Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

15.07.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Животова Є.Г., з участі: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Зеленяка С.П., потерпілого ОСОБА_2 та його представника - адвоката Готри В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань, в м. Ужгороді, матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за апеляційною скаргою захисника Зеленяка С.П. на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.02.2021,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду від 09.02.2021 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення - ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн судового збору.

В оскарженій постанові судді від 09.02.2021 йдеться про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за таких обставин.

Станом на 10.12.2020 ОСОБА_1 , з 2017 року, не виконує батьківські обов`язки щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є студентом ІІ курсу Природничо-гуманітарного коледжу ДВНЗ «УжНУ».

В апеляційній скарзі захисник Зеленяк С.П. просить зазначену вище постанову судді від 09.02.2021 скасувати, а провадження у даній справі закрити з таких підстав.

Захисник вважає, що висновок місцевого суду ґрунтується лише на поясненнях заявника і відповідних дітей, які лише з липня 2020 року почали звертатися до поліції із заявами про ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків, переслідуючи зовсім не ті цілі, яких стосуються такі заяви.

ОСОБА_1 і його діти: повнолітня ОСОБА_4 і неповнолітній ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 , що стверджується свідоцтвом про право власності від 24.04.2019 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.05.2019. усі діти за цією адресою не проживали, а проживали і проживають у своєї тітки по материнській лінії - ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 .

Станом на червень 2020 року ОСОБА_1 проживав у квартирі АДРЕСА_2 разом із своїм батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У червні 2020 року ОСОБА_5 та її чоловік ОСОБА_2 (заявник у даній справі) почали регулярно підбурювати, на думку захисника, дітей на вчинення протиправних дій, спрямованих на те, щоб створити для ОСОБА_1 нестерпних умов проживання у квартирі і позбавити його частки у спільному з дітьми майні.

Вони регулярно звертаються до органів поліції з неправдивими заявами про ухилення від участі у вихованні неповнолітнього сина з метою створити з нього образ асоціального типа.

24 червня 2020 року ОСОБА_2 разом з дітьми зайняли велику кімнату у двохкімнатній квартирі, винесли з неї меблі ОСОБА_1 і замінили замок на дверях кімнати.

Розуміючи, що діти є співвласниками квартири, ОСОБА_1 їм опору не чинив, а його батько вимушений був залишити цю квартиру, змінивши своє місце проживання.

Після цього сім`я ОСОБА_2 почала погрожувати ОСОБА_1 , що вони пустять жити до квартири циганів, щоб він і сам залишив своє місце проживання.

Ввечері 14 липня 2020 року, коли ОСОБА_1 повернувся додому, сім`я ОСОБА_2 і діти знаходилися у цій квартирі, заважали йому зайти до неї, а коли він зайшов, то всі четверо почали обзивати його нецензурною лайкою, намагалися вигнати з цієї квартири і викликали співробітників поліції, заявивши їм, що ОСОБА_1 побив сина.

Внаслідок такої заяви співробітники поліції вручили ОСОБА_1 обмежувальний припис на перебування у квартирі терміном на 10 днів (покинути квартиру) і склали протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 КУпАП, який був розглянутий Ужгородським міськрайонним судом 08 жовтня 2020 року по справі № 308/6022/20 і провадження у іншій справі було закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Також 14 липня 2020 року, стосовно ОСОБА_1 складений протокол про адмінправопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП, який був розглянутий Ужгородським міськрайонним судом 10 серпня 2020 року і провадження у справі також було закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП. Своєї відповідної мети сім`я ОСОБА_2 досягла.

З метою уникнення подальших скандалів і неправдивих заяв до поліції ОСОБА_1 зі своїм батьком з липня 2020 року проживають у квартирі свого знайомого ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 .

Наскільки стало відомо, діти у квартирі також не проживають, хоча вона вільна.

Однак до поліції знову надходять заяви про ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків.

У поясненнях діти зазначають, що ОСОБА_1 зловживає спиртними напоями, палить у квартирі і приводить якихось людей, хоча, як зазначалось, він у квартирі не проживає.

ОСОБА_1 позитивно характеризується по місцю роботи і реєстрації місця проживання, що спростовує доводи заявників щодо його аморальної поведінки і вживання ним спиртних напоїв.

Всі його намагання налагодити контакт з сином ОСОБА_3 неуспішні, що підтверджується скріншотами з екрана мобільного телефону ОСОБА_1 , а також звукозаписом останньої телефонної розмови з сином, у якій той вимагає віддати квартиру і відмовляється від зустрічі.

Таким чином, заяви до поліції мають на меті одне: позбавити ОСОБА_1 права власності на 1/3 частину квартири, хоча іншого житла він не має.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Зеленяка С.П., які підтримали доводи захисника в апеляційній скарзі, потерпілого ОСОБА_2 та його представника - адвоката Готри В.В., які заперечили проти вказаної вище апеляційної скарги захисника, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд визнає, що апеляційна скарга захисника Зеленяка С.П. підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення місцевим судом допущено неповноту з`ясування обставин справи, яка вплинула на правильність прийняття рішення, а викладені в постанові судді висновки щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Допущена судом першої інстанції неповнота з`ясування обставин справи усунута при розгляді справи апеляційним судом шляхом дослідження доказів.

Диспозиція ч.1 ст.184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП повинно бути доведено, які саме обов`язки не було виконано і яким законодавством передбачене їх виконання.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, тай обов`язкимають бути чітко передбаченими законодавством і лише такими, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 09.07.1998 у справі про тлумачення терміну "законодавство" визначено, що під законодавством слід розуміти (охоплюється) закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Тобто, якщо вказані акти передбачають обов`язки батьків відносно дітей, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання останніх, то за відповідні правопорушення таких батьків мають притягувати до відповідальності згідно диспозицій норм ст.184 КУпАП.

Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини та фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

З огляду на викладене, виходячи з аналізу вказаного вище законодавства, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення серії ВАБ № 000223 від 10.12.2020, суб`єктом складання протоколу про адміністративне правопорушення, вказана норма матеріального права застосована не була, оскільки не було конкретизовано, у який спосіб особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина та яких саме обов`язків така особа не виконала. Тобто інспектором не розкрито суті адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в порушення вимог ст.251 КУпАП не зібрано доказів, які б підтверджували його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП. В матеріалах справи не зазначено свідків, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, не надано суду їх письмових пояснень.

Апеляційний суд звертає увагу на той факт, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути єдиним доказом по справі, обвинувачення не може ґрунтуватися лише на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, без інших належних та допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.247, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене апеляційний суд визнає, що наведену вище апеляційну скаргу захисника Зеленяка С.П. слід задовольнити, оскаржену ним постанову судді від 09.02.2021 слід скасувати, а провадження у даній справі - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Зеленяка С.П. задовольнити.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.02.2021, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.184 КУпАП у виді штрафу в розмірі 850 грн скасувати, а провадження у даній справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя