Житомирський апеляційний суд
Справа №287/40/21 Головуючий у 1-й інст. Винар Л. В.
Категорія ст.44-3 КУпАП Доповідач Зав`язун С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді Зав`язуна С.М.,

за участю: секретаря Білоус Т.А.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Олевського районного суду Житомирської області від 24 березня 2021 року,

ВСТАНОВИВ :

зазначеною постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої: АДРЕСА_1

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Згідно постанови суду, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 515005 від 26.12.2020 року, вбачається, що 25.12.2020 року близько 23 год. 15 хв. в м. Олевськ, по вул. Київській, 16, в приміщенні кафе-бару «Al Marine», приймали відвідувачів після 23 год. 00 хв., а саме близько 23 год. 15 хв., чим ОСОБА_1 порушила п.2 п.п.12 постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Олевського районного суду Житомирської області та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що її діями не було порушено вимог п.п.12 п.2 Постанови КМУ №1236, оскільки після 23 год вона нікому не надавала послуги громадського харчування, жодних технологічних процесів, пов`язаних з приготуванням, продажу їжі та напоїв, безпосереднього обслуговування клієнтів, будь-яких розрахункових операцій не проводилося, кафе-бар « ІНФОРМАЦІЯ_2 » був зачинений для нових відвідувачів. Зазначає, що в той день компанія людей святкувала день народження, та з незалежних від неї причин, не всі встигли покинути заклад до 23 год., хоча вже закінчили застілля та вчиняли дії спрямовані на залишення закладу. Вказує, що не було зібрано достатньої кількості належних, достовірних та допустимих доказів, які б підтверджували її вину, зокрема фото та відеоматеріалу події правопорушення, не було відібрано пояснень свідків-відвідувачів кафе бару. Крім того, звертає увагу, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, працівники, визнавши що ОСОБА_1 є власником кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », не встановили чи у розумінні ст.44-3 КУпАП вона є суб`єктом цього адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку своєї апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що постанову суду першої інстанції слід скасувати, а провадження в справі закрити з таких підстав.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, визнаючи винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, суд першої інстанції всупереч вимогам ст.ст.7, 245, 252, 280 КУпАП, належним чином не з`ясував обставини справи та не оцінив сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення про її винуватість у вчиненні правопорушення, що потягло передчасний висновок про те, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Так, частиною 1 статті 44-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Зазначена стаття КУпАП за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст.44-3 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

Згідно з частиною першою статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів №1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції що діяла на момент складення протоколу) установлено на території України з 19 грудня 2020 року до 28 лютого 2021 року карантин.

Положеннями пункту 2 п.п. 12 постанови КМУ від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції що діяла на момент складення протоколу) на період дії карантину забороняється: робота після 23-ї та до 7-ї години, із забороною проведення розрахункових операцій після 22-ї години, суб`єктів господарювання з надання послуг громадського харчування (ресторанів, кафе, барів, закусочних, їдалень, кафетеріїв, буфетів тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос і діяльності після 23-ї години 31 грудня 2020 р. до 1-ї години 1 січня 2021 р.

З матеріалів справи слідує, що порушення передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП полягало у тому, що заклад « ОСОБА_2 », приймав відвідувачів 25.12.2021 року після 23 год 00 хв, а саме близько 23 год 15 хв, заборону на що встановлено вищевказаною постановою (в редакції що діяла на момент складення протоколу).

Приймаючи рішення про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, суд першої інстанції вказав, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 515005 від 26.12.2020 року, письмовим поясненням ОСОБА_1 від 26.12.2020 року, письмовим поясненням ОСОБА_3 від 26.12.2020 року, які наявні в матеріалах справи, усними поясненнями ОСОБА_1 наданими нею у судовому засіданні.

Згідно з приписами ст.251 КУпАП доказами у справах про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Складання протоколу про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення не повинен мати переваги перед іншими доказами, та сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції, а також у письмових поясненнях, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення (а.3), ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що вона є власником кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в якому ввечері 25.12.2020 року компанія людей святкувала день народження. До відома відвідувачів була доведена інформація про карантинні обмеження та про режим роботи закладу. Всі послуги відвідувачів кафе-бару були надані до 22 год 00 хв, нових відвідувачів після 23 год 00 хв до закладу не заходило. Разом з тим, з незалежних від неї причин не всі відвідувачі встигли покинути заклад до 23 год 00 хв, хоча вже закінчили застілля та вчиняли дії спрямовані на залишення закладу.

На підтвердження вищевказаних доводів ОСОБА_1 в суді першої інстанції долучила фіскальний чек з 23.12.2020 року по 26.12.2020 року, який свідчать про те, що розрахунок із клієнтами кафе-бару «Al Marine» 25.12.2020 року після 22 год 00 хв не проводився (а.19).

Апеляційний суд, вважає що вказані доводи ОСОБА_1 не були спростовані достатньою кількістю належних та допустимих доказів, які б підтверджували, викладені в протоколі обставини по суті правопорушення та поза розумним сумнівом свідчили про наявність вини останньої у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_3 (а.4), яка працює барменом кафе-бару «Al Marine», 25.12.2020 року, відповідно до Постанови КМУ від 09 грудня 2020 року № 1236, останній розрахунок був проведений близько 21 год 00 хв, після 23 год 00 хв заклад «Al Marine» був закритий та всім відпочивальникам було повідомлено, щоб вони покинули вказаний заклад до 23 год.

Апеляційний суд, надаючи правову оцінку законності прийнятого районним судом рішення враховує, що суд має обґрунтовувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Проаналізувавши, та оцінивши долучені до протоколу про адміністративне правопорушення докази, апеляційний суд вважає їх непереконливими та такими, що не підтверджують викладені у протоколі обставини інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, оскільки пояснення надані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 свідчать на користь особи, яку притягають до адміністративної відповідальності, та за відсутності будь-яких інших доказів, зокрема пояснень свідків або інших осіб, відеозапису, які б підтвердили факт порушення ОСОБА_1 вимог постанови КМУ № 1236 від 09 грудня 2020 року. Наявність як доказу лише протоколу про адміністративне правопорушення не є достатнім доказом факту вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведені обставини, апеляційний суд вважає, що складений протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , є таким, що суперечить фактичним обставинам справи, а тому не може бути достовірним доказом вчинення нею інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

В справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду справи, допустив неповноту судового розгляду, вирішуючи питання щодо винних дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, не сприяв повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи, належним чином не дослідив докази і не дав їм відповідну правову оцінку, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого судового рішення.

Враховуючи вимогу ч.4 ст.294 КУпАП щодо скороченого строку розгляду апеляційного перегляду, апеляційний суд вважає, що вичерпав всі можливості для отримання інших доказів по цій справі.

При цьому апеляційний суд не має права самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що зміст постанови судді про притягнення особи до адміністративної відповідальності має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283-284 КУпАП.

Зокрема, постанова місцевого суду повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Виходячи з цього, суд при ухваленні рішення, зобов`язаний викласти у постанові за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, обставини вчинення такого правопорушення, які цим судом визнані доведеними або які не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Однак, як вбачається з постанови Олевського районного суду Житомирської області від 24 березня 2021 року, суд не зазначив конкретно встановлених ним в судовому засіданні обставин, щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, та натомість лише виклав зміст протоколу про адміністративне правопорушення, складеного поліцейським.

Зважаючи на викладене, постановлене щодо ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції не можна визнати таким, що відповідає вище зазначеним вимогам ч. 2 ст. 283 КУпАП.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП не доведена належними, допустимими та достовірними доказами.

Враховуючи вище наведене, апеляційний суд вважає необхідним постанову суду скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Олевського районного суду Житомирської області від 24 березня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 КУпАП - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.44-3 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду С.М. Зав`язун