Справа № 456/5289/20
Провадження № 3/456/21/2021
ПОСТАНОВА

іменем України

28 січня 2021 року Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Бучківська В. Л. , розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ст.44-3 КУпАП (в редакції закону № 530-IX від 17.03.2020),

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 01.11.2020 близько 23:00, знаходився м. Стрий по вул. Вокзальній, в приміщенні Вокзалу, без засобів індивідуального захисту, зокрема, респіратора, захисної маски, та без документів, що посвідчують особу, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.1 п. 10, п.п.2 п.10 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 та вчинив правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП (в редакції закону № 530-IX від 17.03.2020).

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча повідомлявся про час і місце розгляду справи на 12.01.2021, 28.01.2021, однак рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу повернулись на адресу суду 12.01.2021 та 28.01.2021 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Зважаючи на наведене та врахувавши сповіщення ОСОБА_1 про розгляд адміністративних матеріалів, судом вирішено провести розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 , що не суперечить правовим приписам ч.2 ст.268 КУпАП.

До вказаних висновків суд прийшов, зокрема виходячи і з наступного.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 , суд враховує, що останній був добре обізнаний з фактом складення на нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст.44-3 КУпАП. Слід також звернути увагу і на той факт, що останній не заявляв жодних клопотань до суду про витребування доказів, виклик свідків і не висловлював своїх міркувань щодо законності складення на нього протоколу.

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, підстав для скерування справи для додаткового оформлення суддя не вбачає, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також враховуючи закінчення строків притягнення особи до відповідальності, суд вважає, що слід вирішити справу за відсутності особи, що притягається до адміністартивної відповідальності та в межах тих доказів, які містяться у матеріалах справи та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП (в редакції Закону № 530-IX від 17.03.2020), виходячи з наступного

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Так, згідно диспозиції ст. 44-3 КУпАП відповідальність за даною нормою закону настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. (в редакції Закону № 530-IX від 17.03.2020),

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2» (в редакції від 16.03.2020 року) на усій території України з 12 березня 2020 року встановлено карантин.

Статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ (далі Закон №1645-ІІІ) від 6 квітня 2000 року визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно статті 29 Закону №1645-ІІІ карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно ст.41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Законом України №530-1Х від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновірусної хвороби (COVID-19 )» внесені зміни до КУпАП, який доповнено ст.44-3, такого змісту: «стаття 44-3. Порушення правил щодо карантину людей. Порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Відповідно до положень ст.44-3 КУпАП відповідальність настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. (в редакції Закону № 530-IX від 17.03.2020),

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 з 12.03.2020 по 03.04.2020 на всій території України встановлено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 239 карантин продовжено до 24 квітня 2020року, Постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 року № 291 до 11 травня 2020року, Постановою Кабінету Міністрів України від 04 травня 2020 року № 343 до 22 травня 2020 року, Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2020 року № 392 до 22 червня 2020року, Постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 500 до 31 липня 2020року, Постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 до 31 серпня 2020року, Постановою Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2020 року № 760 до 31 жовтня 2020 року, Постановою Кабінету Міністрів України від 13 жовтня 2020 року № 956 до 31 грудня 2020 року.

Згідно з вимогами п.п1 п. 10 та п.п.2 п 10 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» встановлено, що на території України на період дії карантину забороняється: перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно; перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 01.11.2020 близько 23:00, знаходився м. Стрий по вул. Вокзальній, в приміщенні Вокзалу, без засобів індивідуального захисту, зокрема, респіратора, захисної маски, та без документів, що посвідчують особу, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.1 п. 10, п.п.2 п.10 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 та вчинив правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП (в редакції закону № 530-IX від 17.03.2020).

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, вчиненому при вище викладених обставинах повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного рішення, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 349984 від 01.11.2020, згідно якого ОСОБА_1 01.11.2020 близько 23:00, знаходився м. Стрий по вул. Вокзальній, в приміщенні Вокзалу, без засобів індивідуального захисту, зокрема, респіратора, захисної маски, та без документів, що посвідчують особу, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.1 п. 10, п.п.2 п.10 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 та вчинив правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП (в редакції закону № 530-IX від 17.03.2020) /а.с.2/;

- поясненнями ОСОБА_1 від 01.11.2020, з яких вбачається, що він перебував в м. Стрий по вул. Вокзальній, в приміщенні Вокзалу, без засобів індивідуального захисту, де очікував на поїзд, яким мав відправитись додому в м. Сваляву Закарпатської області. Розуміючи, що вокзал є громадським місцем, він не одягнув маску, хоча навколо були інші громадяни і він мав одягнути маску, вину визнає /а.с.3/.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають.

Суд вважає, що під час складення протоколу ДОП СППП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області повністю дотримано вимоги ст.256 КУпАП, такий протокол складено уповноваженою особою, його форма та зміст повністю відповідають чинному законодавству.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП (в редакції Закону № 530-IX від 17.03.2020) є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Підстав для закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП (в редакції Закону № 530-IX від 17.03.2020), суд не вбачає.

Таким чином, своїми діями особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вчинила правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП (в редакції Закону № 530-IX від 17.03.2020).

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Адміністративні правопорушення, які не становлять великої суспільної шкідливості й не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам, можуть бути визнані малозначними.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, від його дій шкідливих наслідків не настало, а також, що у зв`язку з пандемією хвороби COVID-19 в країні складна економічна ситуація і накладення штрафу стане непід`ємним тягарем для особи, вважаю, на підставі ст. 22 КУпАП за можливе визнати вчинене правопорушення малозначним, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, що буде достатнім для забезпечення виховного впливу та запобігання вчиненню нових правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись п. 7 ст.247, ст.ст. 252, 280, 283-285 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП (в редакції Закону № 530-IX від 17.03.2020) та звільнити від адміністративної відповідальності за малозначністю, оголосивши йому усне зауваження.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП (в редакції Закону № 530-IX від 17.03.2020) відносно ОСОБА_1 закрити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Cуддя В. Л. Бучківська