Справа № 496/5383/20
Провадження № 3/496/172/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Пасечник М.Л., розглянувши матеріали, які надійшли від Біляївського ВП ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

тимчасово не працюючого,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУПАП,-

В С Т А Н О В И В:

25.12.2020 року о 12:00 год. в м. Біляївка, по вул. Отамана Головатого, ОСОБА_1 , порушив правила карантину, а саме перебував у публічному місці без документів які посвідчують його особу, чим порушив ч.1 ст.44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, до протоколу про адміністративне правопорушення було додано заяву про розгляд справи за його відсутності.

Виходячи з положень ч.2 ст. 268 КУпАП участь особи, що притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП, не є обов`язковою. Тому, суд приходить до висновку про можливість розгляду даної справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі доказів, долучених до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення з таких підстав.

Суд розглядає справу у межах обставин, викладених у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення та на основі тих доказів, які стосуються обставин вчинення адміністративного правопорушення, які покладено в основу складання зазначеного вище протоколу.

Згідно ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення має бути обґрунтовано конкретними доказами. В основу постанови мають бути покладені лише достовірні докази, досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кіно зйомки, відеозапису, тощо, а також іншими документами.

Згідно ч.2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, зазначено, що 25.12.2020 року о 12:00 год. в м. Біляївка, по вул. Отамана Головатого, ОСОБА_1 , порушив правила карантину, а саме перебував у публічному місці без документів які посвідчують його особу, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.44-3 КУпАП. При цьому, до протоколу додано копію паспорту ОСОБА_1 .

На підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення, зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення, до суду надано лише копію паспорту особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його письмові пояснення.

Інших належних та достатніх доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст. 44-3 КУпАП, суду не надано всупереч вимог ч.2 ст. 251 КУпАП.

Також за положеннями ч.1 ст. 44-3 КУпАП, адміністративним правопорушенням, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_1 , являється порушення не будь-яких правил, а саме правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Отже, об`єктивною стороною цього правопорушення є: або порушення правил щодо карантину людей, або порушення санітарно-гігієнічних правил і норм, або порушення санітарно-протиепідемічних правил і норм, які при цьому (тобто, кожен з яких), передбачене Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» чи іншими актами законодавства, а також порушення рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами (як окреме діяння).

Поліцейським у протоколі, складеного відносно ОСОБА_1 не зазначено, які саме правила: чи то правила щодо карантину людей, чи санітарно-гігієнічні, санітарно-протиепідемічні правила порушив ОСОБА_1 або, що він порушив якесь рішення органу місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Підпунктом 2 пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 від 22 липня 2020 року № 641 встановлено заборону перебувати на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні.

Разом з цим, Кабінет Міністрів України надав роз`яснення щодо цієї заборони, які опубліковані на офіційному веб-сайті 04 квітня 2020 року.

Згідно цього роз`яснення наявність у людини документів дозволить перевірити, чи не мусить вона бути на самоізоляції або в обсервації. А також це дасть можливість органам правопорядку застосувати адміністративну відповідальність для порушників правил карантину.

У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено про вчинення ОСОБА_1 будь-якого порушення правил щодо карантину людей, зокрема порушення режиму самоізоляції, обсервації або інших обмежень чи санітарних правил, встановлених у зв`язку з карантином.

З огляду на викладене, будь-яких об`єктивних та належних доказів, що ОСОБА_1 вчинив діяння, яке охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, матеріали справи не містять.

Отже, судом не встановлено порушення правил щодо карантину людей ОСОБА_1 , а відповідно його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП не доведена.

Суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), - суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази відповідно до ст. 252 КУпАП за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, тому провадження у справі слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись п.1 ст. 247, 280, 283-284, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст.44-3 КУпАП - закрити на підставі .1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскарженою до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М.Л. Пасечник