Справа № 742/2618/21 Головуючий у 1 інстанції Коротка А. О.
Провадження № 33/4823/526/21
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2021 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

за участі захисника-адвоката Матвієнка В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу захисника-адвоката Матвієнка В.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 вересня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, працюючий в АТ «Линовицький цукрокомбінат», проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 454 грн. 00 коп.

Як встановив суд, 27 червня 2021 року о 17 год. 10 хв. ОСОБА_1 в м. Прилуки, по вул. Коптєва керував мопедом Viper 2550 QT-4 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився на відео реєстрацію боді-камери М5056 SIN 063, чим порушив п. 2.5 ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду захисником Матвієнком В.М. в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності була подана апеляційна скарга, в якій ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження по справі відносно ОСОБА_1 .

Вважає, що вказане рішення винесено з порушенням законодавства про адміністративні правопорушення, оскільки суд підійшов до розгляду справи у спрощеному порядку, що в свою чергу призвело до винесення неправомірного рішення.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги ряд порушень та неточностей, які містяться в матеріалах справи, а саме те, що особі, яка притягується до адміністративної відповідальності не були роз`яснені його права, відеофіксація велася не безперервно, в матеріалах справи відсутнє направлення на медичне освідування, відсутні відомості щодо відсторонення останнього від керування транспортним засобом, при цьому, на бодікамеру зафіксовано факт проходження ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, проте протокол складено за відмову від проходження огляду. Вважає, що за вищевикладених обставин, в зв`язку з порушенням процедури проходження огляду на стан спяніння, вона є недійсною, виходячи з вимог ст. 266 КУпАП.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника-адвоката Матвієнка В.М., який висловився на підтвердження викладених в апеляційній скарзі вимог, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Не зважаючи на заперечення захисником-адвокатом Матвієнком В.М. вини ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції на факт порушення п. 2.5 ПДР України, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в даному випадку полягає у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення підтверджується наявним в матеріалах справи доказами, зокрема:

- даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №471858 від 27 червня 2021 року, який є офіційним документом, що засвідчує факт вчинення правопорушення, та в якому містяться пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, в графі «пояснення», про те, що він з протоколом ознайомлений, та не згоден з даними внесеними до нього (а.с. 2);

- відеоматеріалом, наявним у матеріалах справи та дослідженим судом апеляційної інстанції.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Вищезазначені докази в порядку ст.ст.251, 254 КУпАП в повному обсязі доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

Доводи сторони захисту з приводу того, що особі, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення не було роз`яснено його права, є такими, що не заслуговують на увагу, виходячи з того, що протокол про адміністративне правопорушення був підписаний ОСОБА_1 , та ним власноручно було вказано зауваження до нього, що свідчить про ознайомленість даної особи в повному обсязі зі змістом зазначеного документу, в якому, окрім іншого, міститься графа про ознайомлення його з правами та обов`язками, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Посилання викладене в апеляційній скарзі на те, що відеоматеріал не може слугувати доказом відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, оскільки такий запис не є безперервним, не є переконливим, беручи до уваги, що вказаний відеозапис було додано до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №471858 від 27 червня 2021 року, який складено інспектором ВРПП Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області Шумейка К.О., а отже є лише одним із доказів, на підтвердження даних, викладених у протоколі складеному повноважною на те особою.

Щодо саме безперервності такого відеозапису, то такі доводи хоча і знайшли своє підтвердження, однак наявність такого порушення не є вирішальним при винесенні судом рішення, оскільки вказаний відеозапис, виходячи з тривалості процедури складання протоколів про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , в даному випадку містить лиш найбільш вагому інформацію, необхідну для винесення законного та обґрунтованого рішення.

Зокрема, з зазначеного відеоматеріалу чітко вбачається, що пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 погодився, та продув на місці зупинки транспортного засобу прилад «Драгер», а от від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, за наявності у працівників поліції такої підозри, у встановленому законом порядку, відмовився, в зв`язку з чим, йому були інкриміновані дії щодо порушення п. 2.5 ПДР України, а саме за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Доводи захисника-адвоката Матвієнка В.М. щодо відсутності в матеріалах справи направлення на медичний огляд та даних щодо відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом після складання адміністративних матеріалів, хоча і мають місце, однак жодним чином не спростовують доводів вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, як вбачається з протоколу судового засідання суду першої інстанції, ОСОБА_1 хоча і не визнав вини, однак попросив суд розстрочити йому виплату штрафу, в разі його призначення, так як перебуває у скрутному матеріальному становищі, що є свідченням усвідомлення притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, яке стало предметом розгляду в суді.

Твердження, викладене в апеляційній скарзі з приводу відсутності у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення та відсутності його вини, є таким, що не знайшло свого підтвердження під час перевірки доказів, які були предметом дослідження як в суді першої інстанції, так і під час перегляду справи апеляційним судом.

Така позиція сторони захисту розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, та направлена на уникнення відповідальності ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення.

Порушень закону, що тягнуть скасування постанови суду, як про це йде мова в поданій апеляційній скарзі, при апеляційному розгляді справи не було встановлено.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ч. 1ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови судді не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Матвієнка В.М. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 вересня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач