Справа № 694/364/21
Провадження № 3/694/120/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

28.04.2021 року м. Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Звенигородського РВПГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за ч 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

До Звенигородського районного суду Черкаської області 02.03.2021 року з Звенигородського РВПГУНП у Черкаській області надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18№496350 від 26.12.2021 року о 02.15 год. по просп. Шевченка у м. Звенигородка, Черкаської області, керував автомобілем «ВАЗ 21144», д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги 2.5 ПДР, та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що 26.12.2020 року близько 02 год. він отримав травму верхньої губи з розсіченням та зателефонував ОСОБА_2 і попросив завезти його в лікарню, бо розсічення було глибоке і сильно бігла кров. ОСОБА_3 приїхала, забрала його і повезла в лікарню, з ними також поїхала ОСОБА_4 . Коли проїжджали повз банкомат, ОСОБА_3 зупинила автомобіль, щоб зняти з банкомату кошти, для оплати мого лікування у лікарні. ОСОБА_3 з ОСОБА_5 вийшли з автомобіля, та пішли до банкомату знімати кошти, в цей час до автомобіля підїхали працівники поліції, побачили ОСОБА_1 в автомобілі і попросили документи для перевірки, що він і зробив, потім вони стали звинувачувати, що він п`яний. В подальшому працівники поліції поспішили поїхати з місця, посвідчення у нього забрали, сказавши, що дадуть тимчасове зранку, але з ними ОСОБА_1 не сперечався. Наголошує, що йому ніхто не пропонував пройти огляд на стан сп`яніння, крім того, свідків які зазначені у матеріалах справи він на місці не бачив, їх не було там, це фальсифікація, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 останньому не знайомі, і там вночі їх точно не було.

Адвокат Бабенко Р.В. подав доводи щодо відсутності підстав для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в яких зазначив, що свідки встановлені стороною захисту, а саме: ОСОБА_4 та ОСОБА_2 вказують, що ОСОБА_1 26.12.2020 р. о 02 год. 20 хв. не здійснював керування транспортним засобом, крім того, працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, осіб таких як ОСОБА_8 та ОСОБА_9 о 02 год. 20 хв. 26.12.2020 р. на проспекту Шевченка не було, вказані особи не були присутні коли працівники поліції під`їхали до автомобіля ВАЗ 21144, вказаним автомобілем в дійсності керування здійснювала ОСОБА_2 . Крім того, протокол та додані до нього матеріали взагалі не містять жодних даних та доказів про те, що ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом, навіть зі змісту самих пояснень ОСОБА_9 та ОСОБА_8 явно вбачається відсутність будь-яких даних та доказів того, що ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом. Отже, будь-яких фактичних даних, на основі яких можна було б дійти висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, не встановлено, на підставі чого є очевидним висновок про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого останньому посадовою особою, якою було складено протокол, адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

В судове засідання були викликані свідки, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, однак останні не з`явилися. На адресу суду повернулися конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

По суті поставлених запитань свідок ОСОБА_4 пояснила, що 26.12.2020 року близько 02 год. вона перебувала в м. Звенигородка на вулиці Чорновола та проспекту Шевченка, разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . ОСОБА_4 була біля банкомату, такий пізній візит до банкомату, було зумовлено тим, що ОСОБА_1 отримав травму губи (розсічення), потребував допомоги, і ОСОБА_2 хотіла відвезти ОСОБА_10 у приймальне відділення Звенигородської центральної районної лікарні, а кошти знімали з банкомату для того щоб були гроші оплатити надання медичної допомоги та медикаменти. У ОСОБА_10 летіла кров, і ОСОБА_3 вміє керувати автомобілем, погодилась відвезти його до лікарні, а остання була з ОСОБА_3 для моральної підтримки. Вказує, що кермувала автомобілем тільки ОСОБА_11 , бо у ОСОБА_10 була розбита губа (розсічення), в нього цабеніла кров і йому було не до того. Зазначила, що автомобіль ВАЗ 21144 д.н.з. НОМЕР_1 26.12.2020 р. перебував на обочині проспекту Шевченка напроти банкомату, вона з ОСОБА_3 знімала кошти з банкомату, а ОСОБА_10 залишився в автомобілі. Потім до автомобіля під`їхали працівники поліції, і завели розмову з ОСОБА_10 , побачивши працівників поліції, вона з ОСОБА_3 підійшли до поліцейських та почули, що поліцейські кажуть, що ОСОБА_10 був у машині, значить їхав за кермом, але ОСОБА_3 сказала працівникам, чому вони пристали до ОСОБА_10 , за кермом він не був, а саме ОСОБА_3 керувала автомобілем, що і відповідало дійсності. Пропозицій пройти ОСОБА_10 огляд на стан сп`яніння від працівників поліції не було, це може підтвердити і сам ОСОБА_10 і ОСОБА_3 , яка також була поруч.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що 26.12.2020 року близько 02 год. вона перебувала в м. Звенигородка на вулиці Чорновола та проспекту Шевченка, разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , свідок перебувала біля банкомату, такий пізній візит до банкомату, було зумовлено тим, що ОСОБА_1 отримав травму губи (розсічення), потребував допомоги, і вона хотіла відвезти ОСОБА_10 у приймальне відділення Звенигородської центральної районної лікарні, а кошти знімала з банкомату для того щоб були гроші оплатити надання медичної допомоги та медикаменти. У ОСОБА_10 летіла кров, а свідок відмінно кермує та відвезла його до лікарні, з нею також була ОСОБА_4 для моральної підтримки. Пропозицій пройти ОСОБА_10 огляд на стан сп`яніння від працівників поліції не було, це може підтвердити і сам ОСОБА_10 і ОСОБА_5 , яка також була поруч, крім того, працівники поліції навіть не спромоглись перевірити посвідчення водія ОСОБА_2 , і їй також не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння. В подальшому Працівники поліції забрали у ОСОБА_10 права, і швидко зникли з місця, вона навіть не встигла з ними посперечається та оспорити їх незаконні дії. Стверджує, що ані ОСОБА_9 , ані ОСОБА_8 на місці цих подій не було взагалі, ніякими вони свідками бути не можуть.

Поліцейський СРПП Звенигородського РВПГУНП у Черкаській області Лагода С.В. в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 з наступних підстав.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та засобів, що мають функції відеозапису, тощо.

До матеріалів справи окрім протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень свідків не додано жодного іншого доказу, який би підтвердив вину ОСОБА_1 .

При цьому свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 спростували обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, вказали, що жодних свідків поліцейські не залучали.

Звенигородським РВПГУНП у Черкаській області відеозаписи з нагрудних відеокамер інспекторів патрульної поліції з фіксацією вчинення ОСОБА_1 правопорушення суду не надано.

При цьому свідки, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та викликалися в судове засідання, не з`явилися, вину ОСОБА_1 не підтвердили.

Жодних доказів, які б спростовували твердження ОСОБА_1 , що 26.12.2020 року він взагалі не керував автомобілем до матеріалів справи не надано.

Крім того, диспозиція положення п. 2.5 Правил дорожнього руху передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції..

Водій це особа, яка керує транспортним засобом і має при собі посвідчення водія відповідної категорії, однак докази, що ОСОБА_1 26.12.2020 року керував автомобілем відсутні.

З представлених суду матеріалів справи не вбачається можливим встановити наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, які наведені в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки немає належних доказів підтвердження його вини (пояснення свідків, відеозапис з нагрудного відео реєстратора, тощо ), що унеможливлює підтвердження обставин, які викладені в протоколі серії ДПР18 №496350 від 26.12.2020 року.

Відомості, які містяться в протоколі не можуть бути самостійним доказом доведеності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ч.1ст.130 КУпАП, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, у зв`язку з недоведеністю та недостатністю належних, об`єктивних та обґрунтованих доказів, що підтверджують його вину, а обставини викладені у протоколі працівником поліції, не відповідають фактичним обставинам справи, що й не відповідає вимозі достатності доказів, а тому провадження в даній справі слід закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодекс у.

Особа, що склала адміністративний протокол зобов`язана надати до суду докази, які б доводили наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

Відповідно до конституційного принципу, закріпленого в ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачає підстави для закриття провадження у справі у зв`язку з недоведеністю вини особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Зазначене є підставою для закриття провадження в справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення через недоведеність належними доказами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.7,221,247,252,256,279,283,284 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и л а:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області.

Суддя Д.І. Сакун