ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1632/21 Справа № 205/6446/21 Суддя у 1-й інстанції - Таус М. М. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника Моськіної Світлани Михайлівни в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 13 липня 2021 року в 21.35 водій ОСОБА_1 , біля будинку № 10 по вул. Повітрянофлотській в м. Дніпро, керував транспортним засобом моторолером Хонда Діо д/н НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, неприродна блідість шкіряного покрову, тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5. ПДР.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник Моськіна С.М. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що матеріали справи взагалі не містять переконливих і достатніх доказів, крім протокол та рапорту інспектора. Рапорт поліцейського не може слугувати однозначним доказом винуватості особи. Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні надав свідчення про те, що був свідком пропозиції пройти медичний огляд та ОСОБА_1 відмовився, свідками зупинки останнього, ані він, ані інший свідок, не були. Показами свідків не зафіксовано підтвердження у водія ОСОБА_1 явних ознак наркотичного сп`яніння; свідок ОСОБА_2 взагалі заперечив в судовому засіданні наявність будь-яких ознак наркотичного спяніння у ОСОБА_1 .

Вказує, що в матеріалах справи також наявний відеозапис на якому не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також факту його зупинки. При цьому ОСОБА_1 заперечував факт керування транспортним засобом, оскільки лише стояв поруч з транспортним засобом.

Також зазначає, що відеозапис не містить безперервного відеозапису, зроблений в темний час доби та з нього неможливо ідентифікувати будь-яких осіб, які на ньому зафіксовані, а тому є неналежним доказом.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином.

В судовому засіданні захисник Моськіна С.М. вважала за можливе розглядати справу без участі ОСОБА_1 , підтримала апеляційну скаргу просила її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності спростовуються матеріалами провадження.

Так, обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення, що узгоджується із відеозаписом місця події, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження у передбаченому законом порядку огляду на стан сп`яніння.

Відмова водія транспортного засобу від проведення огляду є підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, а тому судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки він відмовився пройти огляд на стан сп`яніння.

Дана позиція узгоджується з абз. 2 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті від 23 грудня 2005 року №14, згідно якої, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Не заслуговують доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом, оскільки спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом, згідно якого, на запитання поліцейського: Чому без шолома?, ОСОБА_1 відповів: та тут 5 метрів проїхати.

Крім того, предметом розгляду даного правопорушення є порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, а не встановлення факту керування транспортним засобом.

Доводи апелянта про те, відеозапис не містить безперервного відеозапису, зроблений в темний час доби та з нього неможливо ідентифікувати будь-яких осіб, які на ньому зафіксовані, а тому є неналежним доказом, також не заслуговують на увагу, оскільки з наявного, в матеріалах справи, відеозапису можливо ідентифікувати особу правопорушника, свідки відповідають тим, що зазначені в протоколі та письмових поясненнях.

Покази свідків та наявний в матеріалах справи відеозапис повністю узгоджуються між собою, доповнюють один одного та сумнівів у апеляційного суду не викликають, а тому визнають належними та допустимими доказами.

Інші доводи апелянта, викладені у апеляційній скарзі, апеляційним судом не приймаються до уваги, оскільки наявними в матеріалах провадження доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Таким чином, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки не виникає сумніву щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як правопорушення повністю знайшло своє підтвердження наявними в матеріалах справи доказами.

Враховуючи зазначене, в діях ОСОБА_1 у зв`язку із відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Моськіної Світлани Михайлівни в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун