справа №619/5207/21
провадження №3/619/1706/21
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2021 року Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді - Жорняк О.М.,
за участю: секретаря судового засідання - Молотко А.В., прокурора - Івахненка І.С.,
особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дергачі матеріали справи, про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , працюючої: диспетчером Комунального підприємства «Харківводоканал»,
за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ОСОБА_1 , будучи звільненою з посади диспетчера аварійно-диспетчерської служби управління з технічного обслуговуваннявнутрішньобудинкових систем комплексу «Харківводовідведення»КП «Харківводоканал», згідно з п. п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII, являючись суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, та згідно абзацу15 частини 1 статті 1 цього ж Закону суб`єктом декларування, в порушеннявимог абзацу 2 частини 2 ст. 45 Закону № 1700- VII несвоєчасно подаладекларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевогосамоврядування, після звільнення, за період, який охоплює минулий 2020 рік(період з 01 січня до 31 грудня включно), а саме 05.06.2021.
Згідно з наказом КП «Харківводоканал» № 321-к від 28.07.2017 року, ОСОБА_1 призначена на посаду диспетчера аварійно-диспетчерської служби управління з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем комплексу «Харківводовідведення» вказаного підприємства з 01.08.2017 року.
Згідно з наказом КП «Харківводоканал» № 413-к від 30.10.2020 ОСОБА_1 звільнена з посади диспетчера аварійно-диспетчерської служби управління з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем комплексу «Харківводовідведення».
Прокурор у судовому засіданні прохав визнати ОСОБА_1 винуватою у вчиненні інкримінованого правопорушення та накласти стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн.
ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину у вчиненні вищезазначеного правопорушення не визнала, вказавши, що не була попереджена керівництвом про заповнення декларації.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного правопорушення доведена в повному обсязі і підтверджується зібраними і перевіреними в судовому засіданні доказами.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу КП «Харківводоканал» № 321-к від 28.07.2017 року, ОСОБА_1 призначена на посаду диспетчера аварійно-диспетчерської служби управління з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем комплексу «Харківводовідведення» вказаного підприємства з 01.08.2017 року.
Згідно з наказом КП «Харківводоканал» № 413-к від 30.10.2020 ОСОБА_1 звільнена з посади диспетчера аварійно-диспетчерської служби управління з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем комплексу «Харківводовідведення».
Згідно з пп «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII посадових осіб, юридичних осіб публічного права віднесено до суб`єктів на яких поширюється дія цього Закону
Відповідно до абз. 15 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пунктах 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.
Згідно із ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Згідно з абз. 11 ст. 1 Закону визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Роз`ясненням Національного агентства з питань запобігання корупції від 03.02.2021 № «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю» передбачено один із типів декларацій суб`єкта декларування: декларація після звільнення - декларація, яка подається відповідно до абзацу другого частини другої статті 45 Закону до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.
Інформація про місце роботи (проходження служби) та займану посаду суб`єкта декларування у такій декларації зазначається відповідно до місця роботи (проходження служби) та займаної посади, перебування (проходження) на яких зумовили обов`язок подання такої декларації.
Роз`ясненням Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) від 13.02.2020 № 1 «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю» передбачено один із типів декларацій суб`єкта декларування: декларація після звільнення - декларація, яка подається відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація.
Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті З, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Відповідно до п. 2і р. XIII «Прикінцеві положення» Закону встановлено, що декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які відповідно до статті 45 цього Закону подаються за минулий рік до 1 квітня, у 2020 році суб`єкти декларування подають до 1 червня.
Таким чином, ОСОБА_1 , яка з 30.10.2020 звільнена, на виконання абз. 2 ч. 2 ст. 45, п. 21 р. XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» була зобов`язана не пізніше 00 годин 00 хвилин 01 червня 2020 року подати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, (після звільнення) за 2019 рік.
На виконання вказаних вимог Закону ОСОБА_1 , яку з 30.10.2020 звільнено 05.06.2021 о 16.35 год. подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, (після звільнення) за 2020 рік, шляхом заповнення відповідної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції.
ОСОБА_1 в порушення абз. 2 ч. 2 ст. 45, п. 2 р. XIII «Прикінцеві положення» Закону несвоєчасно подала декларацію (після звільнення), чим вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Часом вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією є 05.06.2021 - день несвоєчасного подання декларації соби, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (після звільнення).
Згідно диспозиції частини 1 статті 172-6 КУпАП несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування- є адміністративним правопорушенням, пов`язаним з корупцією, що вчиняється суб`єктом правопорушення, який усвідомлював, що його бездіяльність, державним службовцем є порушенням Закону (є протиправною), тягне за собою адміністративну відповідальність, і бажав так чинити, або свідомо допускав, що така бездіяльність призведе до порушення Закону, хоча не бажав його порушувати.
Вирішуючи справи цієї категорії, суди керуються Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» , Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини.
Міжнародні стандарти протидії корупції зобов`язують держави вживати заходи для встановлення у своєму національному законодавстві відповідальності за вчинення корупційних діянь. Це закріплено, зокрема, у Главі ІІ «Кримінальної Конвенції про боротьбу з корупцією» від 27.01.1999 року, Главі ІІ Додаткового протоколу до неї від 15.05.2003 року, Главі ІІІ «Конвенції ООН проти корупції» від 31.10.2003 року, що ратифіковані Верховною Радою України 18.10.2006 року та є обов`язковими для України.
В рішенні від 08.10.2005 скарга №8812/02 у справі «Wypych v. Poland» Європейський суд з прав людини відхилив скаргу члена місцевої ради в Польщі, який відмовився подати свою майнову декларацію, стверджуючи, що визначений законодавством обов`язок розкривати деталі його фінансового та майнового стану порушував статтю 8 Європейської конвенції про права людини.
Європейський суд з прав людини схвалив оприлюднення та інтернет-доступ до декларацій, вважаючи, що «широка громадськість має правомірний інтерес в тому, щоб пересвідчитися, що місцева політика є прозорою, а інтернет-доступ до декларацій робить доступ до такої інформації дієвим та простим». «Без такого доступу цей обов`язок не матиме практичного значення або реального впливу на міру поінформованості громадськості».
Відповідно до п.п. 12,13 розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року №1376, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та пояснення по суті адміністративного правопорушення, які додаються до протоколу про адміністративне правопорушення, а також викласти мотиви своєї відмови, підписати його.
Особі, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, пропонується надати по суті вчиненого адміністративного правопорушення письмове пояснення, яке підписується зазначеною особою
Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку, передбаченому чинним законодавством, не оскаржувалися.
За наведених обставин посилання ОСОБА_1 щодо відсутності умислу та складу адміністративного правопорушення не спроможні.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Згідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставин, що відповідно до ст.ст.34, 35 КУпАП пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суддею не встановлено.
Таким чином, з огляду на характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь її вини за адміністративне правопорушення, суддя дійшов висновку про накладення адміністративного стягнення у виді мінімального штрафу, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.
Згідно ч.7 ст.285 КУпАП постанова суду про накладення адміністративного стягнення за адміністративне корупційне правопорушення у триденний строк з дня набрання нею законної сили направляється відповідному органу державної влади, органу місцевого самоврядування, керівникові підприємства, установи чи організації, державному чи виборному органу, власнику юридичної особи або уповноваженому ним органу для вирішення питання про притягнення особи до дисциплінарної відповідальності, усунення її згідно із законодавством від виконання функцій держави, якщо інше не передбачено законом, а також усунення причин та умов, що сприяли вчиненню цього правопорушення.
Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1726 ч.1, 283, 284 КУпАП, судя
П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.
Накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 454 гривні судового збору.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О. М. Жорняк