Провадження № 33/4820/139/21
Справа № 679/357/20 Головуючий в 1-й інстанції Базарник Б. І.
Категорія: ч. 1 ст. 184 КУпАП Доповідач Кулеша Л. М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2021 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Цугель А.О., особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Романової Н.І., представника ОСОБА_2 адвоката Самбір О.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу законного представника малолітнього ОСОБА_3 - ОСОБА_2 на постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 грудня 2020 року,-

в с т а н о в и л а:

Цією постановою провадження щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

За постановою суду, до Нетішинського міського суду Хмельницької області надійшов протокол серії АПР18 №225971 від 05.03.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП.

Згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення, станом на 24.01.2020 року 00 год. 00 хв. ОСОБА_1 ухиляється, перебуваючи за місцем проживання ( АДРЕСА_1 ) від виконання, передбачених п.1-3 ст.150 СК України обов`язків щодо забезпечення необхідних умов для життя, навчання та виховання сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема: не турбується про здоров`я сина, не виділяє кошти на його лікування, не бере участі у здобутті дитиною освіти.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.184 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі законний представник неповнолітнього ОСОБА_3 ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову місцевого суду скасувати та визнати ОСОБА_1 винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення, із стягненням на користь держави судових витрат. Зазначає, що оскаржувану постанову не отримувала, про її наявність дізналася 13.01.2021 року із ЄРДР та сайту судової влади, що підтверджується копією витягу з сайту судової влади та ЄРДР, тому уважає цю обставину поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження. Зазначає, що істотною обставиною невиконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків є нерегулярна та не в повному обсязі сплата ним аліментів на дитину. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 21.05.2014 року ОСОБА_1 позбавлено батьківських права та стягнуто на користь неї аліменти на утримання сина у розмірі 500 грн. щомісячно та Ѕ частини витрат на лікування дитини в розмірі 203272,76 грн. Проте, таке рішення суду апеляційною інстанцією скасовано, в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав відмовлено та попереджено ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання сина, із покладенням контролю за виконанням ОСОБА_1 батьківських обов`язків на орган опіки та піклування. Але таке судове рішення на відповідача не вплинуло, протягом шести років ОСОБА_1 не здійснює своїх батьківських обов`язків щодо дитини, взагалі ним не цікавився, не телефонував, не навідувався. Стверджує, що рішення, в частині стягнення витрат на лікування дитини, ОСОБА_1 так і не виконано, борг становить близько 200 тис. грн., про вказаний факт свідчать наявні примусові виконавчі провадження, які є не завершеними. Станом на 01.01.2020 року заборгованість по аліментам становить 5777,61 грн. Переконує, що ОСОБА_1 не приймає участі у вихованні сина ОСОБА_4 та не цікавиться його навчанням., у школі жодного разу його не відвідував, на батьківських зборах не був, у педагогів навчального закладу жодного разу не цікавився успіхами сина та його потребами. Також, зазначає що син відвідує групові заняття у мовній студії, оплату за заняття здійснює особисто вона Звертає увагу, що син тривалий час хворів на гостру стадію онкологічної хвороби, отримує підтримуюче лікування, ходить до школи як його ровесники, але усі ці складні роки відповідача поряд з дитиною не було, його батьківство носить формальний характер. Ключовим аспектом несприятливого відношення ОСОБА_1 до дитини, є написана ним та нотаріально посвідчена заява про не заперечення щодо позбавлення батьківських прав. Уважає, що суд безпідставно поклав в основу рішення пояснення ОСОБА_5 про те, що «ним належним чином виконуються батьківські обов`язки, регулярно сплачуються аліменти, заборгованість по їх сплаті відсутня, а також те, що дружина забороняє бачитися та спілкуватися з сином», що не відповідає дійсності, оскільки в разі створення нею перешкод він би звернувся в орган опіки та піклування або до суду про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною, але таких звернень не було, що підтверджується повідомленням Служби у справах дітей, яке додається. За таких обставин вважає, що судом першої інстанції не з`ясовано усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що потягло постановлення незаконного рішення, оскільки наявні усі підстави для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_2 адвоката Самбір О.Є,, яка просила задовольнити апеляційну скаргу, ОСОБА_1 та його захисника Романову Н.І., які заперечили проти задоволення апеляційної скарги та уважать постанову місцевого суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, постанова суду першої інстанції скасуванню, а матеріали адміністративної справи поверненню до відділу поліцейської діяльності № 1 Шепетівського районного управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області для належного оформлення виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявила клопотання про поновлення цього строку, а також у поновлені строку відмовлено.

Як убачається з матеріалів справи, розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_2 , даних про направлення їй копії постанови матеріали справи не містять. Копію оскаржуваної постанови місцевим судом було надіслано 16.01.2021 року після звернення адвоката Самбір О.Є. із заявою про надіслання копії постави Нетішинського міського суду від 28.12.2021 року, про існування якої ОСОБА_2 стало відомо з Єдиного реєстру судових рішень та сайту судової влади України, у зв`язку з несвоєчасним її отриманням пропустила строк на апеляційне оскарження.

За таких обставин, приходжу до висновку, що цей строк ОСОБА_2 пропустила з поважних та незалежних від неї причин, і його слід поновити.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається з постанови місцевого суду, приймаючи рішення про закриття провадження за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП місцевий суд, вказував на те, що з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №225971 від 05.03.2020 року не вбачається, як саме ОСОБА_1 ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідного виховання неповнолітньої дитини, передбачених диспозицією вказаної статті.

За таких обставин, на думку апеляційного суду, висновок місцевого суду про необхідність закриття провадження у справі, за наведених підстав, є передчасним та необґрунтованим.

Відповідно до ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Разом з тим, суд першої інстанції зазначених обставин не перевірив і не звернув уваги, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення уповноваженою на те посадовою особою правоохоронного органу не було дотримано вимог ст. 256 КУпАП України.

Так, адміністративна відповідальність за ч. 1 ст.184 КУпАП настає у разі саме ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП проявляється у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку потерпілого без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т. ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення потерпілим безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Ухилення від виконання батьківських обов`язків може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року (із змінами та доповненнями) передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з приписами ст. 150 Сімейного Кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: 1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. 2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. 4. Батьки зобов`язані поважати дитину. 5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. 6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. 7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Таким чином, ухилення від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а саме, невиконання обов`язків чітко передбачених законодавством.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №225971 від 05.03.2020 року слідує, що станом 24.01.2020 року о 00.00 год. ОСОБА_5 ухиляється, перебуваючи за місцем проживання: АДРЕСА_1 , від виконання, передбачених ст. 150 СК України (п. 1-3), обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: не турбується про здоров`я сина, не виділяє кошти на його лікування, не бере участь у здобутті дитиною освіти (а.с.1).

Проте, у вищезазначеному протоколі про адміністративне правопорушення не визначено, які неправомірні діяння ОСОБА_1 , відповідно до ч. 1 ст. 184 КУпАП, вказують саме на його ухилення від батьківських обов`язків.

Зокрема, не вказано у чому саме полягає незабезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання його сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в який період, які обов`язки на нього покладались, що стосуються турботи про здоров`я сина і в який період він їх не виконував, яку суму коштів зобов`язаний був виділяти на його лікування, в який період і скільки не сплатив, які обов`язки покладались на ОСОБА_1 по здобутті освіти, в чому полягало невиконання цих обов`язків і в який період.

Тобто, у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі не чітко сформульовано суть та час адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за це правопорушення, не визначено від яких саме обов`язків, передбачених законодавством, ухилився ОСОБА_1 та в який період часу.

Посилання автора протоколу на вчинення цього правопорушення ОСОБА_1 станом на 24.01.2021 року 00 год. 00 хв. вказує на нечіткість зазначення періоду вчинення правопорушення.

При цьому, слід окремо зауважити, що справа про адміністративне правопорушення, з урахуванням загального характеру законодавчого положення, а також профілактичної та каральної мети стягнень, є притаманним кримінальному провадженню, а отже і сам зміст складеного протоколу має відповідати вимогам для змісту обвинувального акту, зокрема і чіткого викладу фактичних обставин та конкретності інкримінованого правопорушення.

Наведена позиція покликана усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка згідно ст.9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зокрема викладенау рішеннях у справах «Надточій проти України», «Лучанінова проти України».

На переконання апеляційної інстанції, суддя місцевого суду безпідставно не встановив невідповідність даних протоколу і не звернув уваги на допущені порушення та не вжив заходів щодо їх усунення.

Оскільки ОСОБА_1 предявлено неконкретне обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, чим грубо порушено його законні права та інтереси, зокрема право на захист, орган, який порушив це адміністративне провадження допустив істотну неповноту та однобічність дослідження обставин та оформлення матеріалів справи, які не можуть бути усунуті при судовому розгляді справи, позбавлений можливості усунути названі протиріччя і апеляційний суд, тому постанова судді підлягає скасуванню, а справа направленню для належного оформлення до органу, який порушив справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладені обставини, подана апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а оскаржувана постанова - до скасування.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 грудня 2020 року.

Апеляційну скаргу законного представника малолітнього ОСОБА_3 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст.184 КУпАП направити для належного оформлення начальнику відділу поліцейської діяльності № 1 Шепетівського районного управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області для вчинення дій, передбачених діючим законодавством України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М.Кулеша