ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/446/21 Справа № 694/1392/21 Категорія: ч.1 ст.173-2 КУпАПГоловуючий у І інстанції Пічкур С. Д. Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2021 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Лисянського районного суду Черкаської області від 22 вересня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючу,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП ,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення Серія ВАБ № 360452 від 26.07.2021, ОСОБА_1 25.07.2021 близько 21 год. 00 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинила відносно своєї матері гр. ОСОБА_2 сімейне насильство, а саме, завдала тілесні ушкодження, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Постановою Лисянського районного суду Черкаської області від 22 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Не погодившись із оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Лисянського районного суду Черкаської області від 22 вересня 2021 року, а провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що постанова винесена без належного з`ясування обставин, які підлягали з`ясуванню, а наведені судом в мотивувальній частині постанови докази не підтверджують її вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі посилається на те, що факт відсутності конфлікту стверджується поясненнями матері та рапортом оперативного чергового від 25.07.2021, наявними у матеріалах справи.

Зазначає, що 27.07.2021 працівники поліції, разом з соціальним працівником та ОСОБА_3 намагалися заставити матір дати пояснення, що вона ОСОБА_1 її била 25.07.2021, але вона категорично відмовилася і повідомила, що їй тілесні ушкодження не вчинено і відмовилася від підписання заяви.

Вказує, що підпис у наявному у матеріалах справи протоколі про адміністративне правопорушення їй не належить, оскільки вона ставила дату «27.07.», а не «26.07.».

В судове засідання, призначене апеляційним судом на 05.11.2021 на 13:00 год. ОСОБА_1 не з`явилася. Направила на адресу Черкаського апеляційного суду заяву про розгляд апеляційної скарги без її участі.

Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або у суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Вважаю, що у відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП перешкод для розгляду справи немає, а тому апеляційний розгляд можливо проводити у відсутності ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи і обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

За положеннями ст.ст.245,280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.1 ст.173-2 КУпАП відповідальність настає у разі вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Так, диспозиція зазначеної норми закону передбачає, що об`єктивна сторона виражається в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

За визначенням Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 № 2229-VIII, який набрав чинності 07.01.2018, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення Серія ВАБ № 360452 від 26.07.2021, ОСОБА_1 25.07.2021 близько 21 год. 00 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинила відносно своєї матері гр. ОСОБА_2 сімейне насильство, а саме, завдала тілесні ушкодження, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Суд першої інстанції визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, послався на досліджені матеріали справи та покази ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які надавали свої пояснення в судовому засіданні.

При цьому, в судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення не визнала та пояснювала, що близько двох років доглядає матір після інсульту, але матір жодним чином не ображає, коли везла її на візку в той день, оскільки мати самостійно не ходить, то поправляла їй хустку але не била.

В свою чергу, із матеріалів справи вбачається, що до протоколу про адміністративне правопорушення додано пояснення матері ОСОБА_1 ОСОБА_2 від 26.07.2021, згідно якого остання зазначила, що 25.07.2021 відносно неї ніяких протиправних дій вчинено не було, її донька ніяких тілесних ушкоджень не завдавала, чому її сусідка викликала поліцію їй невідомо, допомоги поліції не потребує, від написання заяви відмовилася (а.с.5).

Тобто, зазначене пояснення не підтверджує, а навпаки спростовує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а тому, на думку апеляційного суду, складений щодо ОСОБА_1 протокол не може вважатись належним доказом її винуватості.

Тоді як складання протоколу про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Крім того, місцевий суд, розглядаючи дану справу, не зазначив в оскаржуваному рішенні, що саме судом встановлено при кваліфікації дій ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення. Натомість у оскаржуваній постанові зазначено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

З врахуванням вищевикладеного слідує, що суд першої інстанції при розгляді даної справи на вищезазначені обставини не звернув уваги, підійшов формально до її розгляду, в зв`язку із чим прийшов помилкового висновку визнавши ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Тоді як суд апеляційної інстанції всебічно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, вважає, що матеріали справи не містять доказів, в розумінні ст.251 КУпАП, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 дії, які підпадають під кваліфікацію зазначеної норми закону, в зв`язку із чим доводи ОСОБА_1 про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Згідно із ч.2 ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю обґрунтованими доводи апеляційної скарги, що постанова винесена без належного з`ясування обставин, які підлягали з`ясуванню, а наведені судом в мотивувальній частині постанови докази не підтверджують її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, тому апеляційну скаргу слід задовольнити, постанову Лисянського районного суду Черкаської області від 22 вересня 2021 року скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 стю173-2 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Лисянського районного суду Черкаської області від 22 вересня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 - закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба