Справа № 404/8056/20
Номер провадження 3/404/1277/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Поступайло Володимир Васильович, за участю прокурора Солопова В.Ю., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , громадянина України, працюючого до 15.08.2017 року інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м.Кропивницькому Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , маючи на момент звільнення за власним бажанням 15.08.2017 року спеціальне звання лейтенанта поліції та обіймаючи з 23.09.2016 року посаду інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м.Кропивницькому Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, будучи суб`єктом декларування, який 15.08.2017 року припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, без поважних причин до 00 год. 00 хв. 13.09.2017 року, не подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями, а подав її несвоєчасно 10.06.2020 року, порушивши вимоги ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», підпункт другий частини 5 Розділу ІІ Порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10.06.2016 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

У суді ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що з протоколом про адміністративне правопорушення, складеним відносно нього за ч.1 ст.172-6 КУпАП, він категорично не згоден, у тому числі у зв`язку з неправильністю його складення та відсутністю законних підстав для цього. Зазначив, що він дійсно з 15.08.2017 року був звільнений за власним бажанням із посади інспектора роти №3 батальйону УПП в м.Кропивницькому ДПП НПУ, у зв`язку з чим він 06.09.2017 року, не володіючи достатньою інформації про свої доходи станом на 06.09.2017 року, подав декларацію за період не охоплений раніше поданими деклараціями (з 01.01.2017 року по 15.08.2017 року), яку фактично із врахуванням діючого законодавства помилково подав як «після звільнення», до кінця не розібравшись із вимогами законодавства. Крім того, саме за роз`ясненнями кадрового працівника з місця роботи про подачу декларації, вказав такі відомості про подану декларацію, вважаючи, що виконав всі необхідні обов`язки, не маючи умислу приховувати свої доходи та наявне майно від контролюючих органів державної влади. У подальшому, у червні 2020 року він за місцем проживання отримав лист від Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції з повідомленням про те, що він за результатами контролю щодо своєчасності подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не подав декларацію після звільнення за 2017 рік, у зв`язку з чим він 10.06.2020 року, після отримання консультацій телефоном з працівником НАЗК, які фактично відрізнялися від змісту листа, повторно подав ту саму декларацію за період не охоплений раніше поданими деклараціями (з 01.01.2017 року по 15.08.2017 року), проте подав її як «перед звільненням», а також подав щорічну декларацію за 2017 рік.

Просить закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, оскільки вважає, що подавши 06.09.2017 року декларацію за період не охоплений раніше поданими деклараціями (з 01.01.2017 року по 15.08.2017 року), повністю виконав вимоги ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», в тому числі, враховуючи те, що вказаним нормативно-правовим актом не передбачено конкретного строку подачі та назви виду декларації за період не охоплений раніше поданими деклараціями. Крім того, він не мав намірів порушувати положення Закону України «Про запобігання корупції» та зробив все від нього залежне.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, крім протоколу про адміністративне правопорушення долучено такі докази, зміст яких також розкрито в раніше викладених обставинах:

- протокол №29/2020 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 17.12.2020 року (а.с.1-7);

- копію витягу з наказу №233 о/с від 23.09.2016 року ДПП НПУ про призначення ОСОБА_1 інспектором роти №3 батальйону УПП у м.Кропивницькому ДПП НПУ (а.с.8);

- копію витягу з наказу №296 о/с від 09.08.2017 року ДПП НПУ про звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 з 15.08.2017 року за власним бажанням (а.с.9);

- копію послужного списку складеного на ОСОБА_1 , особистий № 0005707 (а.с.10-15);

- копію присяги складену Костенком Р.І. 06.12.2015 року (а.с.16);

- копію розписки ОСОБА_1 від 15.08.2017 року про отримання ним трудової книжки, військового квитка офіцера запасу ГГ, довідки на військовозобов`язаного для постановки на військовий облік, витягу з наказу ДПП НПУ №296 о/с від 09.08.2017 року (а.с.17);

- копію паспорту громадянина України виданого на ім`я ОСОБА_1 (а.с.18);

- копію пам`ятки про ознайомлення ОСОБА_1 зі ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» від 01.08.2017 року (а.с.19);

- копію пам`ятки-застереження про виконання окремих спеціальних обмежень передбачених Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції особам рядового та начальницького складу, які звільняються зі служби в органах внутрішніх справ України», з якою ознайомлено ОСОБА_2 01.08.2017 року (а.с.20);

- копію пам`ятки про ознайомлення ОСОБА_1 зі ст.12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» від 01.08.2017 року (а.с.21);

- копію зобов`язання ОСОБА_1 виконувати вимоги ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» від 10.10.2015 року, копію згоди ОСОБА_1 на збір та обробку його персональних даних відповідно до Закону України «Про захист персональних даних» від 10.10.2015 року (а.с.22);

- копію зобов`язання ОСОБА_1 повідомити про зміни персональних даних від 10.10.2015 року, копію підписки ОСОБА_1 про зобов`язання не розголошувати відомості від 10.10.2015 року (а.с.23);

- копію роздруківки з Єдиного державного реєстру декларацій щодо поданих ОСОБА_1 декларацій (а.с.24);

- роздруківку декларації з Єдиного державного реєстру декларацій подану ОСОБА_1 10.06.2020 року як особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, перед звільненням за період з 01.01.2017 року по 15.08.2017 року (а.с.25-29);

- копії повідомлень про запрошення до Кіровоградського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (а.с.30, 31);

- рапорт старшого оперуповноваженого ОВС Кіровоградського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (а.с.32);

- повідомлення про складання протоколу №29/2020 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП (а.с.33).

Крім того ОСОБА_1 у судовому засіданні до матеріалів справи долучено копію листа НАЗК та роздруківку повідомлень із соціальної мережі (а.с.55-56), які було досліджено у судовому засіданні.

Дослідивши протокол та усі надані докази у справі про адміністративне правопорушення, заслухавши прокурора, який вважав доведеним вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, у зв`язку із відсутністю достатніх доказів його вини, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Судом досліджено усі докази, які були направлені до суду разом із матеріалами справи. При цьому, зважаючи на раніше викладені правові положення, суд вважає неможливим збирати докази у справі на користь будь-якої із сторін з власної ініціативи, а тому розглядає справу на підставі наданих доказів.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення. Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною згідно з протоколом про адміністративне правопорушення.

Положеннями ч.1 ст.172-6 КУпАП визначено відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що і ставиться в провину особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Абзацом першим частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено обов`язок, згідно з яким особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до підпункту 2 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10 червня 2016 року, яке 15 липня 2016 року зареєстроване в Міністерстві юстиції України за № 959/29089 (далі за текстом Порядок), в редакції чинній станом на 15.08.2017 року, декларація суб`єкта декларування, визначеного в абзаці першому частини другої статті 45 Закону, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб`єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

Разом з тим, незважаючи на те, що події, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення відбувалися у серпні-вересні 2017 року, протокол складено 17.12.2020 року. На даний час набула чинності нова редакція даного Порядку формування, ведення і опублікування (надання) інформації Єдиного державного реєстру осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затверджена Наказом НАЗК від 12 грудня 2019 року №168/19. З даної редакції Порядку виключено норму, яка зобов`язувала суб`єкта декларування під час звільнення з власної ініціативи подавати декларацію в день фактичного звільнення. У чинній редакції Порядку визначено, що «Декларація перед звільненням декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини другої статті 45 Закону не пізніше двадцяти робочих днів з дня припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону».

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , як суб`єкт декларування, звільняючись за власним бажанням з посади інспектора роти №3 батальйону УПП ДПП НПУ, отримав витяг з наказу ДПП НПУ про його звільнення у день звільнення 15.08.2017 року (а.с.17), після чого він 06.09.2017 року подав декларацію за період не охоплений раніше поданими деклараціями (з 01.01.2017 року по 15.08.2017 року), яку помилково подав як декларацію після звільнення, достеменно не розібравшись із вимогами законодавства. При цьому її зміст повністю відповідав необхідним вимогам при подані декларації перед звільненням. Наведене також підтверджується повторністю подачі ОСОБА_1 10.06.2020 року відповідної декларації перед звільненням зі змістом повністю аналогічним декларації, поданій останнім 06.09.2017 року.

Встановлені судом обставини та дії, вчинені ОСОБА_1 , об`єктивно вказують на те, що останній вживав заходи, спрямовані на дотримання вимог фінансового контролю, не мав намірів порушувати положення ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», та не порушив безпосередньо його положення, оскільки у цьому Законі не передбачено строки подання відповідної декларації, передбаченої у цьому абзаці, проте допустив раніше вказані помилки, які призвели до подання іншого виду декларації з необхідним її змістом, а також порушення раніше зазначеного Порядку, який (як і строки) на даний час змінено.

Встановлені судом обставини та дії, вчинені ОСОБА_1 , об`єктивно вказують на те, що останній вживав заходи, спрямовані на дотримання вимог фінансового контролю, не мав намірів порушувати положення ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», та не порушив безпосередньо його положення, оскільки у цьому Законі не передбачено строки подання відповідної декларації, передбаченої у цьому абзаці, проте допустив раніше вказані помилки, які призвели до подання іншого виду декларації з необхідним її змістом, а також порушення раніше зазначеного Порядку, який (як і строки) на даний час змінено та крім того до матеріалів справи не долучено жодного доказу на підтвердження ознайомлення ОСОБА_1 із вказаним Порядком, як і не долучено жодного доказу того, що ОСОБА_1 повідомлений про необхідність ним подати декларацію саме перед звільненням, оскільки відповідно до ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» не вказано конкретної назви декларації та наявна лише вимога про подання декларації особою, яка припиняє діяльність, пов`язану із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, що і було зроблено ОСОБА_1 06.09.2017 року.

Главою 13-А КУпАП правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, віднесено до правопорушень, пов`язаних із корупцією.

Відповідно до п.10 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Таким чином для кваліфікації діяння за ч.1 ст.172-6 КУпАП як адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації поза строком, визначеним Законом України «Про запобігання корупції» (тобто діяння, що порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження). Відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання.

Норма закону має бути сформульована з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку: він повинен мати можливість (за необхідності й за належної правової допомоги) передбачити наслідки, до яких може призвести певна подія (п.108 Рішення ЄСПЛ у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 року).

У рішенні «Щокін проти України» (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) від 14 жовтня 2010 року Європейський суд з прав людини зазначив, що в разі, коли норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків людини або контролюючих органів, рішення приймається на користь людини.

Відповідно до рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року відповідальність за порушення встановленого порядку не може наступати, якщо зазначений порядок не було достатньо чітко встановлено внутрішнім законодавством. У разі браку чітких та передбачуваних законів, що встановлюють певні правила, покарання осіб за порушення неіснуючого порядку, суперечить принципу «ніякого покарання без закону», що закріплений у ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із основоположних аспектів права особи на справедливий судовий розгляд, закріплений в ст. 6 Конвенції, є принцип правової визначеності, основу якого утворює концепція передбачуваності. Згідно з нею люди повинні мати змогу планувати свої дії із впевненістю, що знають про їх правові наслідки.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Із врахуванням загального визначення поняття адміністративного правопорушення обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Отже, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, на переконання суду є вина суб`єкта правопорушення, який має свідомо порушувати відповідні вимоги фінансового контролю. Таке тлумачення узгоджується із сталою судовою практикою та твердженнями, наведеними у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» №223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року.

Раніше вказані досліджені безпосередньо у суді докази та з`ясовані обставини ставлять під обґрунтований та розумний сумнів наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення у формі прямого чи непрямого умислу, намірів та свідомого порушення вимог абзацу першого ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», яким чітко не визначено строки подання та назву виду декларації суб`єктом декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування. Навпаки, докази вказують про вчинення ОСОБА_1 дій, спрямованих на своєчасне виконання вимог фінансового контролю.

Відтак, встановлені судом факти вказують на відсутність в діях ОСОБА_1 умислу та фактичне порушення вимог абзацу першого ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», а також недоведення перед судом достатніми та допустимими доказами поза розумним сумнівом ознак суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, та форми вини ОСОБА_1 у його вчиненні в будь-якій формі.

За викладених встановлених судом обставин, враховуючи відповідні визначення Закону України «Про запобігання корупції», принцип законності, витлумачивши усі сумніви на користь особи, яка притягається до відповідальності, суд вважає вину ОСОБА_1 не доведеною достатніми та беззаперечними доказами, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 172-6 ч.1, 247 п.1, 283, 284, 285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення через Кіровський районний суд м.Кіровограда.

Суддя Кіровського районного

суду м. Кіровограда В.В. Поступайло