Провадження № 33/4820/254/21
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Матущак М.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2021 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та його захисника Гаврилюка С.О. на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 лютого 2021 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканець АДРЕСА_1 , не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з нього судовий збір в розмірі 454 грн.

За постановою судді, 23 листопада 2020 року близько 23 год 07 хв водій ОСОБА_1 у місті Хмельницькому на вулиці Кам`янецька, 134/1 керував транспортним засобом ЗАЗ-110217, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку в медичному закладі в лікаря-нарколога та підтверджується висновком № 2785 від 23 листопада 2020 року.

Указаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Хмельницького міськрайонного суду від 15 лютого 2021 року, вказану постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Посилався на те, що постанова суду першої інстанції отримана 15 березня 2021 року на підставі поданих заяв.

Ознайомившись в повному обсязі з усіма матеріалами справи, уважав, що вказаною постановою суд першої інстанції передчасно та незаконно визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Зокрема, своєчасно не повідомив його про час та місце розгляду справи, чим порушив його право на захист, належним чином не досліджував жодних доказів у справі, не допитував жодного свідка, хоча послався на їх пояснення в своїй постанові.

Уважав, що судом першої інстанції вимоги ст.280 КУпАП належним чином не були виконані.

Зазначав, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що конституційне право на участь в судовому засіданні, право бути належним чином повідомленим про місце і дату судового розгляду не може бути формальним.

Крім цього, суд першої інстанції при винесенні постанови порушив норми матеріального та процесуального права, неповністю з`ясував обставини, що мають значення для справи, за три доби до дня розгляду справи не надіслав жодного повідомлення про час та місце розгляду справи та прийшов хибних висновків, які не відповідають обставинам справи, і як наслідок судове рішення є незаконним та необґрунтованим.

Зокрема, суд першої інстанції не маючи жодного належного доказу, в своєму рішенні визнав його винним, порушивши при цьому його право на захист.

Посилався на те, що при огляді протоколу про адміністративне правопорушення, серія ОБ №191923 від 24 листопада 2021 року, відсутні Прізвища, Ім`я та по Батькові обох свідків, їх місце проживання та їх підписи.

Також судом не було безпосередньо допитано в суді свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з приводу того, як, де і чи взагалі в їх присутності складався вищевказаний протокол.

Наведене, на його думку, свідчить про те, що ці пояснення були написані не на місці його зупинки і не в його присутності. Суд першої інстанції на це уваги не звернув, але взяв ці письмові пояснення за основу як належний доказ.

Таким чином, відповідно до вимог ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

На його думку, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, жоден свідок, який би підтвердив його вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, судом не допитувався і не встановлювався.

За змістом закону підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст.251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі.

Невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняття у справі законного й обґрунтованого судового рішення. Тому без усунення зазначених вище недоліків протоколу про адміністративне правопорушення розгляд справи є неможливим.

Однак, незважаючи на це, суд першої інстанції, помилково наклав на нього адміністративне стягнення, у зв`язку з чим постановлене судом першої інстанції рішення підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі ст.247 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Гаврилюк С.О. в інтересах ОСОБА_1 просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Хмельницького міськрайонного суду від 15 лютого 2021 року, вказану постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Уважав, що постанова суду першої інстанції є передчасною та незаконною.

Крім того, посилався на те, що суд першої інстанції, при прийнятті судового рішення, порушив норми матеріального та процесуального права, неповністю з`ясував обставини, що мають значення для справи, прийшов до хибних висновків, які не відповідають обставинам справи.

Указував на порушення норм ст.268 КУпАП, а саме права на захист ОСОБА_1 .

Окрім того, суд першої інстанції порушив вимоги ст.ст.245, 248, 251, 256, 280 КУпАП.

На його думку, невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняття у справі законного й обґрунтованого судового рішення. Тому без усунення зазначених вище недоліків протоколу про адміністративне правопорушення розгляд справи є неможливим.

Проте, незважаючи на це, суд першої інстанції, передчасно наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, у зв`язку з чим постановлене судом першої інстанції рішення підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі ст.247 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Гаврилюк С.О. належним чином повідомлені про дату, час і місце даного судового розгляду. У судове засідання не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали. Водночас захисник Гаврилюк С.О. подав клопотання про розгляд справи без його участі. За таких обставин їх нез`явлення до суду не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку про таке.

Оскільки участі в розгляді справи ОСОБА_1 та його захисник Гаврилюк С.О. не брали, уважаю, що строк на оскарження постанови суду першої інстанції був пропущений з поважних причин, зазначених у апеляційних скаргах, та підлягає поновленню.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Указаних вимог закону суд першої інстанції при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення дотримався.

Згідно п.2.9 а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджену Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015року № 1452/735 та зареєстровану в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння.

Обставини вчиненого ОСОБА_1 порушення п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджуються:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія ОБ №191923 від 24 листопада 2020 року;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 2785 від 23 листопада 2020 року;

- відеозаписом фіксації адміністративного правопорушення.

Водночас обґрунтування висновку суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які судом першої інстанції не допитувалися, є недопустимим та підлягає виключенню з мотивувальної частини судового рішення, оскільки порушує принцип безпосередності дослідження доказів.

З цих підстав постанова судді місцевого суду підлягає зміні.

Дії ОСОБА_1 обґрунтовано кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, як керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При перегляді справи про адміністративне правопорушення в суді апеляційної інстанції не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

У даному випадку порушень вищевказаних норм законодавства не встановлено.

Доказами відповідно до ст.251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

З огляду на викладене, проаналізувавши вказані докази в їх сукупності, приходжу до висновку про обґрунтованість та законність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.44, ст.ст.51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, 173-2, ч.3 ст.178, ст.ст.185, 185-1, ст.ст.185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Судом першої інстанції достатньо вжито всіх необхідних заходів, щоб особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисник надали пояснення в судовому засіданні.

Відповідно до положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантується право на справедливий та публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом.

Відтак, доводи про порушення права апелянта на справедливий суд та права на захист не можна визнати переконливими.

Відповідно до ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Переконливих доводів у апеляційних скаргах, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови, не надано та не встановлено.

Обставини, які б виключали провадження у справі відповідно до ст.247 КУпАП, відсутні.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, немає.

Необґрунтованими є твердження про те, що місцевий суд розглянув справу без належного та обґрунтованого з`ясування всіх обставин.

Указані доводи спростовані зібраними та дослідженими доказами у справі, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку.

Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на належних, допустимих та достовірних доказах.

Адміністративне стягнення накладено відповідно до вимог ст.33 КУпАП.

З огляду на викладене, відсутні підстави для задоволення апеляційних скарг у повному обсязі та скасування постанови судді місцевого суду із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та його захисника Гаврилюка С.О. задовольнити частково.

Постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 лютого 2021 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП змінити.

З її мотивувальної частини виключити посилання на письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 як на доведеність вини ОСОБА_1 .

У решті постанову судді залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Матущак М.С.