КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/546/2021 Суддя 1 інстанції - Криворот О.О.
Категорія: ст. 124 ч.2 ст. 130 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Шейгас М.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 16.09.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124, ч. 2 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16.09.2020 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124 та ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 340 (триста сорок) грн. в доход держави, за ч. 2 ст. 130 КУпАП накладено адміністративне стягнення у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 грн. (двадцять тисяч чотириста) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст.36 КУпАП, ОСОБА_1 остаточно піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн. (двадцять тисяч чотириста) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 (сорок) коп.

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 19.08.2020 о 00 год. 10 хв., в м. Києві по пр-ту Перемоги, керуючи автомобілем марки «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості, не дотримався безпечного бокового інтервалу, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів з матеріальними збитками. При цьому водій ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння: тремтіння пальців рук, бліде обличчя, зіниці очей не реагують на світло, а від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим всіма своїми діями порушив вимоги п.п. 13.1, 12.1, 2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачені ст. 124, ч.2 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції адвокат Шейгас М.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 16.09.2020 року (провадження №3/760/8145/20), в частині визнання винним ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП та провадження по справі в цій частині закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного правопорушення.

За доводами апелянта, постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню з мотивів: невідповідності висновків суду обставинам справи, неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення та неправильного застосування норм матеріального та процесуального права

Захисник вказує на те, що суд першої інстанції не дослідив в повному обсязі надані докази по справі та в порушення вимог ст. 268 КУпАП розглянув справу за відсутністю особи, що притягається до адміністративної відповідальності, не надав можливості надати заперечення по суті, у зв`язку з чим апелянт був позбавлений можливості скористатися передбаченими законом правами та внаслідок чого спір по справі було вирішено неправильно.

Апелянт зазначає, що жодних судових повісток ОСОБА_1 не отримував, на сайті Солом`янського районного суду м. Києва інформація щодо судового засідання була відсутня, а тому ОСОБА_1 довелось самостійно здійснювати пошук матеріалів судової справи і вперше з ними ознайомитись 11.09.2020р.. Після відвідування Солом`янського суду м. Києва, ОСОБА_1 захворів і враховуючи перебування м. Києва у «помаранчевій зоні захворювання», пов`язаного з режимом COVID-19 був змушений звертатись за допомогою адвоката і отримувати консультацію шляхом електронного листування.

Захисник зазначає, що інформація про судовий розгляд справи надійшла до ОСОБА_1 виключно внаслідок його звернення до Головного сервісного центру МВС України з особистих питань та отримання інформації про відсутність судового рішення по оформленим адміністративним протоколам.

Також апелянт зазначає, що 15.09.2020 року на електронну адресу суду нею було надіслано про відкладення судового засідання по справі №760/19087/20 на інший день та час у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 на лікарняному, а також суду було повідомлено, що вона не зможе взяти участь у судовому засіданні по вищезазначеній справі, у зв`язку з перебуванням в іншому судовому засіданні, однак судом першої інстанції в порушення вимог ст. 268 КУпАП, справу було розглянуто у їх відсутність.

По суті справи захисник зазначає, що працівниками поліції ОСОБА_1 був обізнаний виключно з постановою про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 3000096 за ч. 1 ст. 126 КУпАП та протоколу №536074 про адміністративне правопорушення, що кваліфікується за ст. 124 КУпАП, за яку і розписувався в двох екземплярах. Про факт того, що інспектор патрульної поліції ОСОБА_2 кваліфікував його дії ще за ч. 2 ст. 130 КУпАП йому стало відомо тільки при ознайомленні з матеріалами справи в суді, а тому, на думку апелянта, протокол №536075 про адміністративне правопорушення є сумнівним.

Апелянт вказує на те, що ОСОБА_1 не знаходився у стані наркотичного сп`яніння, як це зазначено в протоколі, про що може підтвердити свідок ОСОБА_3 , який був присутнім при ДТП, і якому було передано автомобіль; пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які знаходяться в матеріалах справи та додані до протоколу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 130 КУпАП, написані не власноруч, одним почерком - інспектором патрульної поліції, а тому пояснення свідків, як очевидців адміністративного правопорушення є сумнівними і також мають бути досліджені в судовому порядку; сам факт оформлення трьох процесуальних документів - постанови та протоколів з різницею у 2 хвилини між їх оформленням є також сумнівними і підлягають дослідженню.

Крім цього захисник зазначає, що вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, крім протоколу та пояснень свідків повинно підтверджуватися також відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, якими має бути зафіксовано, що водій ОСОБА_1 на пропозицію інспектора патрульної поліції Левіна B . C . пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу в присутності двох свідків відмовився, проте, такого відеозапису не має, і, на таке порушення суд уваги не звернув та не вмотивував належним чином свої висновки у постанові.

Також апелянт вказує на те, що відповідно до довідки Старшого інспектора відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Олександра Гладуна, було повідомлено суду, що внаслідок перевірки матеріалів по притягненню до адміністративної відповідальності, матеріали справипідлягають розгляду за ч. 1 ст. 130 КУпАП, разом з тим, вступна частина постанови суду фіксує, що судом розглядуються матеріали за частиною 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП, а згідно резолютивної частини постанови суд визнає ОСОБА_1 винним за ч. 2 ст. 130 КУпАП, що, на думку захисника, являється процесуальним порушенням і підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Шейгас М.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, допитавши іншого учасника ДТП - ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_8 , обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Оскільки в апеляційній скарзі ОСОБА_1 оскаржується постанова судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16.09.2020 року лише в частині визнання винуватим та притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, тому з врахуванням вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, вказана постанова суду переглядається апеляційним судом лише в цих межах.

Розглядаючи справи про адміністративне правопорушення, суддя, як це визначено у ст. 245 КУпАП, повинен всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати всі обставини справи на основі належно досліджених та оцінених в судовому засіданні доказів та вирішити справу в точній відповідності з законом.

В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Крім того, вимогами ст. 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та інші обставини.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.

Перш за все, слід відмітити, що судом у вступній частині постанови зазначено про розгляд матеріалів справи щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, разом з тим в мотивувальній частині постанови суду суд дійшов висновку про винуватість останнього за ч. 2 ст. 130 КУпАП, та в резолютивній частині прийняв рішення про визнання винуватим ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, чим допустив порушення вимог процесуального права. Крім того, при накладенні на ОСОБА_1 стягнення за ч. 2 ст. 130 КУпАП судом також допущено помилку, адже, штраф накладено у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який не відповідає розміру штрафу, вказаного у постанові - 20 400 грн. Вказані порушення не дають можливості вважати постанову суду законною.

Окрім того, слід зазначити, що положеннями статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок).

За положеннями ст. 266 КУпАПособи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Зазначені вимоги закону знайшли своє відображення і в п. 6 розділу 2 Інструкції, в якому визначено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейськими в присутності двох свідків.

Частиною 5 статті 266 КУпАПпередбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 встановлено, що суддя місцевого суду при розгляді цієї справи дотримання поліцейським зазначених вимог закону та підзаконних нормативних актів під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не перевірив, а його висновки в постанові про доведеність вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам провадження.

Так, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що 19.08.2020 року приблизно о 00 год. 10 хв. він рухався на своєму автомобілі "Volkswagen Touareg" і на Шулявському мосту скоїв зіткнення з автомобілем "Volkswagen Jetta". На місце ДТП було викликано працівників поліції. Приїхавши на місце пригоди, працівники поліції почали оформляти матеріали по дорожньо-транспортній пригоді. Після закінчення оформлення адмінматеріалів, інспектор поліції підійшов до нього, зачитав протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, проте для підпису надав два протоколи. На його запитання чому протоколів два, працівник поліції зазначив, що один протокол для них, а другий для нього ( ОСОБА_1 ), окрім цього інспектором було виписано постанову за ст. 126 КУпАП. Про те, що щодо нього складено протокол за ст. 130 КУпАП він дізнався від власника автомобіля, на якому він потрапив у ДТП. ОСОБА_1 зазначив, що відносно нього на місці ДТП такий протокол не складався, у поліцейських навіть не було відносно нього претензій щодо стану сп`яніння, та ніякої пропозиції по проходженню такого огляду не надходило. Апелянт вказує, що з матеріалів справи він побачив, що ніби - то свідками правопорушення по ст. 130 КУпАП були якісь жінки, проте, на місці ДТП були присутні лише він, ОСОБА_3 , якого він викликав на місце ДТП для надання юридичної допомоги, а також були присутні інший учасник ДТП, власник автомобіля WW Jetta та пасажирка вказаного автомобіля. Будь-яких інших осіб жіночої статі, не було.

Допитаний під час апеляційного розгляду свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що ОСОБА_1 працює разом з ним в ТОВ «Євролаб Сервіс». 19.08.2020 року приблизно о 00 год. 10 хв. йому подзвонив ОСОБА_1 , повідомив, що він потрапив у ДТП та попросив приїхати до нього. Приїхавши на місце ДТП, він побачив там два пошкоджені автомобілі WW Touareg та WW Jetta, також на місці ДТП були працівники поліції. Окрім водіїв транспортних засобів, власника WW Jetta та працівників поліції, інших сторонніх осіб не було. Свідок зазначив, що у його присутності на ОСОБА_1 складали протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, ознайомившись з яким, ОСОБА_1 його підписав. Свідок ОСОБА_3 пояснив, що в його присутності від працівників поліції до ОСОБА_1 будь - яких претензій щодо стану сп`яніння не висловлювалось, більш того, пропозицій щодо проходження огляду на стан сп`яніння не надходило. Працівниками поліції висловлювались претензії з приводу керування транспортним засобом без відповідних документів, про що вони винесли відповідну постанову, за отримання якої ОСОБА_1 також розписався. І у зв`язку з тим, що у ОСОБА_1 при собі було відсутнє посвідчення водія, та автомобіль, на якому рухався ОСОБА_1 , після ДТП був сильно пошкоджений, він працівникам поліції написав розписку про те, що він зобов`язується доставити автомобіль «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 за адресою м. Київ, вул. Велика Кільцева, 4-Б, що і зробив.

Наведені пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_7 , (іншого учасника ДТП), який в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції пояснив, що 19.08.2020 року приблизно о 00 год. 10 хв. рухаючись по Шулявському мосту відчув значний удав в задню частину свого автомобіля. Зупинившись та вийшовши з автомобіля він побачив, що автомобіль WW Touareg здійснив зіткнення з його автомобілем. З ним в автомобілі була його знайома ОСОБА_9 . Водій WW Touareg представився ОСОБА_1 . На місце ДТП було викликано працівників патрульної поліції. Приїхавши на місце ДТП, інспектори поліції відібрали у нього та іншого водія пояснення та склали на водія WW Touareg протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. ОСОБА_7 пояснив, що на місці ДТП були присутні він та дівчина, яка перебувала з ним разом в автомобілі, власник його автомобіля, інший учасник ДТП зі своїм знайомим та працівники поліції. Будь-яких інших осіб, в тому числі осіб жіночої статі, окрім його пасажирки він не бачив. Також, ОСОБА_7 пояснив, що підставою ДТП було порушення водієм швидкісного режиму, а окрім того, особисто йому (свідку) здалося, що водій має ознаки наркотичного сп`яніння, тому він неодноразово наполягав працівникам поліції щодо доцільності проведення огляду водія на стан сп`яніння, на що вони уваги не звертали, і вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння водію в його присутності не висували. ОСОБА_7 уточнив, що він перебув на місці ДТП до закінчення всієї процедури оформлення документів, і одночасно з працівниками поліції та ОСОБА_1 залишив місце ДТП, тому на виклик суду у справі про притягнення ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП дуже здивувався про її існування. З приводу того, що в матеріалах справи містяться пояснення свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , свідок ОСОБА_7 зазначив, що під час оформлення працівниками поліції матеріалів вказаних осіб не було.

Відтак, з показань ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_7 вбачається, що у працівників поліції будь - який претензій до ОСОБА_1 з приводу стану сп`яніння не було, не висловлювались ними вимоги щодо проходження такого огляду, ніяких осіб жіночої статі, окрім пасажирки водія ОСОБА_7 на місці ДТП не було, що в свою чергу свідчить про те, що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 536075 не підтверджуються матеріалами справи.

Крім того, для перевірки доводів апеляційної скарги захисника, та достовірності показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , наявних у справі, судом апеляційної інстанції вчинялися дії для виклику в судове засідання вказаних свідків, проте, забезпечити в судове засідання їх явку, не виявилось за можливе, оскільки номери телефонів, вказаних в таких поясненнях постійно знаходились поза зоною досяжності. Забезпечити ж вручення повісток свідкам також не виявилось за можливе, оскільки в адресах, які зазначені в поясненнях та протоколі про адміністративне правопорушення, як адреси проживання свідків ( ОСОБА_10 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ; та ОСОБА_11 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ) вказано лише назву вулиці та номер будинку, проте відсутній номер квартири. Разом з тим, як вбачається з наданих захисником фотознімків, вищезазначені будинки є багатоквартирними.

Враховуючи той факт, що допитати свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не виявилося за можливе, а в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутній відеозапис з боді-камер (який є обов`язковим, відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису), на що обґрунтовано вказує в апеляційній скарзі захисник, та з врахуванням показань свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , апеляційний суд доходить до висновку про помилковість висновку суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, та, відповідно у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст.ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Згідно вимог ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З приводу ж посилань захисника в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП у зв`язку з розглядом справи без участі ОСОБА_1 та його захисника, то вони є безпідставними, оскільки суд першої інстанції належним чином мотивував прийняте рішення щодо можливості розгляду справи без участі ОСОБА_1 , який, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`являвся.

Так, відповідно ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 телефонограмою (а.с. 13) був належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи, 11.09.2020 року ознайомився з матеріалами справи (а.с. 14) ,проте в судове засідання 16.09.2020 року не з`явився.

При цьому, до матеріалів справи не надано доказів того, що долучена до апеляційної скарги заява захисника Шейгас М.В. та заява самого ОСОБА_1 були судом першої інстанції отримані.

У зв`язку з чим, враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП, суд першої інстанції законно розглянув справу у його відсутність.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Крім того, слід зазначити, що у даному випадку права ОСОБА_1 передбачені, ст. 268 КУпАП були в повному обсязі реалізовані в суді апеляційної інстанції, шляхом участі його та адвоката в судовому засіданні, надання ними пояснень та заявлення клопотань та інше.

З огляду на викладене, вважаю, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддею місцевого суду не в повній мірі було дотримано вимог, передбачених ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, тому апеляційна скарга адвоката Шейгас М.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16.09.2020 року, в частині визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі 20 400 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки підлягає скасуванню із закриттям провадження в цій частині на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката Шейгас М.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16.09.2020 року, в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у розмірі 20 400 грн. (двадцять тисяч чотириста) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вважати ОСОБА_1 таким, що притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП до штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал