Справа № 369/5412/21
Провадження № 3/369/3999/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

29.09.2021 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Козак Ірина Адамівна, при секретарі Ведмеденко Н. М., за участю прокурорів Непомнющої О.В. та Лукашенка О. В., захисника Слободяника І. П., особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Патюти Козелецького району Київської області, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановила:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 444, ОСОБА_1 , будучи депутатом Боярської міської ради Фастівського району Київської області, являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, згідно з пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та пунктів 1 і 2 ч. 1 ст. 28 Закону, не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення реального конфлікту інтересів та не повідомив міську раду про наявність реального конфлікту інтересів, а саме щодо суперечності між його приватним інтересом та своїми представницькими повноваженнями, які виникли перед винесенням на голосування питання про обрання його секретарем Боярської міської ради, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-1 КУпАП.

Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 445, ОСОБА_1 , будучи депутатом Боярської міської ради Фастівського району Київської області, являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, згідно з пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», вчинив дію в умовах реального конфлікту інтересів, а саме 01 грудня 2020 брав участь у голосуванні за свою кандидатуру по питанню «Обрання секретаря Боярської міської ради», чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав та пояснив, що не мав на меті отримання від призначення його на посаду секретаря Боярської міської ради будь-якої вигоди, зокрема приватного інтересу не було. Крім того, умислу на порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а саме неповідомлення у встановленому законом порядку про наявність реального конфлікту інтересу та прийняття рішень в умовах реального конфлікту у нього не було. Більше того, вважає, що реального конфлікту інтересу не існувало. При цьому, повідомив, що усі учасники голосування володіли інформацією, про висування його кандидатури на посаду секретаря Боярської міської ради, дане рішення було партійне, ухвалювалось таємно за голосуванням депутатів Боярської міської ради. Крім того, пояснив, що у зв`язку з ситуації, що склалася та перебуванням в стані сильного душевного хвилювання, оскільки є чесною та порядною людиною, змушений був звільнитися з посади секретаря Боярської міської ради.

Захисник Слободяник І. П. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі стосовно притягнення його довірителя до адміністративної відповідальності за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. Дане клопотання аргументував тим, що невідомо на якій підставі та ким було розпочато і проведено перевірку, вважає докази зібрані неустановленою особою у невстановлений спосіб, тому не можуть братися судом до уваги. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення складається не пізніше 24 год. з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, а під час перевірки особі, яка проводила її було відомо що перевірка проводилася конкретно щодо ОСОБА_1 . Вважає, що дії ОСОБА_1 були вчинені не в умовах реального конфлікту інтересів, оскільки він не мав приватного інтересу та вигоди від посади на яку обирався, до цього ОСОБА_1 працював на посаді вчителя та мав заробітну плату, яка суттєво не відрізняється від зарплати секретаря Боярської міської ради. Також, акцентував увагу суду, що голосування було таємне і колегіальне, голос ОСОБА_1 не був вирішальним та в матеріалах справи відсутні будь-які докази отримання ОСОБА_1 особистої вигоди. Просив суд зобов`язати прокурора надати докази того, що ОСОБА_1 вчинив дії в умовах реального конфлікту та отримав особисту вигоду від призначення його на посаду секретаря Боярської міської ради та клопотав викликати та допитати в якості свідка особу, яка проводила перевірку, а саме, начальника 1-го сектору (протидії корупції) УСР в Київській області ДСР НП України полковника поліції Кравченка Д. А.

Клопотання захисника задоволено частково здійснено виклик в наступне судове засідання ОСОБА_2 начальника 1-го сектору (протидії корупції) УСР в Київській області ДСР НП України полковника поліції Кравченка Д. А. для надання пояснень, стосовно надання до суду доказів дій ОСОБА_1 в умовах реального конфлікту та факту отримання особистої вигоди від призначення його на посаду секретаря Боярської міської ради судом в судовому засіданні наголошено, що обов`язок збирати та подавати докази покладено на прокурора, тому в частині зобов`язання прокурора відмовлено.

В наступне судове засідання ОСОБА_2 з`явився, проте судового розгляду не було, оскільки не з`явилися ОСОБА_1 вважав за необхідне продовжити судовий розгляд за наявними матеріалами у справі, щодо даних обставин учасники по справі не заперечували.

В наступні судові засідання ОСОБА_2 не з`являвся, оскільки учасники не заперечували на продовженні судового розгляду за його відсутності та на подальшому виклику до суду не наполягали, тому суд вважав за можливе продовжити судовий розгляд за наявними у справі матеріалами.

При цьому, прокурор в судовому засіданні надав до суду відповідь на запит Боярської міської ради Київської області щодо нарахування та виплати заробітної плати ОСОБА_1 на посаді секретаря Боярської міської ради та витяги з мережі Інтернет декларацій про отримані доходи ОСОБА_1 та зазначив, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо доказів про вчинення ОСОБА_1 , адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, вважав що він діяв в умовах реального конфлікту інтересів та просив накласти на нього стягнення з урахуванням положень ст. 36 КУпАП у виді штрафу.

У відповідь на надані прокурором до суду документи ОСОБА_1 пояснив, що йдучи на посаду секретаря Боярської міської ради він не знав, яка заробітна плата йому буде нараховуватися та пояснив відображені у відповіді на запит виплати, які він отримав тим, що перебував на лікуванні і потребував операції, тому отримав грошову допомогу на лікування.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, виходить з наступного.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 172-7 ч. 1, 2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Під реальним конфліктом інтересів у цій статті слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Згідно примітки 2, у цій статті під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Обов`язковою ознакою, за якою будь-яка неправомірна поведінка державних службовців або інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, може визнаватися корупційною, є корисливий або інший особистий інтерес таких осіб або інтерес третіх осіб. Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом.

Також, стаття 1 Закону України «Про запобігання корупції» дає визначення таким термінам:

- приватний інтерес будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях;

- правопорушення, пов`язане з корупцією діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ст. 9 ч. 1 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 являється депутатом Боярської міської ради Фастівського району Київської області з 24 листопада 2020 року та з 01 грудня 2020 року працює секретарем даної міської ради.

Рішенням Боярської міської ради Фастівського району Київської області № 2/2/VIII від 01 грудня 2020 року ОСОБА_1 було обрано секретарем Боярської міської ради.

В списку депутатів Боярської міської ради VIII скликання, які отримали бюлетені для таємного голосування ОСОБА_1 значиться (номер 26).

Згідно з протоколом № 4 Боярської міської ради Фастівського району Київської області № 2/2/VIII від 01 грудня 2020 року надруковано 36 бюлетенів, отримано депутатами згідно списку 19 депутатів, 17 бюлетенів ліквідовано.

Згідно з протоколом № 5 за рішення Боярської міської ради Фастівського району Київської області № 2/2/VIII від 01 грудня 2020 року проголосувало 19 депутатів.

Відповідно до протоколу № 1 пленарного засідання другою (позачергової) сесії Боярської міської ради Фастівського району Київської області VIII скликання від 01 грудня 2020 року № 01-1/2 відсутні відомості про повідомлення депутатів, посадових осіб або інших осіб про наявність реального конфлікту інтересів від ОСОБА_1 перед голосуванням не надходило.

Разом з тим, всупереч вимог ст. 172-7 КУпАП в судовому засідання прокурором не доведено, а матеріали справи не містять доказів наявності приватного інтересу ОСОБА_1 , його суперечності службовим чи представницьким повноваженням, та того, що така суперечність реально вплинула на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій, що свідчить про відсутність факту реального конфлікту інтересів.

При цьому, Закон України № 93-IV «Про статус депутатів місцевих рад» від 11 липня 2002 року зі змінами та доповненнями, який був чинним на момент голосування та день ухвалення судового рішення, встановлює гарантії депутатської діяльності.

Статус депутата місцевої ради визначається Конституцією України, цим Законом та іншими законами України (ст. 1 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад»).

Так, ч. 1 ст. 19 зазначеного Закону встановлює, що депутат місцевої ради користується правом ухвального голосу з усіх питань, що розглядаються на засіданнях ради та її органів, до складу яких він входить. Депутат місцевої ради набуває права ухвального голосу з моменту визнання його повноважень.

Також, п. 1 ч. 2 ст. 19 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» встановлює, що депутат місцевої ради має право обирати і бути обраним до органів відповідної ради.

Отже, Закон України «Про статус депутатів місцевих рад» встановлює право депутата місцевої ради, право обирати і бути обраним до органів відповідної ради.

Матеріали справи не містять будь-яких даних, які б з достовірністю свідчили про об`єктивні та суб`єктивні ознаки конфлікту інтересів, наявність суперечностей між особистими інтересами ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями в момент прийняття рішення щодо обрання його на посаду секретаря міської ради, та в чому конкретно полягав конфлікт інтересів і в чому це виразилось.

Крім того, прокурором не доведено, що неповідомлення ОСОБА_1 у встановленому законом порядку про наявність реального конфлікту інтересів та прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів вчинене ним умисно, коли він усвідомлював протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачав його шкідливі наслідки і бажав їх або свідомо допускав настання таких наслідків.

Навпаки, матеріали справи свідчать про те, що беручи участь у голосуванні щодо вирішення питання про обрання ОСОБА_1 на посаду секретаря міської ради, в силу своїх повноважень самостійно не ухвалював будь-яких рішень, а приймав їх у складі колегіального органу, рішення також приймалося колегіальним органом, тобто депутатським корпусом на сесії міської ради, із дотриманням передбаченої законом процедури.

Більше того, слід зазначити, що таке голосування було таємним. Про те, що ОСОБА_1 проголосував за себе, як стверджує прокурор свідчить виключно те, що усі депутати проголосували «за». Тобто, за інших обставин встановити належність голосу комусь із кандидатів не вбачалося б за можливе.

При цьому, в судовому засіданні встановлено, що депутати міської ради, що брали участь у розгляді питань порядку денного, були обізнані про винесене на порядок денний сесії питання обрання секретаря міської ради.

Поряд з цим, на момент обрання ОСОБА_1 секретарем міської ради, останній не був посадовою особою, відповідно на рішення сесії жодним чином не впливав. Тобто, об`єктивних даних, які б достовірно свідчили про спонукання ОСОБА_1 депутатів Боярської міської ради Фастівського району Київської області до голосування за рішення на його користь в матеріалах справи відсутні.

Крім цього, отримавши статус депутата органу місцевого самоврядування, відповідно до ч. 6 ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ч. 1 ст. 19 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», ОСОБА_1 мав право ухвального голосу з усіх питань, які розглядалися на сесіях ради.

Звідси, при розгляді питання «Про обрання секретаря Боярської міської ради» реальний конфлікт інтересів відсутній взагалі, як такий, оскільки ОСОБА_1 обраний депутатом міської ради і є представником інтересів від свого виборчого округу та наділений відповідними повноваженнями, маючи право бути кандидатом на посаду секретаря міської ради, а тому участь у голосуванні за кандидата на посаду секретаря міської ради жодним чином не йде всупереч представницьким повноваженням, а навпаки, його бажання стати секретарем міської ради в разі підтримки депутатами повністю збігається з бажанням його виборців, виражене в підтримці його передвиборчої програми, яка стала передумовою обрання його депутатом міської ради. Тобто, обрання на вказану вище посаду не здійснюється одноособово, а колегіально, і голос кандидата не має вирішального значення без реальної його підтримки іншими суб`єктами виборчого процесу.

З-поміж іншого, згідно ст. 38 Конституції України, громадяни мають право брати участь в управлінні державними справами, у всеукраїнському та місцевих референдумах, вільно обирати і бути обраним до органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Тобто, найвищий Закон держави, норми якого є нормами прямої дії передбачає право кожного громадянина обиратися до органів державної влади. При цьому, будь-яких заборон щодо неможливості голосувати за себе законодавство України не містить.

Таким чином, за результатами судового розгляду не встановлено наявності реального конфлікту інтересів та факту прийняття ОСОБА_1 рішення в умовах реального конфлікту інтересів, в тому числі і для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, оскільки не встановлено наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: наявність факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; наявність повноважень на прийняття рішення; наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Також, суд враховує, що Законом України № 1258-IX «Про внесення зміни до статті 59-1 закону України «про місцеве самоврядування в Україні» щодо врегулювання конфлікту інтересів у діяльності депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів» від 19 лютого 2021 року, який набув чинності 18 березня 2021 року, ст. 59-1 викладено в такій редакції: «Сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради публічно повідомляє про конфлікт інтересів, який виник під час участі у засіданні ради, іншого колегіального органу (комісії, комітету, колегії тощо), відповідному колегіальному органу та не бере участі у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідним колегіальним органом» (ч. 1). Редакція ст. 59-1 цього Закону, яка діяла на день голосування, а саме від 14 жовтня 2014 року, на відміну від редакції 19 лютого 2021 року дозволяла депутатам місцевих рад у випадку наявності конфлікту інтересів брати участь у обговоренні та прийнятті рішень відповідними радами та відповідно голосувати.

Враховуючи вищевикладене, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та доводи його захисника Слободяника І. П., думку прокурорів Лукашенка О.В., Непомнющої дослідивши наявні в матеріалах справ докази в їх сукупності, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності суд дійшов висновку, що клопотання захисника Слободяника І. П. підлягає задоволенню, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження в справах відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в діях останнього складів адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст.172-7 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 172-7 ч. 1, 2, 247 ч. 1 п. 1, 283, 284 КУпАП,

постановила:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП (протоколи про адміністративні правопорушення № 444 та № 445 від 20 квітня 2021 року) закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І. А. Козак