Справа № 156/310/21
Номер провадження: 3/156/170/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2021 року смт Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Малюшевська І.Є., у присутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності та її захисника, розглянувши матеріали справи, що надійшли з відділу поліцейської діяльності №1 (сел. Іваничі) Володимир-Волинського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), уродженця с. Щенятин, Іваничівського району, Волинської області, українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , працюючого в СВК «Перемога»,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

учасники справи:

особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисник Омелянюк М.В.,

про права передбачені ст. 268 КУпАП, ст.ст. 10, 63 Конституції України особі роз`яснено,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, виніс постанову про наступне:

в с т а н о в и в :

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи

19.04.2021 року о 20:30 год. в с. Щенятин по вул. Стуги, 15 Володимир-Волинського району ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest № 6810, огляд зафіксовано на нагрудну камеру № 846, результати огляду становлять 0,93 ‰.

Констатовано, що такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ІІ. Пояснення учасників справи

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні 13.05.2021 року свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушенняне визнав, заперечив обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та зазначивши, що не керував транспортним засобом і не був у стані алкогольного сп`яніння.

Судове засідання призначене на 13.05.2021 року судом було відкладене за клопотанням захисника з метою виклику в наступне судове засідання працівників поліції, які складали протокол, для дачі додаткових пояснень.

В судове засідання 03.06.2021 року працівники поліції не з`явилися.

Також, в судовому засіданні 03.06.2021 року ОСОБА_1 від своїх письмових пояснень від 19.04.2021 року, що містяться у матеріалах справи відмовився, заперечивши обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 19.04.2021 року. Так, ОСОБА_1 заперечив перебування в стані алкогольного сп`яніння, вказавши, що був повністю тверезим та не вживав алкогольні напої взагалі. Вказав, що транспортним засобом не керував, а стояв біля нього, оскільки закінчився бензин. У працівників патрульної поліції не було підстав для його зупинення. А погоджувався на місці події, що випив спиртні напої, оскільки був наляканий.

Захисник Омелянюк М.В. в судовому засіданні 03.06.2021 року вказав, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а стояв біля нього, що вбачається із відеозапису, тобто він не був в статусі водія, що передбачено КУпАП, не вчиняв активних дій. Окрім того, зазначив, що ОСОБА_1 не міг вживати алкогольні напої, оскільки у його власності перебуває три автомобілі. Огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводився без свідків, при цьому відсутній сертифікат на технічний прилад Drager Alcotest 6810, яким вимірювався вміст алкоголю в крові ОСОБА_1 . З квитанції технічного приладу Drager Alcotest 6810 нічого не вбачається, така написана вручну працівником патрульної поліції, що є недопустимим доказом. Зауважив, що час на роздруківці з Драгеру різниться із часом проведення огляду зафіксованим на відеозаписі. Зазначені обставини вказують, що протокол складений на ОСОБА_1 неправомірно, оскільки поліцейські постійно здійснювали маніпуляції з камерою.

ІІІ. Застосоване судом законодавство

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Як зазначено в ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

У ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Допустимість доказів це придатність їх для використання у адміністративному процесі за формою, на відмінну від їх належності придатність для використання за змістом.

При цьому, у відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією статті 130 КУпАП передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - передбачає адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну Поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2 Загальних положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735: огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 3 ч. 1 зазначеної Інструкції ознаками алкогольного ( наркотичного ) сп`яніння є: - запах алкоголю з порожнини рота; - порушення координації рухів;- порушення мови;- виражене тремтіння пальців рук; - різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;- поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 6 частин 1 визначено, що огляд проводиться двома альтернативними способами: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); - лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У справі Проніна проти України, № 63566/00, від 18 липня 2006 року Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

ІV. Оцінка суду щодо фактичних обставин справи

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Омелянюка М.В., дослідивши матеріали справи та відеозаписи, суддя дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 було те, що 19.04.2021 року о 20 год. 30 хв. в с. Щенятин, вул. Стуги, 13 водій, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21013 д.н.з. НОМЕР_2 , під час зміни напрямку руху не увімкнув світловий покажчик повороту, та керував транспортним засобом з несправним лівим габаритним вогнем, чим порушив п. 9.2 А, 31.4.7ї ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП. За наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , винесено постанову БАБ № 982918 від 19.04.2021 року.

При цьому судом наголошується, що ОСОБА_1 дії працівників поліції щодо складання відносно нього постанови БАБ № 982918 від 19.04.2021 року про адміністративне правопорушення не оскаржував.

Протокол серії ДПР18 № 230275 від 19.04.2021 року складений уповноваженою на те посадовою особою, в межах наданих їй повноважень, відповідає вимогам ст.ст. 255, 256 КУпАП та в силу ст. 251 КУпАП є доказом у справі.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 230275 від 19.04.2021 року підписаний ОСОБА_1 власноручно. У рядку «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення» вказано: «з протоколом згідний» та наявний підпис ОСОБА_1 . Зауваження до протоколу відсутні.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина повністю підтверджується матеріалами адміністративної справи, оголошеними та дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 230275 від 19.04.2021 року;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де вказано результат огляду на стан сп`яніння позитивний, 0,93‰.;

- інформаційним листом (роздруківки з даними на термопапері) технічного приладу Drager Alcotest 6810, згідно з якими вміст алкоголю в крові водія ОСОБА_1 становив 0,93‰.

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , доданими до матеріалів справи, згідно яких 19.04.2021 року близько 20 год. 20 хв. він випив пляшку пива «Чернігівське» та сто грам горілки, вживав в своєму транспортному засобі в с. Щенятин по вул. Стуги. Додатково зазначив, що вживав алкогольні напої сам та керував транспортним засобом теж сам;

- даними відеозапису з нагрудної камери № 846. З відеозапису обставин правопорушення, доданого до матеріалів справи, вбачається, що 19.04.2021 року працівники поліції у зв`язку із зміною напрямку руху транспортного засобу помітили автомобіль «ВАЗ 21013», д.н.з. НОМЕР_2 , який зупинився на вул. Стуги, 13 в с. Щенятин Володимир-Волинського району Волинської області, неподалік від місця проживання ОСОБА_1 . Переглядом відеозапису встановлено, що після зупинки транспортного засобу, водій за кермом у вказаному автомобілі був відсутній та знаходився біля авто. ОСОБА_1 пояснив, що дійсно керував даним транспортним засобом та в ході розмови з працівниками патрульної поліції підтвердив вживання ним алкогольних напоїв.

З відеозапису фіксування факту адміністративного правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 протягом всього часу проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння намагався уникнути складення працівниками патрульної поліції протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього.

При цьому, судом враховується, що ОСОБА_1 дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 230275 від 19.04.2021 року не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього, - суду не скеровував.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів досліджені судом докази, які надані органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення, у суду не має.

Суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 та його захисника про те, що перший не керував транспортним засобом «ВАЗ 21013», д.н.з. НОМЕР_2 , оскільки вони повністю спростовуються доказами, дослідженими в ході судового розгляду, зокрема, відеозаписом подій, на підставі якого можна дійти висновку, що саме ОСОБА_1 керував вищевказаним транспортним засобом та є суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення.

Твердження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про те, що перший не перебував у стані алкогольного сп`яніння також не заслуговують на увагу, оскільки суперечать матеріалам справи. У судовому засіданні двічі було оглянуто та прослухано момент відеозапису, де ОСОБА_1 підтверджує працівникам патрульної поліції те, що вжив пляшку пива та сто грам горілки. Даних щодо самостійного проходження такого огляду, у зв`язку із незгодою з показами алкотестера, водієм ОСОБА_1 до суду не надано, хоча огляд водій повинен був пройти не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, а тому водій мав реальну можливість надати відповідний висновок до суду. Суд вважає, що ОСОБА_2 , будучи захисником Халімона А.Р., намагається допомогти клієнту, а сам ОСОБА_1 намагається уникнути відповідальності за скоєне правопорушення, і, як наслідок, намагаються ввести суд в оману щодо дійсних обставин справи.

Посилання захисника на те, що квитанція з результатом Alkotest "Drager" 6810, згідно з якими вміст алкоголю в крові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, становив 0,93‰ була складена до проведення огляду, є також безпідставними та такими, що не відповідають нормам законодавства та не ґрунтуються на матеріалах справи.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 чотири рази дув у трубку алкотестеру "Drager". Твердження захисника про те, що покази не співпадають не заслуговують на увагу, оскільки після заміни батарейки ОСОБА_1 подув один раз у прилад, який відразу показав результат. Суд критично сприймає зауваження захисника Омелянюка М.В. про те, що, з квитанції нічого не вбачається, та, що покази Alkotest "Drager" є незаконними. Таке спростовується відеодоказом, з якого вбачається повна процедура проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 з наступним роздрукуванням квитанції з надрукованими показами вмісту алкоголю в крові водія ОСОБА_1 (0,93‰).

Щодо зауваження захисника, що зазначений в інформаційному листі (роздруківки з даними на термопапері) технічного приладу Drager Alcotest 6810 час та час на відеозаписі різняться, суд вважає зазначити наступне. З відео вбачається, що технічний прилад Drager Alcotest 6810 розрядився, внаслідок чого працівником поліції було замінено батарейки в такому. Після повторного увімкнення приладу, час на такому міг налаштуватися некоректно. Однак, така неточність не може впливати на належність та допустимість вказаних доказів, оскільки повну процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 зафіксовано на відеозаписі (відеофіксація послідовна та безперервна) що виключає об`єктивні обставини ставити під сумнів вищезазначений доказ.

Твердження захисника Омелянюка М.В. про те, що огляд ОСОБА_1 проводився без свідків не заслуговує на увагу так, як спростовується ч. 2 ст. 266 КУпАП.

Таким чином, відмова ОСОБА_1 від своїх письмових пояснень від 19.04.2021 року, що містяться у матеріалах справи, заперечення обставин, зазначених у протоколі та зафіксованих на відеозаписі, невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП судом розцінюється як спосіб захисту власних інтересів і спробу уникнути адміністративної відповідальності.

Суд звертає увагу на те, що письмові пояснення надані ОСОБА_1 19.04.2021 року та дані відеозапису з нагрудної камери № 846 щодо обставин правопорушення повністю узгоджуються між собою та у своїй сукупності підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Усі інші аргументи ОСОБА_1 та його захисника не беруться судом до уваги, оскільки не містять доказового підґрунтя і спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

Аналізуючи наведені докази та дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суддя приходить до переконання в доведенні винуватості ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

V. Накладення адміністративного стягнення

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 34 КУпАП, не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 35 КУпАП, не встановлено.

Суд виходить не з принципу формального підходу до вирішення справи, а саме з необхідності забезпечення судом уникнення порушень прав і свобод інших громадян, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а тому, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є виправданим, оскільки його вина є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом», та цього вимагають справжні інтереси суспільства, на охорону яких і направлені завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення. Таким чином, вирішуючи питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, суддя вважає необхідним застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно довідки поліцейського СРПП ВПД № 1 (сел. Іваничі) Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області Брися І. № 815/52/2/01-2021 від 19.04.2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видавалось посвідчення водія серії НОМЕР_3 .

Відтак, до ОСОБА_1 підлягає застосуванню й додаткове покарання - позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Визначений вид та розмір покарання за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

VІ. Судові витрати

Згідно вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454,00 грн.

Оскільки, особу, що притягається до адміністративної відповідальності, тобто ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, то вважаю за необхідне стягнути з останнього судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454,00 грн.

Керуючись ч. 1 ст. 130, ст.ст. 33, 34, 40-1, 283, 284 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) визнати виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч двісті гривень 00 коп.) (призначення платежу: 21081300; ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); р/о UA0003001) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/ м.Київ/ 22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UА0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.) судовий збір в розмірі 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 коп.).

Штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу.

У разі несплати штрафу у встановлений строк стягнути суму штрафу у порядку примусового виконання постанови у подвійному розмірі.

Строк пред`явлення постанови для виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області.

Суддя І. Є. Малюшевська