33/804/290/21
264/828/21
Суддя 1-ої інстанції Литвиненко Н.В.
Суддя доповідач Куракова В.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року м. Маріуполь

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Куракова В.В., за участю ОСОБА_1 , його захисника адвоката Дьоміна О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 травня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кременівка Володарського району Донецької області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, -

УСТАНОВИЛА:

Судом першої інстанції встановлено, що 07 лютого 2021 року о 10 годині 40 хвилин ОСОБА_1 на блокпосту № 016, який розташований за адресою: м. Маріуполь, пр-т. Карпова, буд. 1 керував транспортним засобом «Mitsubishi Lancer» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя), від проходження медичного огляду для визначення стану сп`яніння у закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 травня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що постанова суду першої інстанції незаконна та підлягає скасуванню. Зазначає, що матеріали справи не містять доказів факту керування ним транспортним засобом. Зауважує, що працівник поліції ОСОБА_2 в ході надання показів в суді першої інстанції не зазначав про те, що він бачив факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, однак суд першої інстанції дані обставини встановив самостійно.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , його захисника адвоката Дьоміна О.М., які в повному обсязі підтримали доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід задовольнити за таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порядок та процедура оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах внутрішніх справ України передбачені «Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої наказом № 1376 від 06.11.2015 МВС України (далі Інструкція).

Відповідно до п. 15 р. 2 вищевказаної Інструкції до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

З письмових пояснень свідка ОСОБА_3 вбачається, що він пояснює про події 2019 року, в той же час як інші наявні в справі про адміністративне правопорушення документи вказують на те, що події мали місце у 2021 році.

Правовими положеннями ст. 62 Конституції України встановлено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи, що зміст пояснень свідка ОСОБА_3 істотно суперечить іншим доказам, наявним в даній справі про адміністративне правопорушення, а всі сумніви тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд апеляційної інстанції не може вважати пояснення свідка ОСОБА_3 допустимим доказом.

Обов`язок виконати вимогу поліцейського, встановлену у п. 2.5 ПДР виникає виключно у особи, яка є водієм, а тому факт приналежності особи до спеціального суб`єкта водія повинен бути доведений органом, що складає матеріали про адміністративне правопорушення.

Аналізуючи наявні в даній справі матеріали, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність в ній доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, адже поліцейський Посувайло М.М. в ході розгляду даної справи в суді першої інстанції спростував інформацію, викладену в його рапорті, що знаходиться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення (а.с. 5), оскільки він не був очевидцем керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а відтак не може стверджувати, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом. При цьому працівниками поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення не було опитано працівників поліції, які фактично зупинили транспортний засіб та бачили, хто їм керував. В ході судового розгляду в суді першої інстанції працівників поліції, які зупиняли авто, приналежне ОСОБА_1 на блок-посту ані ОСОБА_2 , ані безпосередньо судом встановлено не було, що підтверджується аудіозаписом судового засідання. За таких підстав органом, що склав матеріали про адміністративне правопорушення не надано доказів на підтвердження безпосередньо факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» ЄСПЛ підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Виходячи з викладеного, оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 травня 2021 року відносно ОСОБА_1 скасувати.

Провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Куракова