КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Пономаренко А.А.
Єдиний унікальний номер справи № 756/446/21
Апеляційне провадження № 33/824/1916/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мережко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Кузьміна Євгена Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 01 березня 2021 року щодо притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: невідомий) до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 01 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розмірі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На вказану постанову адвокат Кузьмін Є.О., діючи в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. У апеляційній скарзі просить постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд всебічно не дослідив матеріали справи та не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Стверджує, що в діях ОСОБА_1 був відсутній склад правопорушення, передбачений ст. 130 КУпАП. Посилається на те, що у матеріалах справи відсутні докази керування особою, що притягується до відповідальності, транспортним засобом та, відповідно, зупинення транспортного засобу працівниками поліції. Вказує, що суд порушив право ОСОБА_1 на захист, оскільки розглянув справу за відсутності особи, що притягується до відповідальності.

В судове засідання з`явились ОСОБА_1 та захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвокат Харченко С.В., які підтримали апеляційну скаргу.

Адвокат Харченко С.В також надав суду доповнення до апеляційної скарги, в яких зазначив, що поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп`яніння. Вказував, протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків та запис з нагрудної камери поліцейського не є належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні порушення.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як видно із матеріалів справи, 25 грудня 2020 року о 06:15 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом - легковим автомобілем марки «Skoda», моделі «Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Києві по вул. Богатирська, у районі будинку 9, у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився на місці в присутності двох свідків, за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатора «Drager Alkotest 6820» ARНК 0556 з кінцевим показником 2,61 проміле, оскільки під час зупинки в ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння.

Отже, водій ОСОБА_1 , вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі статтею 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.

Аналогічні положення щодо огляду громадян на стан сп`яніння містить Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року суд зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд зазначив, що будь-яка особа, яка отримала посвідчення водія на право керування транспортним засобом, зобов`язана знати правила дорожнього руху України.

Згідно з п. 2 п. 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом

Відповідно до п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, водієві забороняється керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Всебічно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 038321 від 25 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 ; чек приладу «Драгер» («Drager Alkotest 6820» ARНК 0556) щодо тестування на алкоголь ОСОБА_1 25 грудня 2020 року о 06 год. 31 хв. з результатом тесту 2,61‰; акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 25 грудня 2020 року, відповідно яких водій ОСОБА_1 у їх присутності погодився пройти перевірку для визначення стану сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», результат тесту показав 2,61‰; розписку ОСОБА_4 від 25 грудня 2020 року про зобов`язання забрати авто та доставити його за адресою Департаменту поліції охорони; диск з відеозаписами з нагрудної камери поліцейського, на яких зафіксовано, що ОСОБА_1 не заперечував щодо проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», не заперечував факт вживання ним алкоголю, погодився із результатом огляду за допомогою приладу «Драгер», суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_1 винним за статтею 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Перевіркою матеріалів також не встановлено порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено, оскільки дії особи, уповноваженої на складання адміністративного протоколу, відповідають вимогам ст. 266 КУпАП та п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103.

Отже, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (а) ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 та його адвоката на те, що поліцейські порушили порядок проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки не доставили ОСОБА_1 на огляд до лікаря-нарколога для проведення відповідних досліджень, оцінюються судом критично.

Так, відповідно до ст.. 266 КУпАП України, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Як видно із відеозаписів з нагрудної камери поліцейського, ОСОБА_1 у присутності двох свідків не заперечував щодо проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», не заперечував факт вживання ним алкоголю, погодився із результатом огляду за допомогою приладу «Драгер». Із відеозапису також вбачається, що після проведення огляду та оголошення результатів, які показав прилад, поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 його право на проведення огляду в медичному закладі у випадку незгоди із результатом. При цьому суд звертає увагу, що лише після складення протоколу про адміністративне правопорушення та ознайомлення з його змістом, ОСОБА_1 почав заперечувати результати огляду на стан сп`яніння та відмовився від підпису протоколу.

Апеляційний суд також відхиляє твердження апелянта про порушення судом першої інстанції права ОСОБА_1 на судовий захист.

Так, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України» зазначено, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально, використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що розумність тривалості розгляду справи повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформованих у практиці Суду, зокрема складності справи, поведінки сторін та відповідних державних органів (рішення Європейського суду з прав людини від 29 травня 2008 року «Якименко проти України»; рішення Європейського суду з прав людини від 21 грудня 2006 року «Мороз та інші проти України» та інші).

До того ж у рішенні Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України» Суд наголосив, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя насамперед покладається на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка сторони. Сторони самостійно повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Як видно із матеріалів справи, в судові засідання, які були призначені на 28 січня 2021 року, 09 лютого 2021 року, 19 лютого 2021 року та 01 березня 2021 року ОСОБА_1 та його адвокат Кузьмін Є.О. не з`являлись, натомість подаючи клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи, що матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не містять недоліків, які б перешкоджали забезпечити дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізувати вимоги ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, суддя дійшов правильного висновку про можливість розгляду справи за відсутності правопорушника.

Більше того, апеляційний суд вважає, що дії особи, що притягується до відповідальності та його захисника - адвоката Кузьміна Є.О., які полягають у неоднократній подачі клопотань про відкладення, спрямовані на зловживання їх процесуальними правами та призводять до затягування розгляду справи.

При цьому, суд також звертає увагу, що ОСОБА_1 та адвокат Кузьмін Є.О. не були позбавлені можливості надати суду першої інстанції письмові пояснення в обґрунтування своєї позиції, однак, таким правом не скористались.

За таких обставин суд доходить висновку, що постанова Оболонського районного суду м. Києва від 01 березня 2021 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні. А відтак, апеляційна скарга адвоката Кузьміна Є.О. в інтересах ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Кузьміна Євгена Олександровича в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 01 березня 2021 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду М.В. Мережко