№755/3923/21
№3/755/2739/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2021 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В., розглянувши справу, що надійшла з Управління патрульної поліції в м. Києві про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 124688, ОСОБА_1 , 12 лютого 2021 року, о 00 годині 10 хвилин, у м. Києві, по вул. Будівельників, 32/2, керував автомобілем «ВАЗ-2101», д/н НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук; зіниці очей, що не реагують на подразники світла; поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду у медичному закладі з метою встановлення наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України.

У судове засідання з`явився захисник ОСОБА_1 - адвокат Кулаков Д.Є., який пояснив, що 12 лютого 2021 року, приблизно о 00 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 , знаходячись на місті пасажира в автомобілі «ВАЗ 2101», номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у тверезому стані, повертався із дівчиною ОСОБА_2 додому за місцем свого проживання. Припаркувавши автомобіль по вул. Будівельників у м. Києві, незабаром, до місця парковки під`їхали працівники патрульної поліції, які поцікавились, чи все у них у порядку та в ході бесіди, відчувши, нібито, від ОСОБА_1 запах алкоголю, зажадали пред`явити від останнього документи на автомобіль і водійське посвідчення. ОСОБА_1 , у свою чергу, відповів, що не керував транспортним засобом, оскільки у нього фактично не має водійського посвідчення, а транспортним засобом керувала його дівчина ОСОБА_2 , яка підтвердила останнім даний факт, зокрема, він не знаходиться у стані алкогольного сп`яніння і якщо в інспекторів патрульної поліції є бажання, то останні можуть перевірити його на приладі «Drager». Далі, працівники поліції почали стверджувати, що бачили, як саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом і що в них є підозра, що він знаходиться не в стані алкогольного сп`яніння, а в стані наркотичного сп`яніння та запропонували останньому пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, на що останній стверджував, що не він керував транспортним засобом, оскільки, взагалі немає посвідчення водія. Однак, поліцейські, не вислухавши пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП з відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того, зазначив, що матеріали справи взагалі не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а саме належного відеозапису, а той запис, що долучений поліцейськими до матеріалів справи, не містить факту порушення ПДР України, факту керування транспортним засобом, тобто, відсутня реальна можливість ідентифікувати власника процесуальних дій - водія. Таким чином, обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають дійсності. Зокрема, пояснення свідків, що долучені до матеріалів справи, не можливо брати до уваги, оскільки на відеозапису вказані свідки не підтверджують ознаки наркотичного сп`яніння і те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом. У зв`язку із вищенаведеним, прохав закрити провадженні у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що 11 лютого 2021 року, приблизно о 00 годині 00 хвилин, вона знаходилася за кермом автомобіля «ВАЗ-2101», д/н НОМЕР_1 і разом із нею в автомобілі на місці пасажира знаходився ОСОБА_1 та вони поверталися разом додому. Далі, вони припаркували автомобіль на вул. Будівельників, вийшли з автомобіля на вулицю, після чого, стояли палили та через деякий час, до них під`їхали працівники патрульної поліції, які поцікавилися, чи все у них гаразд, на що вони останнім відповіли, що все добре і вони повертаються додому. Потім, один з інспекторів поліції попросив показати посвідчення водія, на що ОСОБА_1 відповів, що у нього, взагалі його немає і він не керував автомобілем, а керувала саме вона і може останнім надати свої документи. Однак, працівники поліції почали наполягати на тому, що вони бачили, як саме ОСОБА_1 керував автомобілем і їм потрібні документи саме останнього, щоб скласти відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, оскільки він знаходиться у стані алкогольного або наркотичного сп`яніння, проте, будь-яких підтверджень, що автомобілем керував саме ОСОБА_1 їм надано не було. Далі, працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, попрохали її сісти за кермо та вони поїхали далі.

Зокрема, у судовому засіданні, за участю захисника Кулакова Д.Є. та свідка ОСОБА_2 , було переглянуто відеозапис з нагрудної камери поліцейського, що був долучений до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення захисника Кулакова Д.Є. та свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Однак, у супереч вимогам ст. 251 КУпАП, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що особа керувала автомобілем, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Крім того, приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), беручи до уваги передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення, виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Зокрема, згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Так, у судовому засіданні захисником Кулаковим Д.Є. та свідком ОСОБА_2 , було надано послідовні та логічні пояснення, викладені вище, що не викликають сумніву щодо їх достовірності, тому суд бере їх до уваги.

Так, згідно п. 2 розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 року № 1026, включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Відповідно до ч. 1 розділу VII вищезазначеної інструкції, під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; 3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції.

Крім того, згідно п. 3.5 Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НРУ від 03 лютого 2016 року №100, після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора), все спілкування повинне бути записано безперервно.

Як вбачається з переглянутого у судовому засіданні відеозапису із нагрудної камери поліцейського, який долучений до матеріали справи, відео не є безперервним, містить два відеофайли, перший відеофайл починається із 23 години 51 хвилина та триває майже одну хвилину, другий - із 23 години 51 хвилина до 23 години 52 хвилини 11.02.2021 року.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 124688 вбачається, що ОСОБА_1 , 12 лютого 2021 року, о 00 годині 10 хвилин, у м. Києві, по вул. Будівельників, 32/2, керував автомобілем «ВАЗ-2101», д/н НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук; зіниці очей, що не реагують на подразники світла; поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду у медичному закладі з метою встановлення наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, однак, цей факт спростовується вищезазначеним відеозаписом, оскільки на ньому відсутній момент керування транспортним засобом, момент його зупинки та відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, а саме відео починається о 23 годині 51 хвилина 11.02.2021 року вже з моменту пропонування інспектором поліції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, що суперечить протоколу та не спростовує пояснення останнього та свідка про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.

Зокрема, у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем 12.02.2021 року о 00 годині 10 хвилин, однак, із вищевказаного відеозапису вбачається запис 11.02.2021 року у період часу з 23 години 51 хвилина до 23 години 52 хвилини, що суперечить протоколу.

Крім того, у судовому засіданні свідком ОСОБА_2 було підтверджено той факт, що за кермом автомобіля марки «ВАЗ-2101», д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не був, а була саме вона та це не спростовується матеріалами справи, оскільки, не має доказу керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 .

З огляду на викладене вище, суд зазначає, що оскільки діючим Кодексом України про адміністративне правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з невстановленістю достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді, то в даному випадку, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення захисника Кулакова Д.Є. та свідка ОСОБА_2 , вивчивши наявні докази в їх сукупності, необхідно провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Так, п. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Крім того, відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Зокрема, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 130, 245, 247, 251-252, 256, 266, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: