П О С Т А Н О В А

iменем України

3/330/150/2021

Справа № 330/361/21

"16" березня 2021 р. смт. Якимівка

Якимівський районний суд Запорізької області в складі головуючого судді Куценко О.О., секретаря судового засідання Павленко Н.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Якимівка матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Якимівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що «15 серпня 2021 року о 10 годині 05 хвилин ОСОБА_1 по автодорозі від М-18 Харків Сімферополь Алушта - Ялта до смт. Якимівка керував автомобілем ВАЗ 21099 державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, не розбірлива мова). Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер та у закладі охорони здоров`я відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України».

В судовому засіданні особа яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину в скоєнні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав.

Захисник адвокат Фоменко С.І. надав письмові заперечення в яких просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП .

Суд, дослідивши письмові докази, які є в матеріалах справи, приходить до наступного.

Частина 1 статті 130 КУпАП, передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінка доказів відповідно до ст. 252 КУпАП повинна ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути достатнім та вірогідним доказом на підтвердження вини особи в скоєні вказаного адміністративного правопорушення, зважаючи на ті обставини, що особа яка притягається до адміністративної відповідальності не визнає своєї вини, а будь-які інші докази відсутні.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати обставини вчиненого адміністративного правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані алкогольного або наркотичного сп`яніння або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом та перебування під час такого керування у стані сп`яніння, або відмова особи від проходження огляду та керування ТЗ під час такої відмови. Але для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб повинно бути зупинено працівниками поліції на законних підставах в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшого притягнення до відповідальності), ставить під сумнів і саму процедуру виявлення нетверезого водія. Так у своєму рішенні від 15.03.2019 року ВС у справі № 686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм ПДР, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування ТЗ є неправомірними, а правоохоронці можуть зупиняти ТЗ лише коли є факт правопорушення. Таким чином зупинений, тобто до самої зупинки ТЗ повинен находитися у русі, оскільки керування таким засобом можливе лише коли останнє рухається. Коли ж особа перебуває за кермом транспортного засобу і навіть із ввімкненим двигуном склад правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП відсутній, оскільки така особа не керувала транспортним засобом. Діюче законодавство , в тому числі ПДР, не містить визначення терміну "керування транспортним засобом", але таке визначення було наведено в п.27 ПВС України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування". За вимогами п. 1 ст. 8 Конвенції про дорожній рух яку ратифіковано Указом Президії ВП УРСР № 2614-УПІ від 25.04.1974 "Кожний транспортний засіб або склад транспортних засобів, які перебувають у русі, повинні мати водія". Крім того в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 року ВС/КАС зазначив, що "само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі". Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Одночасно необхідно зазначити, що відповідно до вимог п 1.10 ПДР водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортного засобу. перебуваючи безпосередньою в транспортному засобі. Тобто наявність посвідчення водія є обов`язковою умовою визначення особи як водія. Таким чином, виходячи із наведеного, під керуванням транспортних засобом необхідно розуміти безпосередньо перебування у русі транспортного засобу, такий рух повинен здійснюватися за допомогою дії водія. ОСОБА_1 та його захисник зазначають, що 15 лютого 2021 року о 10 годині 05 хвилині на автодорозі між смт Якимівка та автодорогою Харків - Сімферополь автомобілем не керував, автомобіль на час так званого виявлення правопорушення поліцейськими стояв без руху на зазначеній дорозі. ОСОБА_1 та його захисник зазначають, що ОСОБА_1 перебував в момент так званого виявленого поліцейським правопорушення в автомобілі із працюючим двигуном у зв`язку із низькою зовнішньою температурою та для обігріву салону авто, ОСОБА_1 чекав знайому особу з метою подальшої поїздки до м.Мелітополь Запорізької області та яка, тобто знайома особа, повинна була виконати функції водія, автомобіль в зазначений час не рухався.

Належні та допустимі докази в сенсі вимог ст. 251 КУпАП як-то пояснення свідків, показання технічних приладів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису які б підтверджували перебування у русі автомобіля, за кермом якого перебував у зазначений час та в зазначеному місці ОСОБА_1 , суду не представлені. Таким чином в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, а саме його об`єктивна сторона;

Крім того, ОСОБА_1 та його захисник зазначають, що у разі встановлення факту керування транспортним засобом особи у стані сп`яніння, така особа підлягає відстороненню від керування т/з, поліцейські повинні вжити заходів зокрема щодо передачі такого транспортного засобу особі, яка має посвідчення водія або встановлення транспортного засобу в місці, що унеможливить керування автомобілем п`яним водієм. Натомість поліцейські таких заходів відносно ОСОБА_1 не вчинили. Сторона захисту звертає увагу суду на те, що поліцейські у разі виявлення керування водієм ТЗ у стані сп`яніння також повинні вилучити посвідчення водія у такої особи та видати тимчасове посвідчення водія. Натомість поліцейські в ОСОБА_1 посвідчення не вилучали, тимчасовий дозвіл на керування ТЗ не видавали. Такі дії на думку сторони захисту свідчать про те, що порушень ПДР, порядку проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не вчиняв.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що особа яка притягується до адміністративної відповідальності факт вчинення правопорушення не визнає, а будь-які докази, щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП в матеріалах адміністративної справи відсутні.

При таких обставинах приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 130, ст. 283, п.1 ч.1 ст. 247, п.3 ч.1 ст. 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя: