Провадження № 33/4820/322/21
Категорія: ч.2 ст.130КУпАП Доповідач Кулеша Л. М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2021 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретарів судового засідання Цугель А.О., Бондаря О.В., захисника Гопки В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу захисника Гопки В.В., в інтересах ОСОБА_1 , з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2020 року, -

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

За постановою суду, 11.09.2020 року о 03 год. 00 хв. водій ОСОБА_1 в м. Хмельницькому, по проспекту Миру, 88, повторно протягом року, керував автомобілем Toyota Land Cruiser Prado 150, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9а Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 130 КУпАП.

Захисник Гопка В.В., в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, просить поновити строк, який пропущений з поважних причин, а постанову скасувати, справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Посилається на те, що про існування оскаржуваної постанови ОСОБА_1 дізнався 01.03.2021 року, отримавши копію зазначеної постанови із постановою про відкриття виконавчого провадження від 13.01.2021 року.

Звертає увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 повторно вчинив адміністративне правопорушення на протязі року, але не вказано коли вперше було таке правопорушення, відсутнє посилання на відомості протоколу про адміністративне правопорушення, яким ОСОБА_1 притягнуто до відповідальностіза ч.1 ст.130 КУпАП.

Стверджує, що на день складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП, по справі за ч.1 ст.130 КУпАП, щодо останнього, було призначеного розгляд апеляційної скарги, що не давало права вважати, що ОСОБА_1 , на день складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього за ч.2 ст.130 КУпАП, є притягнутим до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, суду першої інстанції було відомо про розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 по адміністративній справі про притягнення його до відповідальності за ч.1 ст.130КУпАП, оскільки дану справу було розглянуто тим самим складом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Гопки В.В., на підтримання доводів клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги, вважаю, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга частковому задоволенню за таких підстав.

Оскільки ОСОБА_1 і його захисник не були присутніми при проголошенні постановленого рішення, копію оскаржуваної постанови не отримували, вважаю, що строк на її оскарження був пропущений ними з поважних причин, за зазначених у апеляційній скарзі обставин, що підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення та підлягає поновленню.

Відповідно до положень ст. ст. 252, 280КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи суддею першої інстанції виконанні не в повній мірі.

Як установлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1 11 вересня 2020 року о 03 год.00хв. в м.Хмельницькому, по вул.Проспект Миру,88, керував транспортним засобом Toyota Land Cruiser Prado 150, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Драгер 6810. Результат 1,99 проміле, чим порушив вимоги п.2.9А ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130КУпАП.

Суд безпідставно притягнув ОСОБА_1 до відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП, пославшись на наявність постанови Хмельницького міськрайонного суду від 25 травня 2020 року, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційної інстанції стороною захисту надано копію постанови Хмельницького апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року, відповідно до якої постанову Хмельницького міськрайонного суду від 25 травня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУПАП скасовано, провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин дії ОСОБА_1 необхідно перекваліфікувати з ч.2 ст. 130 КУпАП на ч.1 ст. 130 КУпАП, виключивши при цьому таку кваліфікуючу ознаку даного правопорушення як повторність.

Відповідно до положень п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вищезазначеного адмінправопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, досліджених як судом першої, так і судом апеляційної інстанції, зокрема, протоколом про вчинення ним адміністративного правопорушення, серія ДПР18 №416443 від 11.09.2020 року, письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.3), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, роздруківкою приладу драгер ARCD-0515, згідно з якою ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння (1,99 ‰), відеозаписом з місця події.

З переглянутого відеозапису нагрудних камер поліцейських в судовому засіданні апеляційної інстанції убачається, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків, погодився на проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу приладом Драгер 6810, результат тесту 1,9%.

Ураховуючи сукупність вищевказаних доказів, апеляційний суд приходить до висновку про достатність вказаних доказів для встановлення вини ОСОБА_1 та кваліфікує його дії за ч.1 ст.130КУпАП.

Наведені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку. Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Відповідно до викладеного, доводи апеляційної скарги про те, що огляд ОСОБА_1 проводився з порушенням, а саме несправним Драгером, не заслуговують на увагу та розцінюються судом, як намагання допомогти ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Посилання апелянта на те, що суд розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 , чим порушив його право на захист, не береться до уваги, оскільки в ході апеляційного розгляду право ОСОБА_1 на захист було відновлене та було надано можливість довести свою невинуватість належними та допустимими доказами.

Згідно ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

При накладенні на ОСОБА_1 стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд, згідно з вимогами ст.33КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, дані про його особу, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, тому вважає за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а:

Поновити захиснику Гопці В.В. строк на апеляційне оскарження постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2020 року.

Апеляційну скаргу захисника Гопки В.В задовольнити частково.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Виключити з мотивувальної частини постанови суду посилання на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення повторно.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч. 2 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Кулеша Л.М.