ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2021 Справа №607/7090/21

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька І.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої по АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №619812 від 15 квітня 2021 року, 15 квітня 2021 року близько 13 год. 40 хв. громадянка ОСОБА_1 перебувала в громадській будівлі в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_2 , без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство, чим порушила вимоги п.п. 2 п. 3 постанови КМУ №1236 від 09 грудня 2020 року та ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06 квітня 2020 року зі змінами та доповненнями.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, хоча про час та місце була повідомлена шляхом направлення на адресу її місця проживання судової повістки та опублікування оголошення про виклик до суду на сайті судової влади. Про причини неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подавала.

Враховуючи вимоги ст. 268 КУпАП та строки розгляду справи, вважаю, що розгляд справи можна провести у відсутності ОСОБА_1 .

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається , в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 статті 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП проявляється в умисному порушенні правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених як Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», так і іншими актами законодавства.

Отже, об`єктивну сторону зазначеного правопорушення складає умисне порушення заборони Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 (зі змінами), зокрема п.п. 2 п. 3, яким передбачено, що з 24 лютого 2021 р. на території України встановлюється жовтий рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні.

Суб`єктивна сторона правопорушення - це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є вина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №619812 від 15 квітня 2021 року, ОСОБА_1 ставиться у вину те, що вона 15 квітня 2021 року близько 13 год. 40 хв. перебувала в громадській будівлі в магазині «Сім23» по вул. Пушкіна, 5 у м. Тернополі, без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство, чим порушила вимоги п.п. 2 п. 3 постанови КМУ №1236 від 09 грудня 2020 року та ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06 квітня 2020 року зі змінами та доповненнями.

Проте, у протоколі у графі «Особу встановлено» зазначено, що особу ОСОБА_1 встановлено на підставі паспорта серії НОМЕР_1 , виданого Тернопільським МВ від 10.02.2004 р.

Таким чином, встановлено, що зазначені у протоколі відомості на підставі яких було встановлено особу правопорушника спростовують суть адміністративного правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_1 .

Аналогічні відомості відображені у постанові серії ГАБ №220757 від 15 квітня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

На підтвердження обставин вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй правопорушення до матеріалів справи крім протоколу про вчинення адміністративного правопорушення серії ВАБ №619812 від 15 квітня 2021 року, долучено рапорт старшого інспектора чч Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Богданова Д.А. від 15 квітня 2021 року, рапорт ДОП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області лейтенанта поліції Вольського М. від 15 квітня 2021 року та постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ №220757 від 15 квітня 2021 року.

Суд не приймає до уваги вищезазначені докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, оскільки їх зміст спростовується даними про особу ОСОБА_1 , зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №619812 від 15 квітня 2021 року та постанові серії ГАБ №220757 від 15 квітня 2021 року.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без інших доказів, які підтверджують обставини, викладені у ньому, не є достатнім та безумовним доказом на підтвердження вини особи у вчиненні даного адміністративного правопорушення.

Окремо слід зазначити, що із фабулу протоколі про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 інкримінують перебування у громадській будівлі в магазині «Сім23» по вул. Пушкіна, 5 у м. Тернополі, без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство, внаслідок чого остання порушила вимоги п.п. 2 п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236.

Відповідно до вимог п.п. 2 п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236, з 24 лютого 2021 р. на території України встановлюється жовтий рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні.

Таким чином, п.п. 2 п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 не заборонено перебування осіб без документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство у громадських будівлях, зокрема у магазинах.

Інші належні та достатні докази в матеріалах справи відсутні.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 у вчинені нею порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, судом не встановлено беззаперечних доказів, на підставі яких суд міг би встановити, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

З врахуванням наведеного, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 44-3, 247, 252, 283, 284 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяІ. М. Черніцька