Провадження № 3/761/7190/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Дунаєвська Д.Л., за участю секретаря судового засідання Вознюк Д.М., прокурора Дяченка В.П.,особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Коротюка М.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від Управління проведення обов`язкових повних перевірок Національного агентства з питань запобігання корупції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працює начальником Київського міського відділу державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 4 ст. 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 1726 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 12.07.2021 № 41-01/13/21, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника Київського міського відділу державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), подала завідомо недостовірні відомості у щорічній декларації за 2019 рік, які відрізняються від достовірних на суму 11 919 052,51 грн.

Так, згідно з наказом Міністерства юстиції України від 24.12.2019 № 442/03 ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Київського міського відділу державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Відповідно до пп. «а» п. 1 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 31.03.2020 подала до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічну декларацію за 2019 рік (унікальний ідентифікатор документа - 1Т239Ьес1-9478- 477Ь-931с-Б).

На підставі абз. 5 ч. 1 ст. 513 Закону України «Про запобігання корупції», пп. 4 п. 2 розділу II «Порядку проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», затвердженого наказом Національного агентства від 29.01.2021 №26/21, Національним агентством за результатами розгляду звернення відібрана для проведення повної перевірки щорічна декларація за 2019 рік, подана ОСОБА_1 .

Вказаною перевіркою було встановлено, що у розділі 13 «Фінансові зобов`язання» декларації суб`єкт декларування не вказав відомостей про фінансові зобов`язання, які виникли у нього на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк», у розмірі 447 475,71 дол. США або 11 919 052,51 грн.

Під час проведення перевірки у цій частині особою, яка склала вказаний протокол, було встановлено, що ОСОБА_2 , колишній чоловік суб`єкта декларування, уклав кредитний договір від 19.08.2008 № 496-001/08Р з ПАТ КБ «Правекс-Банк» на суму 300 000,00 дол. США.

Суб`єкт декларування відповідно до договору поруки від 20.08.2008 № 496-001/08Р-1 зобов`язався нести солідарну майнову відповідальність перед ПАТ «КБ «Правекс-Банк» за виконання в повному обсязі зобов`язань ОСОБА_2 щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу у строк до 19.08.2028 та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості.

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору виникла заборгованість, сума якої на 10.06.2016 становила 447 475,71 дол. США, у тому числі: заборгованість за кредитом - 280 244,00 дол. США; заборгованість за процентами - 167 231,71 дол. США, за стягненням якої банк звернувся до суду до ОСОБА_2 , суб`єкта декларування та інших осіб як солідарних співвідповідачів.

Відповідно до рішення Апеляційного суду міста Києва від 09.11.2017 у справі № 752/10274/16-ц, яке набрало законної сили, суб`єкт декларування як поручитель є боржником щодо виконання зобов`язань за кредитним договором від 19.08.2008 № 496-001/08Р, укладеним колишнім чоловіком ОСОБА_2 з ПАТ КБ «Правекс-Банк».

Відтак, на думку особи яка склала протокол, станом на кінець звітного періоду у суб`єкта декларування наявне фінансове зобов`язання у розмірі 11 919 052,51 грн (з урахуванням офіційного курсу гривні до долара США, встановленого Національним банком України станом на 09.11.2017 - 26,6362 грн), яке підлягало відображенню у розділі 13 декларації.

Таким чином, суб`єкт декларування у розділі 13 декларації зазначив недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних на суму 11 919 052,51 грн, чим не дотримався вимог п. 9 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції».

Крім того, під час проведення перевірки також було встановлено, що у розділі 3 «Об`єкти нерухомості» декларації суб`єкт декларування не вказав відомостей про квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , частина (46/100) яка належить йому на праві власності з 01.11.1995. Встановити вартість вказаного майна під час перевірки не вдалося.

Враховуючи вищевикладене, на думку особи, яка склала даний протокол, суб`єкт декларування був зобов`язаний відобразити у розділі 13 «Фінансові зобов`язання» декларації відомості про фінансові зобов`язання, які виникли у нього на користь ПАТ КБ «Правекс- Банк», у розмірі 447 475,71 дол. США або 11 919 052,51 грн, та у розділі 3 «Об`єкти нерухомості» декларації - про квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , частина (46/100) яка належить йому на праві власності з 01.11.1995.

Такі дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за ч. 4 ст. 1726 КУпАП.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Коротюк М.Г. заперечував щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Так, адвокат зазначив, що як обґрунтування наявності обов`язку у ОСОБА_1 вказати в розділі «Фінансові зобов`язання» зобов`язання за договором поруки № 496-001/08Р-1 особа, яка склала протокол, посилається на рішення Апеляційного суду міста Києва від 09.11.2017 у справі № 752/10274/16-ц, водночас постановою Верховного суду від 08.09.2021 вказане рішення було скасовано. Про наявність касаційного оскарження рішення Апеляційного суду міста Києва від 09.11.2017 ОСОБА_1 також повідомляла уповноважену особу НАЗК під час відібрання у неї пояснень, водночас всупереч цьому уповноваженою особу складено протокол на неї в цій частині. Крім того, адвокат звернув увагу і на відсутність у законодавстві обов`язку суб`єкта декларування зазначати в декларації у розділі «Фінансові зобов`язання» зобов`язання за договором позики.

В частині складання протоколу відносно ОСОБА_1 щодо не зазначення нею в декларації в розділі «Об`єкти нерухомості» нерухомості у вигляді 46/100 квартири за адресою: АДРЕСА_2 , адвокат зазначив, що ОСОБА_1 не було відомо про наявність у неї права власності на частку у вказаній квартирі, оскільки право власності на 46/100 квартири ОСОБА_1 набула у 14 років на підставі договору дарування від 01.11.1995. Вказаний договір дарування ОСОБА_1 не підписувала, оскільки на той час була неповнолітньою, а відтак договір підписав її батько ОСОБА_3 .

Таким чином, адвокат просить провадження у справі закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП, у зв`язку з недоведеністю належними та допустимими доказами наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КупАП в діях ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вказаних правопорушеннях не визнала та зазначила, що за договором позики вона була лише поручителем, а кредит оформлено на її колишнього чоловіка, судові процеси щодо стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором на даний час тривають та остаточного рішення не прийнято. Також підтвердила про її не обізнаність про наявність права власності на 46/100 квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Прокурор Дяченко В.П. в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 виною у вчиненні адміністративного правопорушення та призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу, оскільки вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується у повному обсязі, зібрані докази є достатніми для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, заслухавши доводи ОСОБА_1 та її адвоката Коротюка М.Г., прокурора Дяченка В.П., суд дійшов висновку про наступне.

Згідно наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2019 № 442/03 ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Київського міського відділу державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Таким чином, перебуваючи на посаді на ОСОБА_1 в силу положень пп. «а» п. 1 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» покладається обов`язок щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

ОСОБА_1 вказаний обов`язок виконала, однак, як встановлено проведеною перевіркою, у поданій нею декларації за 2019 рік зазначила завідома недостовірні відомості, а саме, у розділі «Фінансові зобов`язання» не зазначила наявності у неї зобов`язання за договором поруки від 20.08.2008 № 496-001/08Р-1, а також у розділі «Об`єкти нерухомості» не зазначила щодо наявності у неї нерухомості у вигляді 46/100 квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі даної перевірки Національним агентством з питань запобігання корупції на ОСОБА_1 складений протокол про вчинення нею адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 1726 КУпАП.

Розглядаючи вказаний протокол в частині адміністративного правопорушення щодо не зазначення ОСОБА_1 у розділі «Фінансові зобов`язання» наявності у неї зобов`язання за договором поруки від 20.08.2008 № 496-001/08Р-1, суд зазначає наступне.

Так, ч. 4 ст. 1726 КУпАП передбачена відповідальність за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Таким чином, однією з ознак складу вказаного адміністративного правопорушення є завідома недостовірне, тобто свідоме зазначення або не зазначення суб`єктом декларування певного майна або відомостей про його вартість, певних зобов`язань у декларації, які не відповідають дійсності.

В силу ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Суб`єктивна сторона правопорушення за ч. 4 ст. 1726 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

Таким чином, наданими суду матеріалами має бути доведено, що ОСОБА_1 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, мала мету внести до декларації недостовірні відомості стосовно вказаного зобов`язання.

Водночас, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, особа уповноважена на складання протоколу дійшла висновку про наявність у ОСОБА_1 зобов`язання за договором поруки від 20.08.2008 № 496-001/08Р-1 на підставі рішення Апеляційного суду міста Києва 09.11.2017, яке було скасовано Верховним Судом. З протоколу також вбачається, що особі, яка склала даний протокол, було відомо з пояснень ОСОБА_1 про наявність касаційного оскарження вказаного рішення у Верховному Суді.

Разом з тим, уповноваженою особою належних доводів щодо вказаних пояснень ОСОБА_1 у протоколі не наведено.

Так, у протоколі зазначено, що «пояснення не враховано, оскільки наявність зобов`язання підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили, а його оскарження обґрунтовується нібито пропуском позивачем строку позовної давності. Крім того, припинення зобов`язання можливе або шляхом його виконання, або прощення боргу, чого не відбулося».

В той же час, як вбачається з долучених до протоколу матеріалів, на момент складання протоколу вже було винесено ухвалу Верховного Суду від 02.07.2021 про зупинення виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 09.11.2017, а в подальшому постановою Верховного Суду від 08.09.2021 рішення Апеляційного суду міста Києва від 09.11.2017 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відтак, на переконання суду, наявність касаційного оскарження, а також судового рішення про зупинення виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 09.11.2017 не покладало на ОСОБА_1 обов`язку щодо зазначення у розділі «Фінансові зобов`язання» наявності у неї зобов`язання за договором поруки від 20.08.2008 № 496-001/08Р-1, оскільки факт існування такого зобов`язання і був предметом оскарження.

Таким чином, оцінка наявних доказів у їх сукупності не дозволяє дійти до беззаперечного висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 1726 КУпАП (в частині не зазначення у розділі «Фінансові зобов`язання» наявності зобов`язання за договором поруки від 20.08.2008 № 496-001/08Р-1).

Частиною 1 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження у справі відносно ОСОБА_1 (в частині не зазначення у розділі «Фінансові зобов`язання» наявності зобов`язання за договором поруки від 20.08.2008 № 496-001/08Р-1) підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 1726 КУпАП.

Розглядаючи вказаний протокол в частині адміністративного правопорушення щодо не зазначення ОСОБА_1 у розділі «Об`єкти нерухомості» наявності у неї нерухомості у вигляді 46/100 квартири за адресою: АДРЕСА_2 , суд зазначає наступне.

Відповідно до протоколу ОСОБА_1 у розділі «Об`єкти нерухомості» декларації не вказала відомостей про квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , частина (46/100) якої належить їй на праві власності з 01.11.1995.

Так, як вбачається з наявного в матеріалах справи договору дарування від 01.11.1995, ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_3 , який діяв інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 належну ОСОБА_4 46/100 квартири АДРЕСА_2 .

Відтак, з 01.11.1995 ОСОБА_1 на праві власності належить 46/100 квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Відомостей щодо вчинення будь-яких інших реєстраційних дій після укладання даного договору дарування з вказаною частиною квартири матеріали справи не містять. Таких відомостей також не встановлено і в судовому засіданні.

При цьому, суд надає критичної оцінки доводам ОСОБА_1 щодо її необізнаності про наявність у неї права власності на 46/100 квартири за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки вказана квартира розташована у історичному центрі міста Києва, ціна на частину даної квартири на ринку нерухомості є досить висока, що не може свідчити про необізнаність ОСОБА_1 про наявність у неї на праві власності частки квартири. Також про факт обізнаності ОСОБА_1 про права власності на вказану квартиру свідчить заява ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яка долучена до матеріалів справи, з якої вбачається, що починаючи з 2019 року ОСОБА_1 разом зі своїм чоловіком без згоди інших співвласників почали ремонті роботи в належній ОСОБА_1 частці квартири.

Відповідно до змісту протоколу встановити вартість вказаного майна під час перевірки не вдалося.

Водночас, згідно листа директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 06.05.2021, який долучений до протоколу, ринкова вартість частки комунальної квартири ( 46/100) загальною площею 52.0 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , в цінах станом на 31.12.2019, могла складати 76 440 дол. США, що в гривневому еквіваленті (згідно офіційного курсу до долара США, встановленого Національним банком України, в цінах на 31.12.2019 (1 дол. США = 23.6862 грн)), могла складати 1 810 573 грн. (один мільйон вісімсот десять тисяч п`ятсот сімдесят три грн.).

Таким чином, ОСОБА_1 у декларації за 2019 рік у розділі «Об`єкти нерухомості» повинна була зазначити відомості щодо наявності у неї нерухомості у вигляді 46/100 квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Вищевказане свідчить, що суб`єкт декларування не вжив заходів для відображення у декларації достовірної інформації, яка підлягає декларуванню у розділі 3 «Об`єкти нерухомості».

Поважних причин, які б перешкоджали поданню декларації з достовірними відомостями, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 4 ст. 1726 КУпАП (в частині не зазначення у розділі «Об`єкти нерухомості» наявності нерухомості у вигляді 46/100 квартири за адресою: АДРЕСА_2 ), у зв`язку з чим вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності в цій частині у виді штрафу в межах санкції зазначеної статті.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 7, 10, 33, ч. 4 ст. 1726, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 252, 280, 283-285, 287-291 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (в частині не зазначення у розділі «Фінансові зобов`язання» наявності зобов`язання за договором поруки від 20.08.2008 № 496-001/08Р-1), закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 1726 КУпАП.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 4 ст. 1726 КУпАП (в частині не зазначення у розділі «Об`єкти нерухомості» наявності нерухомості у вигляді 46/100 квартири за адресою: АДРЕСА_2 ), та застосувати до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу в вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Строк пред`явлення постанови до виконання становить три місяці з дня набрання постановою законної сили.

На постанову суду по справі про адміністративне правопорушення може бути подана скарга до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Д.Л. Дунаєвська