Справа № 158/313/21
Провадження № 3/0158/153/21
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2021 року м. Ківерці
Суддя Ківерцівського районного суду Волинської області Сіліч Ю.Л., за участю секретаря судового засідання Оніщук Н.Є., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Вічинюка М.А., розглянувши матеріали, що надійшли з відділення поліції № 1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого у ПП «Твої меблі»,
за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 457719 від 26.01.2021 року, ОСОБА_1 , 26.01.2021 року о 21 год. 20 хв. в с. Дерно, керував транспортним засобом марки «Opel Vectra», д.н.з. « НОМЕР_1 » з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, не стійка хода та, в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, підлягають з`ясуванню усі обставини справи, в тому числі чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясування інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у інкримінованому адміністративному правопорушенні не визнав та вказав, що у зазначений в протоколі час не керував вказаним автомобілем та ствердив, що в день, вказаний у протоколі, він разом з ОСОБА_2 їхав з м. Луцька. Ствердив, що за кермом перебував саме ОСОБА_2 У с. Дерно виникла технічна несправність авто; почали вживати алкоголь. Під час розпиття спиртних напоїв, між ними виник конфлікт, який згодом переріс у бійку. Зауважив, що забрав у ОСОБА_2 ключі від ТЗ аби не дати можливості керувати ним, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. По дорозі на зупинку його зупинили працівники поліції та відвезли на попереднє місце - до автомобіля; висловили пропозицію щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на що він відмовився, оскільки автівкою не керував. Для підтвердження вказаних висловлювань подав клопотання про допит у судовому засіданні свідка ОСОБА_2 .
Зважаючи на викладену позицію особи, яка притягується до відповідальності та її представника, з метою належного з`ясування обставин, суд вважав за необхідне задовільнити клопотання ОСОБА_1 щодо виклику вказаного свідка. Разом з тим, до суду викликано свідків, які зазначено у протоколі та поліцейського, як особу, що уповноважена на складення протоколу про адміністративне правопорушення для надання пояснень щодо вказаного протоколу та відеозапису із бодікамери.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду вказав, 26.01.2021 року разом з ОСОБА_1 їхав автомобілем марки «Opel Vectra» з м. Луцьк в с. Личани. Ствердив, що саме він перебував у статусі водія, а ОСОБА_1 - у статусі пасажира. Надав аналогічні пояснення щодо технічної несправності авто, розпиття спиртних напоїв та бійки. Вказав, що за спливом години часу, приїхали працівники поліції разом із ОСОБА_1 та оформили відносно обох протоколи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
Поліцейська, як особа, що уповноважена на складення протоколу про адміністративне порушення ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що 26.01.2021 року було отримано повідомлення про розбій в с. Дерно. Приїхавши на місце події, побачили в автомобілі особу ( ОСОБА_2 ), який пояснив, що його побив ОСОБА_1 , який залишив його у автомобілі, а сам пішов у невідомому напрямку, забравши ключі. Розшукавши дану особу ( ОСОБА_4 ) - привезли його до автомобіля. ОСОБА_2 зазначив, що його автомобілем керував ОСОБА_1 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. Після чого ОСОБА_1 було запропоновано проти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, на що останній відмовився в присутності двох свідків. Разом з тим, вказала, що свідки безпосередньо під час відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння присутні не були, оскільки ОСОБА_1 перебував у поліцейському автомобілі, а свідки були на вулиці. Також оскільки ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 керування транспортним засобом відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.
Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 неодноразово викликались судом у судове засідання, однак вказані особи до суду не прибули. Письмі пояснення даних осіб поліцейськими до протоколу по адміністративне правопорушення не долучено, що позбавляє суд оцінити їх реальну присутність при складені протоколу відносно ОСОБА_1 .
Враховуючи пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, наданими безпосередньо в суді, заслухавши свідка, яка судом був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві свідчення, дослідивши відеозапис із бодікамери поліцейського, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Згідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням, (проступком) визнається протиправні, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
З системного аналізу вказаної норми вбачається, що на працівників поліції, як посадових осіб, уповноважених на складання протоколу, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог ст. ст. 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом.
ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Згідно з п. 2.5 ПДР - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Законодавець чітко визначає, що суб`єктом, сфера дії на якого поширюється дія Правил дорожнього руху України, зокрема п. «2.5» вказаних Правил, є саме водій.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 457719 від 26.01.2021 року вбачається, ОСОБА_1 , 26.01.2021 року о 21 год. 20 хв. в с. Дерно, керував транспортним засобом марки «Opel Vectra», д.н.з. « НОМЕР_1 » з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, не стійка хода та, в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків (а.с.2).
Разом з тим, суд дослідивши відеозапис із бодікамери поліцейського не вбачає беззаперечного доказу, який би вказував, що ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом. Вказана обставина, окрім цього, підтверджується показанням свідка ОСОБА_2 , наданими безпосередньо в судовому засіданні. Разом з тим суд не ставить під сумнів показання вказаного свідка, оскільки він був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві свідчення.
Пленумом Верховного Суду України у п. 27 Постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14 (з наступними змінами) визначено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Окрім того, ні з відеозапису ні з інших документів не є можливим встановити чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом, що є складовою при притягненні до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Суд зазначає, що лише протокол про адміністративне правопорушення, не може бути єдиним та беззаперечним доказом винуватості особи.
З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що працівниками Національної поліції не було надано суду доказів належного встановлення обставин події, а саме факту перебування у статусі водія ОСОБА_1 .
Також, варто зазначити, що згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
Відповідно до п. 6 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.
Також, з дослідженого в судовому засіданні відеозапису з боді-камери поліцейського, вбачається, що ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак на вказаному відеозаписі відсутні будь-які свідки відмови останнього, що суперечить вимогам Інструкції.
Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Карелін проти Росії» (20 вересня 2016 року, заява № 926/08), зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.
Згідно ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.
Оскільки надані суду матеріали не містять даних, які б дозволили суду встановити, що ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу та керував ним, суд приходить до висновку, що на останнього не можуть поширюватись положення Правил дорожнього руху, зокрема п. 2.5 ПДР України; відсутні правові підстави для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, досліджуючи та оцінюючи всі надані по справі докази в їх сукупності, суд не вбачає належним чином доведеної вини ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Так, є правові підстави для закриття провадження по справі.
Керуючись ст. ст. 251, 252, 247 КУпАП, суд, -
П О С Т А Н О В И В
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ківерцівського районного суду Ю.Л. Сіліч