Провадження № 33/4820/345/21
Справа № 685/310/21 Головуючий в 1-й інстанції Самойлович А. П.
Категорія: ст.122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бережний С. Д.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2021 року м.Хмельницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Бережний С.Д., з участю секретаря судового засідання Мартиненка В.С., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 14 квітня 2021 року,-

в с т а н о в и в:

Постановою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 14 квітня 2021 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає по АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. судового збору.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 08 березня 2021 року о 00 год. 47 хв. по проспекту Миру, 72/5 в м. Хмельницький, керуючи автомобілем Ніссан Кашкай ( НОМЕР_1 ) з ознаками алкогольного сп`яніння, порушуючи вимоги пунктів 2.4 та 8.9Б Правил дорожнього руху, не виконав подану за допомогою проблискових маячків синього і червоного кольорів та спеціального звукового сигналу вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Ознаками алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 були запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння шкіри обличчя. Від запропонованого поліцейським проходження огляду на встановлення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням технічного засобу та у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, апелянт просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі.

Вважає, що постанова суду є незаконною, яка не відповідає вимогам КУпАП. Вказує, що суд при розгляді справи не надано належної та об`єктивної оцінки обставинам, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи. Зазначає, що він транспортним засобом не керував і саме, це було причиною відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Крім того, при складанні матеріалів справи, на його думку, були залучені свідки особи, щодо упередженості яких є сумніви, оскільки ці особи прибули на місце події разом із поліцейськими в патрульному автомобілі. В супереч вимогам п.5 розділу 2, п.2 розділу 3, розділу 7 Інструкції відеозапис, доданий до протоколу був здійснений з перервами.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 в підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши зібрані по справі докази, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в його діях складу правопорушення, передбачених ст.. 122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, не можуть бути прийнятими до уваги з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

За змістом п. п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення серії О.Б. № 191991, який 08 березня 2021 року був складений поліцейським взводу №2 роти №4 батальйону УПП в Хмельницькій області, того ж дня, о 00 год. 49 хв. в м.Хмельницькому по вул.Перемоги 6/1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації руху. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.2 ст. 130 КУпАП.

Крім того, 08 березня 2021 року на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 1919925 за ст.. 122-2 КУпАП, з якого вбачається, що в м.Хмельницькому по вул.Проспект Миру, 72/5, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_2 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольору, увімкненого спеціального звукового сигналу, чим порушив вимоги п. 2.4 та п.8.9 А Правил дорожнього руху

Підстав вважати протоколи про адміністративні правопорушення недопустимими доказами апелянт не наводить, не встановлено таких і апеляційним судом. В складеному протоколі серія ОБ № 191991 вказано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку, що не суперечить диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, згідно якої за цією нормою настає відповідальність в разі, зокрема, відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Доводи апелянта, що в провадженні відсутні докази, які б підтверджували, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, не можуть бути враховані, зважаючи, що щодо ОСОБА_1 складався протокол за порушення п.2.5 Правил дорожнього руху, тобто за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а не за керування в стані алкогольного сп`яніння.

Судом першої інстанції ретельно перевірялись доводи ОСОБА_1 про те, що він транспортним засобом не керував. Суд, спростовуючи такі твердження, навів в постанові суду обґрунтування своїх висновків, з якими погоджується апеляційний суд, а не визнання вини ОСОБА_1 не вказує, що рішення суду постановлене без дотримання вимог КУпАП.

Факт керування транспортним засобом та факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується даними відеозапису. Згідно цих записів видно, що ОСОБА_1 керував вищевказаним транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції, після зупинки автомобіля, ОСОБА_1 через незначний проміжок часу, почав тікати від працівників поліції, однак в подальшому був затриманий. Вході розмови поліцейський вказував на ознаки алкогольного сп`яніння, про що ОСОБА_1 не заперечував. Поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або проїхати до медичного закладу для проходження такого огляду, однак останній відмовився в присутності двох свідків.

Підстав для визнання відеозапису недопустимим доказом немає, позаяк він отриманий поліцейським відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», а ті ознаки, що долучений частковий відеозапис, не дає підстав для висновку, що наявний відеозапис спростовує доведеність вини ОСОБА_1 .

Доводи апелянта в апеляційній скарзі про відсутність в справі належних та допустимих доказів, які б підтверджували його вину у вчиненні правопорушень, передбачених ст.. 122-2 та ч.1 ст. 130 КУпАП, під час апеляційного розгляду свого підтвердження не знайшли.

Твердження ОСОБА_1 , що при складанні матеріалів справи, на його думку, були залучені свідки - особи, щодо упередженості яких є сумніви, оскільки ці особи прибули на місце події разом із поліцейськими в патрульному автомобілі, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі обставини не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

В суду першої інстанції були відсутні підстави для виклику та допиту свідків, позаяк їх присутність, під час такої відмови, чітко зафіксована на відеозаписі. Не встановлено таких підстав і апеляційним судом. Будь-яких зауважень зі сторони ОСОБА_1 підчас такої відмови, щодо упередженості цих свідків, з відеозапису не вбачається.

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень норм процесуального та матеріального права, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі та в апеляційному суді мотивів, допущено не було.

Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Призначене місцевим судом стягнення в порядку, передбаченому ч.2 ст. 36 КУпАП, є достатнім для виховання ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:

Постанову Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 14 квітня 2021 року якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч. 1 ст.130 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя