КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2021 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника Івашківського А.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 25 листопада 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 25.11.2020 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови, ОСОБА_1 27.09.2020 року о 05 год. 15 хв., в м. Києві по вул. Володимирський узвіз, 2 керував автомобілем «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, хитка хода, який від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

На дану постанову захисник Івашківський А.О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 25.11.2020 року, а провадження в справі стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, оскільки суд поверхнево розглянув справу стосовно ОСОБА_1 без всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставини даної справи, що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого судового рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Апелянт вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення, однак розглядаючи дану справу, суд першої інстанції належним чином не з`ясував усі фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не дослідив і не дав належної оцінки наявним у справі доказам, не викликав свідків для їх допиту в судовому засіданні, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При цьому зазначає, що працівниками поліції не було дотримано встановленої процедури проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції» (затвердженої спільним наказом МОЗ МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року), оскільки всупереч вимог ч.3 ст. 266 КУпАП та п.7 Розділу І цієї Інструкції, після відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, останній не був направлений поліцейським до відповідного закладі охорони здоров`я для проведення такого огляду, а тому працівники поліції безпідставно склали стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 та його захисник Івашківський А.О. в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлялись належним чином, а тому, відповідно до вимог ч.6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу без їх участі.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та доводи викладені в апеляційній скарзі його захисника Івашківського А.О., апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, вказані вимоги закону при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані не були, внаслідок чого суд дійшов помилкового висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку встановленому ст. 266 КУпАП з дотриманням вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735.

За приписами пункту 7 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції» (затвердженої спільним наказом МОЗ МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, частиною 5 статті 266 КУпАП встановлено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Приймаючи рішення про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суддя в оскаржуваному рішенні послався на протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків та відеозапис з нагрудної камери (відеореєстратора) інспектора поліції, як на докази винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Проте, вказаний протокол, який був складений стосовно водія ОСОБА_1 за відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 1) та письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не містять даних про те, що висуваючи водію ОСОБА_1 вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, працівниками поліції було дотримано встановлений ст. 266 КУпАП та вищезазначеною Інструкцією порядок проведення такого огляду.

Таких даних не містить і наявний у справі відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції (а.с. 3), на якому зафіксовано, що після відмови ОСОБА_1 пройти на вимогу поліцейського огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», поліцейський, в порушення вимог ч.3 ст. 266 КУпАП та п.7 Розділу І вищезазначеної Інструкції, не направив водія ОСОБА_1 до відповідного закладу охорони здоров`я для проведення такого огляду.

Таким чином, оскільки після відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, працівниками поліції, в порушення встановленого порядку проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, передбаченого ст. 266 КУпАП та вищевказаною Інструкцією, такий огляд не було забезпечено в закладі охорони здоров`я, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , не містять достатніх і належних доказів на підтвердження факту порушення ним пункту 2.5 Правил дорожнього руху, яким передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, а складений стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, з огляду на положення ч.5 ст. 266 КУпАП та вимог п.22 вищевказаної Інструкції в даному випадку не можна вважати належним доказом порушення останнім пункту 2.5 ПДР України.

За наведеним, оскаржувана постанова судді Печерського районного суду м. Києва від 25.11.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП не може вважатися законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню, а провадження у справі стосовно ОСОБА_1 закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Івашківського А.О., подану в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 25 листопада 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - скасувати, а провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду І.М. Сілкова

Справа №757/45413/20-п; Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Провадження №33/824/653/2021

Головуючий у І інстанції - Бортницька В.В.

Головуючий в апеляційній інстанції - Сілкова І.М.