єдиний унікальний номер справи 546/346/21
номер провадження 3/546/110/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі судді Зіненка Ю.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Сектору поліцейської діяльності № 1 Відділу поліції № 2 Полтавського районного управління Головного управління Національної поліції в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , працюючого трактористом СФГ «Самойленко» , паспорт НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення від 08.04.2021 серія АПР18 №633658 вбачається, що ОСОБА_1 06.04.2021 о 07 годині в с. Кукобівка Полтавського району Полтавської області, вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , що виражалось в образах і погрозах та могло спричинити психічні розлади здоров`я у потерпілої, чим допустив вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні 12 травня 2021 року ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного правопорушення не визнав, пояснив, що зранку 06.04.2021 близько 07 години посперечалися з дружиною та він пішов на роботу, однак нецензурною лайкою він її не ображав. В подальшому йому зателефонував дільничний та відносно нього було складено протокол в приміщенні відділенні поліції.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, який діє на підставі ордеру на надання правової допомоги, витяг з Договору про надання правової допомоги №3, зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення не був вручений особі, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце складення протоколу не відповідає дійсності, оскільки був складений у відділенні поліції в м. Решетилівка; посада та найменування органу поліції в протоколі зазначена не повністю, а скорочено; права особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, не роз`яснено; формулювання вчиненого адміністративного правопорушення у протоколі не відповідає положенням Закону України «Про запобігання та протидія домашньому насильству», тобто не зазначено в чому саме полягає психологічне насильство. Крім цього докази, долучені до матеріалів справи є неналежними, зокрема в рапорті міститься підпис не інспектора чергового сектору поліцейської діяльності №1 ОСОБА_3 , яка особи на прізвище « ОСОБА_4 » без вказівки на посаду цієї особи; в заяві на ім`я начальника СПД №1 ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області Чернікову М. ОСОБА_2 не попереджена про кримінальну відповідальність за ст.ст.383-384 КК України; в поясненнях ОСОБА_2 зазначено про перебування 06.04.2021 о 07 год ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, хоча в цей день він ішов на роботу, а зважаючи на те, що він працює трактористом, його б не допустили до транспортного засобу, якщо б він перебував в стані сп`яніння.

Суддя, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Беркути Л.Г., вивчивши та детально проаналізувавши матеріали даної справи на засадах змагальності і диспозитивності та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення від 08.04.2021 серія АПР18 №633658, що складений відносно громадянина ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не доведені «поза розумним сумнівом» особою, яка ініціювала процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності належними доказами, виходячи з таких підстав.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина 2 статті 251 КУпАП).

За нормою ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Норми статті 280 КУпАП визначають обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Так, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

На підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суду надано: протокол про адміністративне правопорушення від 08.04.2021 серія АПР18 № 633658 та його копію (а.с.а.с. 2, 3); рапорт від 06.04.2021 інспектора чергового сектору поліцейської діяльності №1 Мартинюка В.С., який підписаний працівником на прізвище « ОСОБА_4 » (а.с. 4); заява ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності (а.с. 5); письмові пояснення ОСОБА_2 (а.с.6), письмові пояснення ОСОБА_1 (а.с.7). Крім цього до матеріалів справи додано копію паспорту ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Інших доказів органом, який ініціював притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не надано. В той же час, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 суперечить письмовим поясненням ОСОБА_2 , які долучені до матеріалів справи.

Суд зазначає, що органом поліції не були додані до матеріалів справи пояснення свідків, оскільки відповідно до пояснень ОСОБА_2 з ним та ОСОБА_2 в одному будинку проживає повнолітня дочка дружини, його теща та їхні неповнолітні діти.

Щодо рапорту від 06.04.2021 інспектора чергового сектору поліцейської діяльності №1 ОСОБА_3 на ім`я т.в.о. навальника сектору поліцейської діяльності, то він не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень. До того ж вказаний рапорт підписаний працівником на прізвище « ОСОБА_4 », посада якого взагалі не вказана.

Заява та письмові пояснення ОСОБА_2 різняться в тій частині, що в письмових поясненнях зазначено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення в стані сп`яніння, заява ж такої інформації не містить. До того ж в графі «по ст.383-384 КК України попереджений» заяви ОСОБА_2 начальникові СПД №1 ВП №2 Полтавського РУА ГУНП в Полтавській області відсутній підпис заявниці.

Стан алкогольного сп`яніння 06.04.2021 о 07 годині ОСОБА_1 категорично заперечив, оскільки збирався на роботу, а працює він механізатором у СФГ « ОСОБА_5 ». Місце роботи та посада ОСОБА_1 підтверджується наданою ним в судовому засіданні характеристикою, за підписом голови СФГ Самойленко О.М.

Відповідно до змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Суд при оцінці наявних у справі доказів враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Відповідно, судом встановлено, з огляду на положення ст. 251 КУпАП, що у посадової особи, яка ініціювала процедуру притягнення останньої до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-1 КУпАП по обставинах, що вказані в адміністративному протоколі від 08.04.2021 року не має будь-яких доказів, які могли б бути оцінені судом за принципом «поза розумним сумнівом».

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч. 2 ст. 61 Конституції України).

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, враховуючи сукупність вищевикладених обставин та висновків, з огляду на імперативні положення ч. 2 ст. 61 та ч. 3 ст. 62 Конституції України, норми ст. 245, 251, 278, 280 КУпАП, об`єктивні докази, які б «поза розумним сумнівом» свідчили про вчинене особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 правопорушення, в матеріалах справи відсутні і особою, яка ініціювала його процедуру притягнення до адміністративної відповідальності не доведені.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочатим, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Тобто, за сукупності вищевикладених та встановлених обставин у їх взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що розпочате адміністративне провадження відносно громадянина ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП слід закрити у зв`язку з відсутністю складу вищевказаного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та, керуючись ст. 61, 62 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 7, 130, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 289, 294 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.В. Зіненко