Повадження № 3/638/43/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 січня 2021 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Цвіра Д.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює водієм автобуса в ТОВ «УкрАвтоТранс Плюс», що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а:

Згідно протоколу 20.11.2020 близько 17 год. 32 хв. за адресою: м. Харків, вул. Дерев`янко, 3 водій ОСОБА_1 керував автобусом БАЗ А079.14 д.н.з. НОМЕР_1 під час руху за автобусним маршрутом № 302 « Пр. Жуковського ст.м. Холодна гора» допустив перевезення пасажирів в кількості 37 чоловік, що на 16 чоловік більше, ніж кількість місць для сидіння -21, передбачених технічною характеристикою транспортного засобу, чим порушив п.10.9 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату і час судового засідання повідомлявся завчасно, надав суду письмові пояснення, у яких вважає, що провадження підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність з огляду на наступне.

По-перше, зі змісту долученого до матеріалів справи протоколу та аналізу вищевказаних положень чинного законодавства, зокрема, аналізу динаміки внесення змін до постанови КМУ від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби СOVID -19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», вбачається, що п. 10 Постанови від 22,07.2020 № 641 на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення у повному обсязі втратив чинність, що унеможливлює його застосування у якості підстави для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

По-друге, відповідно до опису документів, які знаходяться у справі, до матеріалів справи долучені: протокол про адміністративне правопорушення; рапорт; пояснення, запит та DVD-R диск.

При цьому, кожен із вищенаведених документів, з огляду на вищенаведені положення чинного законодавства, не може бути визнаний належним та допустимим доказом у справі, оскільки: долучений до матеріалів справи рапорт поліцейського не може вважатись об`єктивним доказом у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, і, у даному випадку, виконує відповідні функції нагляду за дотриманням правил щодо карантину людей; свідки на момент зупинки автобусу були відсутні та поліцейськими до складання протоколу не залучались. Окрім того, долучені до матеріалів справи пояснення неіснуючих свідків: містять закреслення та виправлення; складені на заздалегідь надрукованих бланках; посилаються на порушення інших вимог пунктів Постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року, аніж зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП № 288632; не містять даних паспорту або іншого документу, що засвідчує їх особу; не містять кількість пасажирів, яка знаходилась в автобусі на момент зупинки;не містять кількість осіб, що перевищувала їх дозволену кількість,не зазначають джерела обізнаності свідків про кількість пасажирів, яка перевищує кількість місць для сидіння в салоні, оскільки ані ОСОБА_1 , ані поліцейськими відповідне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу жодним особам не пред`являлось; що не дозволяє у розумінні закону визнати пояснення свідків належними та допустимими доказами у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, долучене до матеріалів справи відео не може вважатися належним та допустимим доказом у справі, оскільки з нього взагалі неможливо ідентифікувати: у якому саме транспортному засобі проводилась зйомка, так як і неможливо встановити кількість пасажирів, яка знаходилась в салоні автобуса на момент складання протоколу, окрім того ці носії не містять ані моделі технічного засобу, яким ніби то здійснювався відеозапис, ані назви та номеру носія, на якому такий запис збережено та долучено до матеріалів справи; окрім того, відеодиск не засвідчений підписом особи, яка складала протокол. Як наслідок, у матеріалах справи відсутні дані, що вказане відео отримане з дотриманням вимог ст. 251 КУпАП, ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» та Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена Наказом МВС України № 1026 від 18 грудня 2018 року, що свідчить про неналежність та недопустимість його у якості доказу в справі.

За таких обставин, розглядаючи справу на підставі наданих доказів, особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не надано належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом доводили факт вчинення ОСОБА_1 вказаного вище адміністративного правопорушення.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення, хоча і є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, проте складається працівником поліції та по суті є фіксацією обставин справи, яка зроблена працівником поліції, тобто є відображенням його особистої позиції та його оцінкою тих чи інших обставин справи.

Так, протокол про адміністративне правопорушення серії ГП № 288632 винесений із порушенням вищенаведених положень чинного законодавства, а отже не може вважатися джерелом доказів у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

1) викладений у протоколі п. 10 Постанови від 22,07.2020 № 641, на момент розгляду справи втратив чинність на підставі постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року, а отже застосуванню не підлягає;

2) до протоколу не долучений документ, що підтверджує технічні характеристики автобуса д.н.з. НОМЕР_2 , а саме - щодо кількості місць для сидіння даного транспортного засобу, що, в свою чергу, унеможливлює встановлення факту порушення такої кількості;

3) відсутні копія паспорту або іншого документа, який засвідчує особу, що притягається до адміністративної відповідальності;

4) відсутня довідка АІПС «АРМОР» з відомостями про те, чи притягувався раніше ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності;

5) свідки на момент зупинки автобусу були відсутні та поліцейськими до складання протоколу не залучались. Окрім того, долучені до матеріалів справи пояснення неіснуючих свідків: містять закреслення та виправлення; складені на заздалегідь надрукованих бланках; не містять даних паспорту або іншого документу, що засвідчує їх особу; не містять кількість пасажирів, яка знаходилась в автобусі на момент зупинки; не містять кількість осіб, що перевищувала їх дозволену кількість, не зазначають джерела обізнаності свідків про кількість пасажирів, яка перевищує кількість місць для сидіння в салоні; що не дозволяє у розумінні закону визнати пояснення свідків належними та допустимими доказами у справі про адміністративне правопорушення.

6) долучене до матеріалів справи відео не може вважатися належним та допустимим доказом у справі, оскільки з нього взагалі неможливо ідентифікувати: у якому саме транспортному засобі проводилась зйомка, так як і неможливо встановити кількість пасажирів, яка знаходились в салоні автобуса на момент складання протоколу, окрім того ці носії не містять ані моделі технічного засобу, яким ніби то здійснювався відеозапис, ані назви та номеру носія, на якому такий запис збережено та долучено до матеріалів справи; окрім того, відеодиск не засвідчений підписом особи, яка складала протокол.

Інших доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, органом, уповноваженим на складання протоколу, не зібрано та до матеріалів справи не долучено.

Оцінивши у сукупності матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження справі з таких підстав.

Відповідно до ст.245КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом. Вимогами ст. ст. 278, 280КУпАП встановлено, що при підготовці до розгляду справи суд вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, а при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні тощо.

Згідно ст.280КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами передбачено адміністративну відповідальність.

Дана стаття є бланкетною та відсилає до актів законодавства з питань боротьби з інфекційними хворобами передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, які і є відповідними правилами, відповідальність за які передбачена диспозицією ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.256КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються серед іншого і суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Підпунктом 9 пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020р. № 641 із змінами, тобто в редакції, що була чинна на момент вчинення правопорушення на території України на період дії карантину забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, пасажирами під час перевезення, у тому числі виготовлених самостійно.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України № № 1236 від 09.12.2020 пункт 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 641 втратив чинність.

Відповідно до ч.2, 3 ст.8 КУпАП закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративне правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Розгляд справ про адміністративне правопорушення судом проводиться в межах обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, що хоча і не передбачено вимогами КУпАП, але відповідає засадам, встановленим ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини (справа «Лучанінова проти України»). При цьому суд керується аналогією закону, а саме загальними засадами диспозитивності та змагальності.

Виходячи з принципу презумпції невинуватості, закріпленого ст. 62 Конституції України, всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до положень ст.247КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи у сукупності викладені в протоколі обставини та докази по справі, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, оскільки п.п.9 п.10 Постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22 липня 2020 року за яким інкримінується порушення останньому виключений на час розгляду справи та дана норма не має зворотної дії в часі.

Враховуючи викладене, суд закриває провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст247,283 КУпАП , суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м.

Харкова протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Суддя Д.М.Цвіра