир, беріть документи» (час відео з 0:00:48 до 0:01:09). В судовому засіданні працівник поліції пояснила, що назвала свідка ОСОБА_2 «пасажиром» оскільки в той момент він знаходився на місці заднього пасажира. На цьому ж відео зафіксована розмова того ж працівника поліції з ОСОБА_1 , який в цей час вже вийшов з автомобіля та знаходився біля нього позаду, під час якої працівник поліції сказала ОСОБА_1 : «Доброї ночі. Нехай водій виходить з машини та бере документи» (час відео з 0:01:13 до 0:01:32).

Тобто з вказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки звертаючись до нього працівник поліції сказала йому про необхідність виходу водія з автомобіля та надання документів. З лінгвістично-логічного змісту цієї розмови вбачається, що водієм є не ОСОБА_1 , а інша особа, в тому числі, в зв`язку з тим, що ОСОБА_1 вже знаходився не в автомобілі та йому не потрібно було з нього виходити.

Щодо пояснень в судовому засіданні працівника поліції про те, що на запитання іншого поліцейського ОСОБА_1 відповідь, що саме він керував автомобілем, однак його відповідь не чутно на відео, суд зазначає наступне. Дійсно на відео з назвою «хижняк» на 0:01:13 інший працівник поліції запитує у ОСОБА_1 хто саме керував авто однак відповіді ОСОБА_6 не надав або вона не чутна. Працівник поліції стверджує, що ОСОБА_1 відповів, що саме він керував автомобілем. Однак, в даному випадку є незрозумілим, чому почувши відповідь ОСОБА_1 про те, що він керував автомобілем, працівник поліції після цього сказала йому про необхідність виходу водія з автомобіля, що є нелогічним. Таким чином, суд критично ставиться до пояснень працівника поліції щодо зізнання ОСОБА_1 про те, що він керував автомобілем.

Дослідивши інші відео файли додані до протоколу було встановлено, що на протязі всього часу спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 заперечував факт керування транспортним засобом, та не зважаючи на те, що в автомобілі знаходилася, окрім ОСОБА_1 , інша особа, працівники поліції жодного разу не поцікавилися у вказаної особи чи це не він керував автомобілем, не вчинили жодних інших дій щодо встановлення належного кермувальника.

Таким чином, працівниками поліції не вжито заходів щодо встановлення особи яка керувала автомобілем, а при складанні протоколу керувалися лише інформацією наданою начальником СВ Зайцем С.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми Закону, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП слід закрити, у зв"язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП, суд

постановив:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області.

Суддя О.В. Соловйов