ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2021 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 01 квітня 2021 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, - визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та призначено йому стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та судовий збір в розмірі 0,2 мінімальної заробітної плати, що становить 454,00 (чотириста п`ятдесят гривень 00 копійок) в дохід держави.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 , 23.02.2021 року о 23.17 год., в смт. Берегомет вул. Центральній Вижницького району керував транспортним засобом «Форд Сієста» номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в установленому законом порядку у Вижницькій ЦРЛ. Своїми діями, порушив п.2.9«а» Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

На вказану постанову суду, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає постанову суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою, яка підлягає скасуванню.

Вказує на те, що суддя розглянула справу за його відсутності та його захисника, без належного повідомлення про місце і час розгляду справи, а тому він

ЄУНСС №713/428/21 Головуючий у І інстанції: Кириляк А.Ю.

Провадження №33/822/221/21 Суддя-доповідач: Станковська Г.А.

Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП

не зміг надати свої пояснення та заперечення на викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини, які не відповідають дійсним обставинам справи.

Зазначає, що від підписання протоколу відмовився, оскільки ознак алкогольного сп`яніння у нього не було, а огляд був проведений поліцейськими з грубим порушенням процедури, визначеної законодавством України.

Крім того, додані до протоколу письмові пояснення написані не ним, а поліцейськими і не відповідають обставинам справи, що є порушенням його прав, гарантованих Конституцією України.

Стверджує, що процедурі огляду на стан сп`яніння має передувати конкретна підстава, що дає право поліцейському, як представнику державної влади, вимагати від водія вчинення певних дій, передбачених законодавством України про адміністративні правопорушення.

Вказує, що процедура направлення його для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння і безпосередньо порядок проведення такого огляду були грубо порушені поліцейським, а тому повинні бути визнані недійсними.

Вважає, що висновок КНП «Вижницька РЛ» №11 від 24.02.2021 року та складений на його підставі протокол про адміністративне правопорушення є недійсними, а отже недопустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Інших належних та допустимих доказів керування ним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Звертає увагу, що про розгляд справи про адміністративне правопорушення 01.04.2021 р. у встановленому законом порядку його ніхто не повідомив, а повний текст постанови отримав поштою 12.04.2021 року, тому вважає, що наведене свідчить про поважність причин пропуску строку на оскарження рішення районного суду.

Перевіривши доводи апеляційної скарги особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвоката Маніліч І.Д., які прохали в суді апеляційної інстанції скасувати постанову районного суду й закрити провадження щодо ОСОБА_1 за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно ст. 289 КпАП України, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 в судовому засіданні присутнім не був, постанову суду про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП отримав лише 12 квітня 2021 року, а тому десяти денний строк на подання апеляційної скарги для нього обчислюється саме з цієї дати. За таких обставин, підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду немає, оскільки вона подана вчасно.

Відповідно до вимог ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Так, згідно до п.2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідальність за невиконання зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Згідно положень ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджені сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, які покладені в основу прийнятого судом рішення, є правильними і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Заперечення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не можуть бути взяті судом до уваги та доводяться наступними доказами.

Так, винуватість ОСОБА_1 доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №098077 від 24 лютого 2021 року. З якого вбачається, що 23.02.2021 р. о 23 год. 17 хв. в смт. Берегомет, по вул. Центральна, водій керував автомобілем «Форд Сієра» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Згідно висновку медичного огляду №11, водій керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Даний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, чітко викладено суть правопорушення.

Також, згідно протоколу, у ОСОБА_1 було тимчасово вилучено посвідчення водія НОМЕР_2 , видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом НОМЕР_3 від 24.02.2021 р.. Транспортний засіб «Форд Сієра» д.н.з. НОМЕР_1 , залишено по місцю зупинки.

Будь-яких пояснень в протоколі ОСОБА_1 не висловив, зміст ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП йому роз`яснено. Від підписання протоколу ОСОБА_1 відмовився.

Відповідно до розділу І п.6. Інструкції №1452/735 - огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Як вбачається з матеріалів справи, в своєму поясненні ОСОБА_1 вказав, що його було зупинено працівниками поліції, оскільки в нього недостатньо освітлювався задній номерний знак, й даного факту він не заперечував. Також, зазначено, що від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу відмовився, а тому його було доставлено до Вижницької ЦРЛ. Від підписання пояснення відмовився, жодних заперечень чи незгоди не виявив та не зазначив.

Крім того, те що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора та проявив бажання пройти огляд в медичному закладі підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому міститься відмітка, що від огляду на місці зупинки ОСОБА_1 відмовився.

Згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «Вижницька РЛ» від 23.02.2021 р. вбачається, що у водія ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння, такі як запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці.

Висновком лікаря ОСОБА_4 №11 від 24.02.2021 р. щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані сп`яніння, внаслідок вживання алкоголю. Вказаний висновок підписано лікарем та засвідчено печаткою, а також підписано особисто ОСОБА_1 ..

Таким чином, апеляційний суд вважає, що вищенаведені докази є належними та допустимими й доводять ту обставину, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у зазначеному місці та у зазначений в протоколі час в стані алкогольного сп`яніння.

Що стосується доводів апелянта про те, що відеозапис з бодікамери поліцейського є неповним, то такі твердження сторони апелянта не заслуговують на увагу суду та спростовуються матеріалами адміністративного провадження.

Окрім того, вина ОСОБА_1 повністю доведена матеріали справи, які підтверджують стан сп`яніння останнього. Будь-яких зауважень, доповнень чи пояснень до них правопорушником надано не було. Більш того, матеріали справи не містять жодних клопотань про те, що ОСОБА_1 не згідний із результатами проведеного огляду та бажає повторно пройти дослідження на стан сп`яніння.

За таких обставин, твердження апелянта в частині того, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України, не заслуговують на увагу суду та є нічим іншим, як способом уникнення відповідальності.

Крім того, згідно постанови серії ДПР18 №098076 від 23 лютого 2021 року, водій ОСОБА_1 керуючи «Форд Сієра» д.н.з. НОМЕР_1 у якого недостатньо освітлювався задній державний номерний знак в темну пору доби, повторно протягом року, чим порошив п.п.2.9в та п.30.2 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.7 ст. 121 КУпАП, що і стало наслідком зупинки цього транспортного засобу, а в подальшому було виявлено, що ОСОБА_1 перебуває з ознаками алкогольного сп`яніння. Вказана постанова не оскаржена.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що підстав не довіряти наявним в матеріалах справи доказам немає, так як і поясненням свідків, оскільки останні є випадковими та не зацікавленими в результаті розгляду справи і висловлюють своє суб`єктивне бачення процесу.

У п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Обґрунтовуючи своє рішення, суддя приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таким чином, працівниками поліції проведено огляд у відповідності до ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу чи швидкість реакції.

Районним судом вірно встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, а висновки суду першої інстанції про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи та спростовують доводи апелянта викладені в скарзі.

За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 , про що апелює останній - немає.

Керуючись ст. 289, 294 КУпАП, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 01 квітня 2021 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького Г.А. Станковська

апеляційного суду