Справа №486/385/21
Провадження № 33/812/358/21
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 листопада 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,

за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, яку ухвалив Южноукраїнський міський суд Миколаївської області під головуванням судді Далматової Г.А. у приміщенні цього суду 26 квітня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн.,

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ№116686 від 08 березня 2021 р., 08 березня 2021 р. о 13:30 годин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat» державний номерний знак НОМЕР_2 по вул. Набережній Енергетиків біля будинку 29 в м. Южноукраїнськ Миколаївської області, під час руху не вибрала безпечної швидкості, не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечної дистанції, в результаті чого допустила зіткнення з автомобілем «Daewoo Nexia» державний номерний знак НОМЕР_3 , який рухався попереду, чим порушила п. п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 р. Внаслідок зіткнення обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 26 квітня 2021 р. ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн.

15 жовтня 2021 р. особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подала до суду апеляційну скаргу на вказану постанову з пропуском строку на її подачу та клопотанням про його поновлення.

Мотивуючи клопотання про поновлення строку, ОСОБА_1 зазначила, що була відсутньою в судовому засіданні під час проголошення оскаржуваної постанови у зв`язку зі хворобою дітей. Повістку на 26 квітня 2021 р. отримала, але в телефонній розмові попередила суд про неможливість бути присутньою в судовому засідання. Вважала, що судове засідання того дня не відбулося. Оскільки, повісток на наступні судові засіданні вона більше не отримувала, 01 липня 2021 р. звернулася до суду першої інстанції з заявою про надання інформації про дату наступного засідання. У відповідь на її заяву судом першої інстанції їй було надіслано копію оскаржуваної постанови. Ознайомившись з її текстом ОСОБА_1 09 липня 2021 р. звернулася до суду з заявою про ознайомлення з матеріалами справи, оскільки прийняти рішення щодо оскарження вказаної постанови вона змогла тільки встановивши чи порушені її права під час розгляду справи чи ні.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, надіслала до апеляційного суду клопотання про розгляд справи без її участі.

Потерпілий також в судове засідання не з`явився,про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи, що діючим законодавством перебіг строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення пов`язаний не з моментом отримання її копії, а з днем винесення постанови суду, то причини пропуску процесуального строку на оскарження судового рішення, на які посилається ОСОБА_1 , не можуть розцінюватись судом апеляційної інстанції як поважні, оскільки встановлені у даній справі обставини не є такими, що об`єктивно свідчать про пропуск цього строку з поважної причини.

Так, 28 червня 2018 р. Європейський суд з прав людини ухвалив рішення у справі «Осовська та інші проти України», у якому встановив порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв`язку з недотриманням принципу юридичної визначеності. При цьому у пунктах 26, 27 рішення суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права частиною спільної спадщини Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» пункт 61). Юридична визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішень. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного розгляду справи та її нового вирішення. Повноваження судів вищих інстанцій щодо перегляду мають здійснюватись для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен розглядатись як прихований засіб оскарження, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для повторного розгляду. Відступ від цього принципу може бути виправданим лише коли він обумовлений особливими та непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» пункт 52).

Хоча, перш за все, саме до повноважень національних судів належить вирішувати питання про будь-яке поновлення строку на апеляційне оскарження, такі повноваження не є необмеженими. Національні суди зобов`язані навести підстави. У кожній справі суди мають перевірити, чи можуть підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження виправдати втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує свободу розсуду судів щодо часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справах «Пономарьов проти України» пункт 41, та «Устименко проти України» пункт 47).

З аналізу практики ЄСПЛ вбачається, що поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим та вважається співвідносним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, зазвичай, якщо: 1) пропуск строку є поважний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки скаржника, а тим більше, якщо пропуск строку стався з вини судів попередніх інстанцій, зокрема, у зв`язку з несвоєчасним врученням повного тексту судового рішення при одночасній добросовісній поведінці скаржника та вчиненні останнім усіх залежних від нього дій з метою отримання такого рішення; 2) оскарження судового рішення здійснюється не з метою перегляду остаточного рішення, а обумовлене метою виправлення судової помилки, яка має суттєве значення для захисту прав та інтересів особи або становить значний суспільний або у, виняткових випадках, державний інтерес.

Отже, відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Зокрема підставою для поновлення такого строку може бути неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., рішення у справах «Александр Шевченко проти України» п. 27, та «Трух проти України»).

Як вбачається з матеріалів справи, постанова судді першої інстанції відносно ОСОБА_1 була винесена судом 26 квітня 2021 р.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що 26 квітня 2021 р. у судовому засіданні під час проголошення оскаржуваної постанови ОСОБА_1 присутньою не була. Про розгляд справи 26 квітня 2021 р. була повідомлена. В матеріалах справи міститься заява про надання інформації про дату наступного засідання по справі(а.с.29), а також супровідний лист про направлення ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови (а.с.30).

З тексту апеляційної скарги вбачається, що у судовому засіданні в день проголошення оскаржуваної постанови присутньою не була, у зв`язку з хворобою дітей, про що ОСОБА_3 повідомила суд першої інстанції в телефонному режимі. З заявою про надання інформації про дату наступного засідання по справі ОСОБА_1 звернулася 01 липня 2021 р., у відповідь на яку суд першої інстанції надіслав їй копію винесеної постанови. Станом на 09 липня 2021 р. ОСОБА_1 знала про винесення щодо неї постанови суду першої інстанції від 26 квітня 2021 р. та вже була ознайомлена з її змістом.

Отже, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 була обізнана про існування оскаржуваної постанови станом на 09 липня 2021 р. та могла звернутися з апеляційною скаргою значно раніше, ніж 13 жовтня 2021 р.

Таким чином, ОСОБА_1 не надано апеляційному суду доказів на підтвердження поважності причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції. За таких обставин суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції апелянтом був пропущений без поважних причин та не підлягає поновленню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 26 квітня 2021 р., якою ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн.

Апеляційну скаргу разом з додатками повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.М.Базовкіна