П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2021 р. м. Кобеляки

Суддя Кобеляцького районного суду Полтавської області Макарчук С.М.,

з участю:

особи, яка притягується до відповідальності: ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання: Колінько О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки матеріали, які надійшли з Відділення поліції № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, про притягнення

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Братулени Ніспоренського району Молдови, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , дата видачі 19.04.2019, орган, що видав 5325, місце роботи ПАФ «МИР» інші дані суду не відомі,

до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

Встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 09 квітня 2021 року, серія ААБ № 159558, 09 квітня 2021 року о 22 годині 05 хвилин на вул. Шевченка в с. Марківка Полтавського району Полтавської області ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки ВАЗ, модель 2105, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest+», № НОМЕР_4 , та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не визнав. Пояснив, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки від сина дізнався, що того переслідував невідомий автомобіль, хотів виїхати на його пошуки, але не встиг.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , допитавши свідка ОСОБА_4 , сержанта поліції Крайника Р.Ю., дослідивши матеріали справи і переглянувши в судовому засіданні відеозапис із нагрудної камери працівника поліції, встановив наступне.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Суд зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 у провину ставиться порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України в редакції чинній станом на 09 квітня 2021 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до частини 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції чинній станом на 09 квітня 2021 року, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Таким чином, з огляду на викладені у протоколі про адміністративне правопорушення відомості, у цій справі з`ясуванню підлягають наступні обставини:

- чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом;

- чи було у визначеному законом порядку запропоновано ОСОБА_1 пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння;

- чи відмовився ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- чи підтверджені відповідні обставини належними, достатніми та допустимими доказами.

Так, у своєму рішенні від 15.03.2019 ВС у справі №686/11314/17 вказував, що транспортний засіб «до самої зупинки мав знаходитись в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли останнє рухається. Коли ж особа перебуває за кермом транспортного засобу із навіть ввімкненим двигуном склад правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП відсутній, оскільки така особа не керувала транспортним засобом.

Керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адмінправопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 09 квітня 2021 року, відповідно до яких останні пояснили, що були свідками того, як ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, але він відмовився пройти такий огляд; відеозаписами на DVD-R диску, на яких зафіксований факт неодноразової відмови ОСОБА_1 в присутності свідків від проходження на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

Разом з тим з переглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери працівника поліції встановити факт руху автомобіля з реєстраційним номером НОМЕР_3 саме під керуванням ОСОБА_1 та момент зупинки цього автомобіля працівниками поліції не можливо. Відповідно до вказаного відеозапису, ОСОБА_1 дійсно перебував за кермом вказаного автомобіля, коли той стояв з вимкненим двигуном посередині ґрунтової дороги провулку (проїзду).

При цьому, під час перегляду відеозапису встановлено, що останній є змонтованим, оскільки хоча відео файл є цілісним, відеозапис не є безперервним.

Якщо із відеозаписів розміщених на диску долученому до справи, вбачається, що вони не є безперервними, постійно перериваються, то їх не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

Зазначене кореспондує із позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 по справі № 216/5226/16-а.

Таким чином, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис не може бути визнано належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення.

Водночас, слід відмітити, що встановити особу, яка керувала автомобілем ВАЗ. 2105 з номерним знаком НОМЕР_3 із поданого відеозапису у будь-якому разі не можливо, оскільки на момент приїзду працівників поліції автомобіль стояв з вимкненим двигуном, а в автомобілі та біля нього були присутні кілька осіб, одна з яких могла керувати цим автомобілем.

При цьому, допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_4 вказував, що 09 квітня 2021 року він відпочивав із дівчиною у центрі. Коли повертався додому помітив, що його переслідує невідомий автомобіль, про що повідомив батькові ОСОБА_1 . Коли свідок приїхав додому, його батько мав намір на вказаному автомобілі поїхати слідом, однак до них під`їхали працівники поліції. Вказані покази свідка не суперечать іншим матеріалам справи та не спростовані іншими наявними доказами.

Свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_5 в судові засідання не з`являлися, постанови про привід вказаних свідків виконані не були, а відтак суд позбавлений можливості заслухати їхні покази, хоча і вжив усі можливі заходи до цього.

Разом з тим, відсутність показів вказаних свідків не впливає на вказаний вище висновок, оскільки свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_5 за наявними у справі даними не бачили момент зупинки автомобіля ВАЗ 2105 з номерним знаком НОМЕР_3 .

Таким чином, оскільки відмова від проходження огляду на стан сп`яніння особою, яка не керувала транспортним засобом, не входить до складу правопорушення, визначеного частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а наявними матеріалами справи не доведено того, що ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2105 з номерним знаком НОМЕР_3 , наявність складу цього адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі, в його діях відсутня.

Згідно з частиною 2 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі якщо у діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 247, частиною 2 статті 251, пунктом 3 частини 1 статті 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

Постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 цього Кодексу у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя