ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/4800/21 Головуючий в 1 інст. Дацюк О.І.
Провадження №33/807/642/21 Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.3ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 25 червня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 15 (п`ятнадцять) діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Згідно з постановою суду, 03 червня 2021 року приблизно о 22.10 годині ОСОБА_1 , будучи особою, яка протягом року двічі піддавалася адміністративному стягненню за скоєння правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, перебуваючи на вул. Балкова біля будинку №54 у м. Запоріжжя, керував автомобілем Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_1 , маючи зовнішні ознаки наркотичного сп`яніння, та на пропозицію поліцейських відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження та змінити постанову суду в частині накладення стягнення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що не погоджується з постановою суду та вважає її необґрунтованою, а адміністративне стягнення надто суворим.

Вказує, що суд проігнорував той факт, що йому не вручалась копія протоколу та він не був повідомлений працівниками поліції про розгляд справи судом, а тому він не міг знати про дату, час та місце розгляду справи.

Вважає, що положеннями КУпАП не передбачено повідомлення особи про дату, час і місце розгляду справи шляхом розміщення інформації на офіційному сайті судової влади, так і обов`язку особи дізнаватися цю інформацію через повідомлення на сайті судової влади.

Також йому незрозумілі доводи суду про необов`язковість його присутності під час розгляду справи.

Мотивація прийнятого рішення зводилась лише до опису судом матеріалів справи, без проведення їх аналізу, врахування чи неврахування їх як доказів, без оціни цих доказів.

Зазначає, що у зв`язку з тим, що він не був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, він був позбавлений просити суд застосувати більш м`який вид стягнення, оскільки стягнення у виді адміністративного арешту на строк 15 діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років є надто суворим стягненням.

Під час накладення стягнення суд в достатній мірі не з`ясував всіх обставин справи, та висновки, викладені у постанові, суд належним чином не вмотивував.

Заявлене ОСОБА_1 клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки, згідно з матеріалами справи, у розгляді справи судом першої інстанції останній участі не брав, його доводи про те, що копію оскаржуваної постанови він отримав 20 серпня 2021 року, ніким не спростовані, 25 серпня 2021 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, тобто зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не вбачається. Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає за можливе здійснювати апеляційний розгляд у відсутність апелянта.

Перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогамист.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАПта повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи убачається, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена: відомостями з протоколу серії ДПР18 №147976 від 03 червня 2021 року; письмовими поясненнями двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , наявними в матеріалах справи, а також відеозаписом з місця складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Порушень процесуальних прав ОСОБА_1 , які тягли б за собою визнання вказаних доказів недопустимими, не встановлено.

Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначені висновки в апеляційній скарзі не оспорюються.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Так, при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту, суд першої інстанції врахував обставини правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , який протягом 2020-2021 року неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за ст.ст.126,130 КУпАП.

Згідно з доданою до протоколу таблицею правопорушень, починаючи з 2019 року, ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за аналогічні правопорушення більш ніж 80 разів, що свідчить про його стійке небажання додержуватись передбачених в Державі законодавчих норм та правил.

Суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу в своїй постанові на те, що Постановою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 16 березня 2021 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.3 ст.130 КУпАП у виді штрафу в сумі 40800 грн без позбавлення права керування транспортними засобами; Постановою вказаного суду від 09 квітня 2021 року за ч.3 ст.130 КУпАП накладено стягнення у виді штрафу в сумі 40800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років; трьома Постановами Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 06 травня 2021 року (по різних справах) за ч.3 ст.130 КУпАП накладено аналогічні стягнення.

Таким чином, раніше на ОСОБА_1 накладались стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, які результату не дали, та ОСОБА_1 продовжив вчиняти аналогічні правопорушення, які за своїм характером відрізняються підвищеною небезпечністю, оскільки можуть призвести в т.ч. і до тяжких наслідків для інших осіб.

У зв`язку з викладеним, з метою попередження вчинення аналогічних правопорушень у майбутньому, суд першої інстанції обґрунтовано застосував до ОСОБА_4 більш суворе стягнення ніж застосовувались до останнього раніше - у вигляді адміністративного арешту, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років.

Суд апеляційної вважає, що таке стягнення є справедливим, з огляду на відомості про особу порушника, в т.ч. історію його правопорушень.

Те, що справу судом першої інстанції розглянуто у відсутність ОСОБА_1 , не завадило суду прийняти законне та обґрунтоване рішення.

При апеляційному розгляді ОСОБА_1 не був позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права, проте до суду апеляційної інстанції останній не з`явився, своєю справою не цікавився. Висновки суду першої інстанції апелянтом не спростовані.

Висновки суду першої інстанції апелянтом не спростовані.

Порушень вимог чинного законодавств, які були б підставою для скасування оскаржуваної постанови суду, не убачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 червня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 червня2021року, стосовно ОСОБА_1 за ч.3 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 336/4800/21