КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/4790/2021 Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 листопада 2021 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Таргоній Д.О., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката адвоката Шипіки Андрія Васильовича на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2021 року щодо притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП)

ВСТАНОВИВ:

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2021 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 гривень 00 копійок.

Відповідно до вказаної постанови суду, 18 травня 2021 року о 06 годині 45 хвилин у м. Києві на Кільцевій дорозі, 14 в, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ГАЗ 2705, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, яка не відповідає дійсності, обличчя блідого кольору, тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився із застосуванням боді камери АА-00550, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (далі - ПДР), за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з вказаною постановою, адвокат Шипіка А.В - захисник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2021 року скасувати, провадження у цій справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції рішення ухваленео без всебічного, повного і об`єктивного зясування обставин справи. Так, судом не надано належної оцінки доводам ОСОБА_1 про те, що йому не була відома причина зупинки поліцією, жодої інформації про наявність неадекватного керування автомобілем з боку ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано. Не вказано і про інше правопорушення правил дорожнього руху ОСОБА_1 , яке би призвело до зупинки транспортного засобу.

Крім того, наявний в матеріалах справи відеозапис є недопустимим доказом, оскільки отриманий з порушенням діючого законодавства та не може бути використаний при дослідженні матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Судом не перевірено походження цього відеозапису, належність його саме співробітникам, які складали протокол, не викликано свідків про допит яких просив ОСОБА_1 .

Також, в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано жодного свідка, який би зафіксував відмову ОСОБА_1 від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, а зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння не відповідають дійсності.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та його представника, адвоката Шипіки А.В. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАПзавданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАПвизначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність цієї особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАПпередбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 130 КУпАПпередбачена адміністративна відповідальність, як за керування транспортними засобами, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Пунктом 2.5 ПДР передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог пунктів 2, 7 Розділу І. Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС і МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський, як це прямо передбачено п. 6 Розділу ІХ Інструкції від 07.11.2015 року № 1395, в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №210501 від 18.05.2021 року вбачається, що 18 травня 2021 року о 06 годині 45 хвилин (протокол було складено о 06 годині 50 хвилин) у м. Києві на Кільцевій дорозі, 14 в, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ГАЗ 2705, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, яка не відповідає дійсності, обличчя блідого кольору, тремтіння пальців рук, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, водій відмовився.

На місці пригоди працівники поліції належним чином роз`яснили ОСОБА_1 порядок проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі та наслідки відмови від проходження такого огляду, так і підстави проведення поверхневого огляду, передбачені ч. 6 ст. 34 «Про Національну поліцію».

Вина ОСОБА_1 підтверджена дослідженими матеріалами справи, зокрема даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 210501 від 18 травня 2021 року (а.с. 1), відеозаписом події, зробленим за допомогою нагрудної камери поліцейського АА-00550, в якому зафіксовано, що ОСОБА_1 дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, ця відмова є зрозумілою і категоричною, що не передбачає двозначного трактування (а.с. 3).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки місцевого суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є обґрунтованими та відповідають нормам законодавства.

Апеляційна скарга адвоката Шипіка А.В в інтересах ОСОБА_1 не містить доводів, які би вказували на незаконність ухваленого судом рішення.

Так, доводи апелянта щодо відсутності в матеріалах справи доказів на підтвердження причини зупинки поліцейськими автомобіля суд вважає безпідставними та зазначає, що вказані обставини не є предметом дослідження в даному провадженні і дії працівників поліції щодо зупинки можуть бути оскаржені в передбаченому законом порядку. За приписами 2.5 ПДР України на водія покладений обов`язок пройти на вимогу поліцейського огляд на стан сп`яніння. Оцінку дій поліцейського, який зупинив водія, може дати або уповноважена особа, яка проводить службову перевірку, або суд в разі оскарження дій поліцейського. В цьому провадженні суд перевіряє правомірність дій поліцейського лише в межах проведення ним огляду на стан сп`яніння.

Вимогами Інструкції № 1395також не передбачено зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення підстав зупинки водіїв, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані, наркотичного сп`яніння, відтак в наведеній частині доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими та відхиляються апеляційним судом.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння не відповідають дійсності суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

За змістом ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у поліцейського виникають після встановлення факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак наркотичного сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції про проходження огляду на стан сп`яніння та відмови особи від проходження такого огляду, яка повинна бути висловлена у формі, яка не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності. Лише після висловлення такої відмови адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Дотримання поліцейським зазначеної процесуальної процедури судом першої інстанції перевірено.

Апеляційний суд звертає увагу, що ч. 1 ст. 130 КУпАПпередбачає відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, відтак відхиляє доводи апеляційної скарги, про те, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння не відповідають дійсності.

Доводи апеляції про порушення поліцейськими процедури огляду у звязку із відсутністю двох свідків суперечать положенням ст. 266 КУпАП, якою передбачено, що огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосуваня таких засобів, огляд проводиться у присутності двох свідків. Отже, враховуючи, що при огляді ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння поліцейським застосовувалися технічні засоби - нагрудна камера АА-00550, то присутність двох свідків була не обов`язковою.

Доводи апелянта про те, що відеозапис отриманий з порушенням діючого законодавства є необґрунтованими, оскільки переглянутий відеозапис події, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, дає підстави стверджувати про те, що ОСОБА_1 дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, ця відмова є зрозумілою і категоричною, що не передбачає двозначного трактування.

Жодних сумнівів в достовірності зазначеного відеозапису у суду апеляційної інстанції не виникає.

Не ґрунтуються на вимогах закону доводи апелянта в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції не допитав свідка, якого апелянт просив викликати в судове засідання.

Так, нормами КУпАП не передбачена обов`язкова участь свідків при розгляді справи про адміністративне правопорушення, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять даних про нприсутність будь-яких свідків під час складання протоколу відносно ОСОБА_1 , в звязку з чим клопотання ОСОБА_1 про виклик свідка в судове засідання в суді апеляційної інстанції було відхилено, як необґрунтоване.

Отже, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на законність постанови та не спростовують висновків про порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України, які підтверджуються вищевказаними доказами, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.

При цьому, апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі.

Апеляційний суд враховує, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів щодо міри відповідальності, призначеної судом першої інстанції, та щодо обставин, які могли бути не враховані судом при накладенні стягнення.

Наведене вказує на необґрунтованість поданої апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з`ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст. 251, 280 КУпАП.

Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події, при винесення постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

За таких обставин постанова Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим суд апеляційної інстанції залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 251, 252, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Шипіки Андрія Васильовича залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Д.О.Таргоній