Справа №461/8290/21
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2021 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю захисника особи, відносно якої складено протокол адвоката Миджина С.С., прокурора Голинця З.Є., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у с. Страшевичі Старосамбірського району Львівської області, громадянина України, офіцера відділу підготовки штабу військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), колишнього секретаря об`єднаної житлової комісії військової частини військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «майор», проживає: АДРЕСА_2 ,

за ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 04.10.2021, колишній секретар об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою (військовим начальником), на яку постійно покладено виконання організаційно - розпорядчих обов`язків, у порушення вимог статей 11, 16 та 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548 - XIV, п. 6 Порядку виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 № 450, наказу начальника Львівського гарнізону від 21.03.2019 № 5 «Про визначення населених пунктів, що знаходяться в безпосередній близькості від розташування військових частин ІНФОРМАЦІЯ_2 », посадових обов`язків секретаря житлової комісії, передбачених п.п. 5, 18 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України № 380 від 30.07.2018 та п.п. 3, 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 94-ад від 19.03.2018 «Про оголошення складу і порядку роботи об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 »; в умовах особливого періоду, перебуваючи 02 січня 2019 року у приміщенні військової частини НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 , недбало поставився до військової служби, а саме - неналежно виконуючи свої службові обов`язки, знехтував зазначеними вимогами законодавства щодо порядку виплати грошової компенсації військовослужбовцям за піднайом жилих приміщень, у зв`язку з чим не застосував правильно у повсякденній діяльності вказане законодавство під час перевірки поданих військовослужбовцем ОСОБА_2 у житлову комісію військової частини НОМЕР_1 документів щодо виплати грошової компенсації за піднайом (найом) ОСОБА_2 та членом його сім`ї жилого приміщення, внаслідок чого за період часу з 21.03.2019 по 31.12.2019 та з 01.01.2020 по 31.03.2020 військовою частиною НОМЕР_1 вказаному військовослужбовцю ОСОБА_2 безпідставно виплачено грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення на загальну суму - 31,9 тис. грн.

Дії ОСОБА_1 , за змістом протоколу, містять склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

ОСОБА_1 в судовому засіданні факт вчинення ним правопорушення заперечив, вказуючи, що виплата військовою частиною НОМЕР_1 за період часу з 21.03.2019 по 31.12.2019 та з 01.01.2020 по 31.03.2020 грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення на загальну суму - 31,9 тис. грн. є наслідком виключно дій військовослужбовця ОСОБА_2 , який був обізнаний (міг ознайомитись) з тим, що с. Солонка входить у межі Львівського гарнізону. Відповідно, беручи до уваги те, що ОСОБА_2 забезпечувався житлом від Міністерства оборони України в с. Солонка, відтак, він був зобов`язаний письмово повідомити командиру військової частини НОМЕР_1 щодо правомірності виплати йому грошової компенсації за піднайом (найом) житла протягом десяти днів з дня настання таких обставин. Саме полковник ОСОБА_2 своєю бездіяльністю, порушив вимоги пункту 10 розділу V наказу Міністерства оборони України від 31.07.2018 №380 «Про затвердження Інструкцій з організації забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями», що призвело до заподіяння матеріальної шкоди державі у вигляді неналежних виплат грошової компенсації за піднайом (найм) житлового приміщення у м. Львові. В той же час, ОСОБА_1 зазначив, що виконання ним обов`язків секретаря житлової комісії військової частини, не може рахуватись як військове правопорушення, адже секретар житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) зобов`язаний: вести документацію житлової комісії відповідно до вимог цієї Інструкції; готувати та надавати на підпис голові житлової комісії проекти протоколів засідань житлової комісії. Неналежне виконання членом житлової комісії своїх обов`язків є підставою для виключення його зі складу житлової комісії. Військова служба це державна служба особливого характеру, яка полягає в професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я та віком громадян країн, пов`язаній Із захистом своєї Батьківщини. З цих підстав просив закрити провадження у справі.

