Справа № 344/4080/21
Провадження № 33/4808/337/21
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Зеленко О. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., розглянувши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 квітня 2021 року, якою матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,

направлено на розгляд до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області.

в с т а н о в и в :

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08.04.2021 справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, направлено за підсудністю до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області.

Не погоджуючись з таким рішенням суду особа, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду.

Перевіривши наявну апеляційну скаргу на предмет її відповідності вимогам ст.294 КУпАП приходжу до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, виходячи з наступного.

Так, зміна територіальної підсудності справи як така не є проблемою в значенні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( Справа "Бочан проти України")

Питання щодо безпідставності зміни територіальної підсудності може бути розглянуто апеляційної інстанцією під час оскарження остаточного судового рішення суду першої інстанції відповідно до вимог щодо права на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом у значенні п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом з тим, зі змісту судового рішення суду першої інстанції вбачається, що зміна територіальної підсудності справи відбулась саме з метою забезпечення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на участь у судовому засіданні за відповідним письмовим клопотанням її захисника.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги ОСОБА_1 посилається на відповідне судове рішення апеляційного суду Київської області від 11.04.2017 року, яким було задоволено апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції про зміну підсудності по справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд вважає безпідставним посилання на поодиноке рішення апеляційного суду, яке не узгоджується із загальною судовою практикою.

Зокрема, системний аналіз судової практики свідчить про те, що апеляційний суд не наділений повноваженнями щодо перегляду судових рішень судів перших інстанції про зміну територіальної підсудності справ про адміністративне правопорушення, а намагання оскаржити такі рішення фактично спрямовані на затягування розгляду справи судом першої інстанції.

Так, під зловживанням правом, Європейський Суд з прав людини у своїй практиці розуміє таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що встановлення діючим законом скороченого строку щодо можливості накладення адміністративного стягнення провокує осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності на зловживання своїм правом на відкладення розгляду справи та навмисне затягування розгляду справ з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи є письмове клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Сікомас С.В. про зміну підсудності, в якому останній просить передати справу на розгляд до Богородчанського районого суду Івано-Франківської області за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 не вказує яким чином рішення про розгляд справи в суді за місцем його проживання порушує його право на організацію ефективного судового захисту від висунутого обвинувачення.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

В той же час, судова практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа "Гурепка проти України")

При цьому, позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки «"право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.»

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Разом з тим, кримінальне процесуальне законодавство не дозволяє можливість оскарження рішення про зміну територіальної підсудності та забороняє спори між судами щодо підсудності.

Ст.294 КУпАП визначає порядок набрання постановою судді у справі про адміністративне правопорушення законної сили та порядок перегляду таких постанов.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 31.03.2015 року, положення частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною першою статті 284 цього кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 24-1 цього кодексу, про закриття справи.

Зокрема в апеляційному порядку переглядаються постанови судді, винесені в порядку ст. 284 КУпАП: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст.24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Натомість в даному випадку Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області від 08.04.2021 року винесено постанову про передачу справи до іншого суду за підсудністю.

Вказане судове рішення не є остаточним і воно не входить до переліку постанов, визначених ст. 284 КУпАП, а відтак апеляційному оскарженню не підлягає.

За таких обставин, оскільки постанова Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08.04.2021 року про передачу справи до іншого суду апеляційному оскарженню не підлягає, апеляційна скарга повинна бути повернута особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Алатирєва на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08.04.202 року про передачу справи до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області суду за підсудністю повернути особі, яка її подала.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв