Справа № 275/370/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2021 року смт. Брусилів

Суддя Брусилівського районного суду Житомирської області Миколайчук П.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Житомирській області, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 126 КУпАП,

з участю особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 530827 від 22.04.2020 року вбачається, що 22.04.2020 року, о 22.10 год., на автомобільній дорозі Київ-Чоп 68 км. 900 м., водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Nissan Micra», номерний знак НОМЕР_1 , відносно якого встановлене тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом згідно постанови ДВС № 53488729 від 06.03.2018, чим порушив вимоги п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху та скоїв адмінправопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушенн не визнав. Пояснив, що не знав про тимчасове обмеження його у праві керування транспортними засобами, встановлене відносно нього як боржника у виконавчому провадженні про стягнення з нього аліментів. Вказав, що давно погасив борги по аліментам, виконавче провадження завершено, інші обмеження скасовані, на підтвердження чого надав докази. Після оформлення протоколу зв`язався з державним виконавцем, який пояснив, що при закритті провадження не передав відомості про скасування обмежень до баз даних поліції. Просив закрити провадження.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження в даній справі слід закрити у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, виходячи з наступного.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ч. 3 ст. 126 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, є умисел на вчинення вказаного проступку.

Таким чином, у даному випадку ОСОБА_1 повинен був усвідомлювати протиправний характер своєї дії, передбачити шкідливі наслідки і бажати їх настання, однак досліджені матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того факту, що йому було відомо про наявність тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, таких підтверджень матеріали справи не містять.

ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, не визнав як в судовому засіданні, так і під час складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, що вбачається зі змісту його пояснень (а.с.1).

Відповідно п.2 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови - про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Тобто, дія обмеження боржника у праві керування транспортними засобами пов`язана і завершується в зв`язку з погашенням заборгованості зі сплати аліментів.

З постанови головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у міста Київ від 06.03.2018 вбачається, що у виконавчому провадженні № 53488729 з примусового виконання виконавчого листа № 761/29471/15-ц від 24.02.2017, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з 08.10.2015 і до досягнення дитиною повноліття, після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у ОСОБА_1 утворилася заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Відповідно до постанови державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 28.02.2020, винесеною у виконавчому провадженні № 53488729, на підставі заяви стягувача, в якій вона просить закрити виконавче провадження № 53488729, оскільки борг зі сплати аліментів та штраф від суми боргу сплачено виконавче провадження закрито.

Постановою державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 28.02.2020, винесеною у виконавчому провадженні № 53488729 виконавчий документ повернуто стягувачу, оскільки заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 згідно виконавчого листа № 761/29471/15-ц від 24.02.2017 погашена у повному обсязі, скасовано тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, яке було встановлено відповідно до постанови державного виконавця від 26.03.2019.

Також сплата боргу підтверджується копіями квитанцій, наданих ОСОБА_1 від 20.02.2020 та 21.02.2020 про сплату аліментів на загальну суму 156 169 грн.

Відповідно відкритих відомостей з автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавче провадження № 53488729, відкрите 27.02.2017 завершено.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободи, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Крім того, у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

З огляду на викладене, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, адже особа сплатила заборгованість по аліментам в повному обсязі та була обізнана про завершення виконавчого провадження, а тому мала обгрунтовані сподівання на те, що накладені виконавцем обмеження, в т.ч. і на керування транспортними засобами, - припинили свою дію.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи та надані у судовому засіданні докази в їх сукупності, приходжу до висновку, що провадження у даній справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя П. В. Миколайчук