Прокурор протокол підтримав та просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Додатково до протоколу подав письмові заперечення на доводи ОСОБА_1 , у яких зазначив, що останній, будучи секретарем житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , виконував службові обов`язки перебуваючи у статусі військовослужбовця. Намагання ОСОБА_1 перекласти провину за вчинене на військовослужбовця ОСОБА_2 , якому безпідставно виплачено бюджетні кошти за піднайом житла в розмірі 31,9 тис. грн., у зв`язку з обов`язком ОСОБА_2 самостійно повідомити командира військової частини НОМЕР_1 про відсутність підстав для таких виплат - не відповідає дійсності, оскільки військовослужбовець ОСОБА_2 помилково вважав, що такі компенсаційні грошові виплати йому належать, у зв`язку з чим позивався з цих питань до військової частини НОМЕР_1 в порядку адміністративного судочинства (справа №380/10053/20 провадження А/857/7912/21). Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №380/10053/20 суд підтвердив факт незаконності виплачених військовослужбовцю ОСОБА_2 бюджетних коштів у розмірі 31,9 тис. грн., які першочергово майор ОСОБА_1 , як секретар житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , був зобов`язаний виявити при перевірці поданих ОСОБА_2 документів, однак, з причин недбалого ставлення до військової служби, в умовах особливого періоду, цього не зробив, що призвело у подальшому до незаконних грошових виплат зазначених коштів військовослужбовцю ОСОБА_2 . Відтак, колишній секретар житлової комісії військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_1 неналежно перевіривши подані військовослужбовцем ОСОБА_2 документи на виплату грошової компенсації за піднайом житла, з незрозумілих причин проігнорував наявну у них довідку КЕВ м. Львова від 18.03.2015 за № 1204 (з особової житлової справи військовослужбовця ОСОБА_2 ), в якій зазначено, що полковник ОСОБА_2 не здав дві квартири за адресою: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , які він отримав за попереднім місцем проходження військової служби, як службове житло на склад сім`ї: ОСОБА_2 , дружина та два сини. Обов`язковість наявності такої довідки КЕВ м. Львова від 18.03.2015 за № 1204 (з особової житлової справи військовослужбовця ОСОБА_2 ), визначена абзацом 5 п. 5 Порядку виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 № 450 (долучено до відзиву), та входить до переліку документів, що подаються в обов`язковому порядку разом з рапортом на виплату грошової компенсації за піднайом. Також, абз. 2 п. 6 вказаного Порядку виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 № 450, визначено, що грошова компенсація не виплачується у разі нездачі службового жилого приміщення (у тому числі в гуртожитку) за попереднім місцем проходження військової служби. Разом з тим, колишній секретар житлової комісії військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_1 під час перевірки поданих документів військовослужбовцем ОСОБА_2 проігнорував неправдивість вказаних ОСОБА_2 відомостей у рапорті на виплату грошової компенсації за піднайом від 02.01.2019 вх. № 34 щодо нібито не отримання ним службової житлової площі за попереднім місцем проходження військової служби (факт отримання 2 службових квартир підтверджується копією витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 07.06.2013 № 1.13 та витягу з протоколу № 25 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_3 від 14.04.2005 - долучені до відзиву), та проігнорував інформацію з довідки КЕВ м. Львова від 18.03.2015 за № 1204 (з особової житлової справи військовослужбовця ОСОБА_2 ), у якій чітко вказано, що ОСОБА_2 вказану жилу площу, отриману за попереднім місцем проходження військової служби не здав, що автоматично унеможливлювало виплату ОСОБА_2 вказаних бюджетних коштів у розмірі - 31,9 тис. грн.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи учасників процесу, приходжу до висновку щодо наявності законних підстав для закриття провадження у справі виходячи з нижченаведеного.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до статті 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 9 КУпАП встановлено поняття адміністративного правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення завжди є протиправною дією (бездіяльністю)тобто діянням, забороненим законом або іншим нормативним правовим актом. Громадянин, що вчиняє протиправну дію, порушує свій конституційний обов`язок, оскільки норми ч. 1 ст. 68 Конституції України встановлюють, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Закон розглядає протиправну дію (бездіяльність), вчинену певною особою, як адміністративний проступок лише в тому випадку, якщо має місце вина цієї особи, тобто якщо вчинене було здійснено навмисно або з необережності.

Наявність вини є невід`ємною ознакою складу адміністративного проступку.

Адміністративне правопорушення з погляду його складу містить: 1) об`єкт правопорушення (суспільні відносини в тій чи іншій сфері, на нормальний розвиток яких посягає правопорушення); 2) об`єктивну сторону (конкретні дії, що виразилися в порушенні встановлених правил); 3) суб`єкт правопорушення конкретна осудна фізична особа, що досягла 16-річного віку; 4) суб`єктивну сторону складу (є ставлення особи до вчиненого нею діяння, тобто вину у формі умислу або необережності). Всі перераховані ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення (проступку).

Об`єкт адміністративного правопорушення це те, на що воно посягає, чому воно завдає шкоди. Об`єктивну сторону адміністративного правопорушення характеризують ознаки, які визначають акт зовнішньої поведінки правопорушника (діяння чи бездіяльність), його шкідливі наслідки, причинний зв`язок між діянням і наслідками, місце, час, обстановка, спосіб, знаряддя та засоби вчинення проступку. Основною і обов`язковою ознакою об`єктивної сторони є протиправне діяння, відсутність її виключає склад будь якого адміністративного правопорушення. Суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення становить пов`язана із його вчиненням психічна діяльність особи. До ознак, які характеризують суб`єктивну сторону, належить вина, мотив і мета вчинення правопорушення. Вина основна і обов`язкова ознака суб`єктивної сторони будь-якого адміністративного проступку. Це психічне ставлення особи до вчиненого нею суспільно шкідливого діяння і його наслідків, яке виявляється у формі умислу або необережності. Мотив і мета вчинення складу адміністративного правопорушення факультативні ознаки суб`єктивної сторони складу проступку. Під мотивом розуміється усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яким вона керувалася під час вчинення проступку. Мета це протиправний результат, наслідок, якого прагне досягти особа вчиненням адміністративного правопорушення.

Стаття 172-15 КУпАП передбачає відповідальність за недбале ставлення до військової служби. Частина друга вказаної статті передбачає діяння, передбачене частиною першою цієї статті, а саме недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у вчиненні діяння в умовах особливого періоду.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 94-ад від 19.03.2018 «Про оголошення складу і порядку роботи об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 » офіцер відділу бойової підготовки військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_1 , як військовослужбовець із військовим званням «майор», оголошений секретарем об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , із встановленими повноваженнями строком на 2 роки.

Відповідно до п. 2 Розділу II «Організація роботи житлових комісій військових частин» Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України № 380 від 30.07.2018, рішення про утворення житлової комісії військової частини приймається на загальних зборах військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби у запас або відставку, які перебувають на обліку осіб, що потребують покращення житлових умов у цій військовій частині, у разі їх наявності але не більше 30 % загального складу житлової комісії військової частини.

Членом житлової комісії військової частини можуть бути виключно: діючі військовослужбовці, або особи, звільнені з військової служби у запас або відставку (колишні військовослужбовці, але не більше 30 % загального складу).

Офіцер відділу підготовки штабу військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_1 з 19.05.2010 по теперішній час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , зокрема, у Збройних Силах України з 2002 року, що підтверджується посвідченням офіцера НОМЕР_4 , виданим 21.06.2002.

В ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 , будучи секретарем житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , дійсно виконував зазначені службові обов`язки, перебуваючи у статусі військовослужбовця.

Положеннями статей 28, 29, 30, 32-34 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548 - XIV визначено, що єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні начальника всією повнотою розпорядчої влади.

За своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.

За своїми військовими званнями начальниками є майори для військовослужбовців рядового, молодшого і старшого сержантського і старшинського складу. Військовослужбовці, які за своїм службовим становищем і військовим званням (статті 31 і 32 цього Статуту) не є стосовно інших військовослужбовців начальниками або підлеглими, можуть бути старшими чи молодшими за військовим званням. Старші за військовим званням військовослужбовці мають право вимагати від молодших за військовим званням військовослужбовців додержання військової дисципліни.

У разі спільного виконання службових обов`язків військовослужбовцями, що не підпорядковані один одному, якщо їх службові відносини не визначені командиром (начальником), начальником є старший із них за посадою, а за рівних посад - старший за військовим званням.

Положеннями п. 18 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України № 380 від 30.07.2018, визначено, що секретар житлової комісії військової частини зобов`язаний:

-дотримуватися вимог Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів з житлових питань;

-вести документацію житлової комісії відповідно до вимог цієї Інструкції;

-готувати та надавати на підпис голові житлової комісії проекти протоколів засідань житлової комісії.

Відповідно до положень абз. 6 пункту 3 вищевказаного наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 94-ад від 19.03.2018 «Про оголошення складу і порядку роботи об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 » визначено завдання та обов`язки об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , серед яких: постійно вивчати зміни до чинного законодавства з питань забезпечення військовослужбовців, осіб звільнених з військової служби та членів їх сімей жилими приміщеннями.

Пунктом 5 даного наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 94-ад від 19.03.2018 відповідальним за ведення та збереження документації об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 призначено секретаря об`єднаної житлової комісії майора ОСОБА_1 .

За твердженнями прокурора, оскільки ОСОБА_1 мав вільний доступ до облікових квартирних справ всіх військовослужбовців, що перебували на квартирному обліку, у т. ч. і ОСОБА_2 , то, відповідно, неналежно виконав свої службові обов`язки, знехтував зазначеними вимогами законодавства щодо порядку виплати грошової компенсації військовослужбовцям за піднайом жилих приміщень, у зв`язку з чим не застосував правильно у повсякденній діяльності вказане законодавство під час перевірки поданих військовослужбовцем ОСОБА_2 у житлову комісію військової частини НОМЕР_1 документів щодо виплати грошової компенсації за піднайом (найом) ОСОБА_2 та членом його сім`ї жилого приміщення.

В свою чергу, до протоколу не подано належних доказів, які б підтверджували доводи прокурора та встановлювали факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 .

Так вбачається, що відповідно до наказу командувача повітряного командування Захід від 30 вересня 2020 року № 71 ОСОБА_2 притягнуто до повної матеріальної відповідальності за заподіяння ним прямої дійсної матеріальної шкоди у вигляді неналежних виплат грошової компенсації за піднайом (найом) жилих приміщень у сумі 38237 гривень 72 копійки за період з 21 березня 2019 року по 31 грудня 2019 року та з 01 січня 2020 року по 31 березня 2020 року.

Даний наказ було оскаржено ОСОБА_2 в судовому порядку.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року у справі №380/10053/20 позов ОСОБА_2 задоволено та визнано протиправним та скасовано наказ командувача повітряного командування Захід від 30 вересня 2020 року №71 в частині притягнення ОСОБА_2 до повної матеріальної відповідальності за заподіяння ним прямої дійсної матеріальної шкоди у вигляді неналежних виплат грошової компенсації за піднайом (найом) жилих приміщень у сумі 38237,72 грн за період з 21.03.2019 по 31.12.2019 та з 01.01.2020 по 31.03.2020.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 20221 року у справі №380/10053/20 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року скасовано та відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 .

Даним судовим рішенням встановлено відсутність у ОСОБА_2 права на грошову компенсацію за піднайом (найом) жилих приміщень у сумі 38237,72 грн за період з 21.03.2019 по 31.12.2019 та з 01.01.2020 по 31.03.2020, оскільки йому було надано службове житло, що знаходиться в безпосередній близькості від розташування військових частин ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме дві квартири, які відповідають встановленим санітарним і технічним вимогам згідно норм чинного житлового законодавства, котрі були в подальшому не були здані.

Як зазначив суд апеляційної інстанції, згідно з довідкою начальника КЕВ м. Львова від 18.03.2015 №1204 полковник ОСОБА_2 під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_5 з 14.08.1992 по 05.12.1996 та у військовій частині НОМЕР_6 з 05.12.1996 по 28.04.2005 отримав службове житло квартири за адресою: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , однак не здав такі квартирним органам: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , 03.05.2006 особовий рахунок переоформлений на сина, 1985 р.н., квартира 05.12.2008 особовий рахунок переоформлений на сина, 1990 р.н.

Крім цього, ОСОБА_2 отримував грошову компенсацію на піднайом (найом) житлового приміщення, оскільки він разом зі своєю дружиною з 30.12.2016 по 31.03.2020 винаймав одну кімнату у 2-х кімнатній квартирі у м. Львові, що ним не заперечується.

Наказом начальника Львівського гарнізону від 21.03.2019 №5/г "Про визначення населених пунктів, що знаходяться в безпосередній близькості від розташування військових частин ІНФОРМАЦІЯ_2 " для в/ч, які розташовані у м. Львові визначено межі по 13-ти населених пунктів, що знаходяться в безпосередній близькості від розташування в/ч НОМЕР_1 у т.ч. с. Солонка та с. Липники.

Відповідно до вимог п. 10 розділу V наказу Міністерства оборони України від 31.07.2018 №380, військовослужбовці які отримують компенсацію за піднайом, зобов`язані письмово доповідати командиру військової частини про обставини, що мають значення або впливають на її розмір, протягом десяти днів з дня настання таких обставин.

Суд встановив, що у зв`язку з доведенням на читці наказів військової частини НОМЕР_1 29.03.2019 наказу начальника Львівського гарнізону "Про визначення населених пунктів, що знаходяться в безпосередній близькості від розташування військових частин Львівського гарнізону" (про що зроблено запис в книзі оголошення наказів, директив та інших службових документів особовому складу в/ч НОМЕР_1 (реєстраційний номер №34 за 2019 рік, ст. 111, п. 12)), полковник ОСОБА_2 був обізнаний, що с. Солонка входить у межі Львівського гарнізону, а відповідно будучи таким, що забезпечувався житлом від Міноборони в с. Солонка. був зобов`язаний письмово повідомити командиру військової частини НОМЕР_1 обставини щодо правомірності виплати йому грошової компенсації за піднайом (найом) житла, протягом десяти днів з дня настання таких обставин, однак ним цього зроблено не було.

Таким чином, судом констатовано, що саме внаслідок дій полковника ОСОБА_2 , який не повідомив командиру військової частини НОМЕР_1 щодо правомірності виплати йому грошової компенсації за піднайом (найом) житла, протягом десяти днів з дня настання таких обставин, останньому було здійснено неналежні виплати грошової компенсації за піднайом (найом) жилих- приміщень за період з 01.01.2020 по 31.03.2020 сумі 10089,00 грн та за період з 21.03.2019 по 31.12.2019 у сумі 28148,72 грн.

Разом з тим, подані прокурором докази не вказують на свідоме нехтування чи недбале ставлення ОСОБА_1 до своїх службових обов`язків, і не підтверджують, що здійснення таких виплат ОСОБА_2 відбулось саме з вини ОСОБА_1 .

Відтак, належних та допустимих доказів недобросовісного виконання своїх службових обов`язків ОСОБА_1 до протоколу не долучено.

При цьому посилання прокурора на положення п. 18 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України № 380 від 30.07.2018, згідно яких секретар житлової комісії військової частини зобов`язаний, серед іншого, дотримуватися вимог Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів з житлових питань не доводять факту вчинення правопорушення.

Так, ні протокол, ні долучені до нього матеріали не містять посилання на конкретні положення (найменування, статті, пункти, підпункти тощо) Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів з житлових питань, які покладають саме на секретаря житлової комісії військової частини обов`язок перевіряти документи щодо законності виплати грошової компенсації військовослужбовцям за піднайом жилих приміщень. В ході розгляду протоколу встановлено, що секретар житлової комісії, в силу покладених на нього обов`язків, повинен вести документацію житлової комісії відповідно до вимог вищевказаної Інструкції і готувати та надавати на підпис голові житлової комісії проекти протоколів засідань житлової комісії.

Разом з тим, в ході судового розгляду не встановлено жодного доказу який свідчить про те, що на ОСОБА_1 було покладено обов`язок перевірки поданої до житлової комісії документації щодо виплати грошової компенсації військовослужбовцям за піднайом жилих приміщень. Більше того, в ході розгляду справи встановлено, що саме особа яка отримує вказаний вид компенсації зобов`язана повідомити командування про наявність чи відсутність підстав для проведення виплат. Крім того, під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 не являється військовою службовою особою яка уповноважена приймати рішення про здійснення виплати відповідної компенсації. Водночас, наказу (розпорядженню) про проведення відповідних виплат передують ще декілька стадій, зокрема погодження в фінансовому підрозділі та погодження з вищестоящим командуванням.

Також, той факт, що ОСОБА_1 не доповів командиру частини про дії ОСОБА_2 стосовно подачі документації яка ставить під сумнів законність отримання останнім компенсаційних виплат теж не свідчить про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, адже до його обов`язків не входить перевірка документації поданої до житлової комісії, а також доповідь про результати такої перевірки командиру частини. Більше того, відповідно до положень Статутів ЗСУ, військовослужбовці повинні дотримуватись принципів субординації, які, серед іншого, визначають, що військовослужбовець повинен звертатися до вищестоящого командування починаючи з безпосереднього командира, або в окремих випадках до визначеної службової особи. Таким чином, наведене свідчить про те, що в ході розгляду справи не встановлено також те, що ОСОБА_1 був зобов`язаний звернутись безпосередньо до командира військової частини з питання порушення, яке йому інкриміноване.

З цих підстав суд вважає, що складений протокол та долучені до нього матеріали не доводять того, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності вчинила в умовах особливого періоду недбале ставлення до військової служби.

За вищенаведених обставин відсутні законні підстави для висновку про наявність складу правопорушення у діях ОСОБА_1 та притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене частиною 2 статті 172-15 КУпАП.

На підставі викладеного, враховуючи, положення ст. 251 КУпАП, беручи до уваги загальний правовий принцип, закріплений в ст. 62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази в їх сукупності, приходжу до висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, а тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247, 283, 284 КУпАП, -
постановив:
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Стрельбицький В.В.