Справа № 446/991/21
Провадження № 3/446/459/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.06.2021 року м. Кам`янка-Бузька
Суддя Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області Бакай І. А., розглянувши матеріали, що надійшли від ВАП УПП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
Згідно протоколу серії ААБ № 198922 від 13.05.2021р., ОСОБА_1 13.05.2021р. о 12.05 год. на а/д м-06 Київ-Чоп 507 км, керуючи транспортним засобом AUDI 98 номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, поданим завчасно за допомогою руки, яка вказувала на транспортний засіб та подальше місце його зупинки, що призвело до переслідування даного транспортного засобу на службовому автомобілі SKODA RAPID номерний знак НОМЕР_2 з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольору з увімкненою звуковою сиреною, чим порушив п. 8.9 А, 2.4, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.122-2 КУпАП.
ОСОБА_1 у судовому засіданні не визнав вини у пред`явленому йому правопорушенні, просить провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП. Зазначив, що 13.09.2021 близько 12 год. він рухався на своєму автомобілі AUDI 98 номерний знак НОМЕР_1 . Коли він проїжджав повз населений пункт Банюнин побачив, що на узбіччі стоїть автомобіль, а поліцейський розмовляє з водієм зі сторони пасажира; його автомобіль ніхто не зупиняв і тому він продовжив рух. Коли він проїжджав пост в с.Великосілки, його зупинили працівники поліції. Через кілька хвилин до них під`їхала службова машина, яка рухалась без сирени та увімкнених маячків, інспектор поліції повідомив, що він ( ОСОБА_1 ) не зупинився на вимогу працівника поліцїї і на нього було складено протокол за ч.1 ст.122-2 КУпАП, незважаючи на те, що він пояснив поліцейським дійсні обставини справи, про що зазначив у поясненнях до протоколу.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 статті 122-2 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу
Судом встановлено, що на підтвердження вини ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122-2 КУпАП до суду направлено лише протокол про адміністративне правопорушення та рапорт працівника поліції. Будь-яких інших об`єктивних доказів вини ОСОБА_1 у розумінні вимог ст.251 КУпАП, як то: пояснення свідків, записи із бодікамер поліцейських, тощо, з яких би вбачалось, що ОСОБА_1 вчинив дії зазначенні у протоколі про адміністративне правопорушення, до матеріалів справи не долучено.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Як вбачається із матеріалів справи, єдиним доказом вчинення адміністративного правопорушення є протокол, обставини викладені в якому заперечуються ОСОБА_1 .
У відповідності до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За вище викладених обставин, суд приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.
Презумпція невинуватості є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Конституції України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 року та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997р. передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.
Так, згідно п.4.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N23-рп/2010у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доводити свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.
Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року, Маліге проти Франції від 23 вересня 1998 року, Озтюрк проти Германії від 21 лютого 1984 року ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.
Згідно п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин - відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Отже, зважаючи на встановлені під час судового розгляду обставини, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі Карелін проти Росії, відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності достатніх та переконливих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд доходить висновку, що сукупністю доказів у справі не доведено скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку з недоведеністю наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
Провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: Бакай І.А.