Єдиний унікальний номер 448/547/21
Провадження № 3/448/312/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.05.2021 року Мостиський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Гіряк С.І.

за участі секретаря судового засідання Рушеляк Г.С.,

розглянувши матеріали справи, що надійшли з відділу прикордонної служби «Шегині» Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Шегині, Яворівського району, Львівської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, військовослужбовця, інспектора прикордонної служби 2 категорії водія групи інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Шегині» Львівського прикордонного загону,

за ч.2 ст.172-18 Кодексу України про адміністративне правопорушення (надалі КУпАП),

учасники справи:

особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

про права передбачені ст.268 КУпАП, ст.ст.10,63 Конституції України особі роз`яснено,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, виніс постанову про наступне:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи

1. 05 травня 2021 року до Мостиського районного суду Львівської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 136414 за ч. 2 ст.172-18 КУпАП, в якому зазначено, що ОСОБА_1 , в період з 20 години 00 хвилин 01.05.2021 року до 08 години 00 хвилин 02.05.2021 року виконував наказ на охорону державного кордону України в прикордонному наряді «Контрольний пост» на напрямку 509 прикордонного знаку в тилу, на автодорозі Мостиська Шегині. О 01 годині 10 хвилин 02.05.2021 року першим заступником начальника відділу прикордонної служби «Шегині» Корнійчуком Р.В. спільно з офіцером відділу внутрішньої та власної безпеки під час здійснення перевірки порядку організації служби було виявлено, що в період виконання обов`язків з 20.00 01.05.2021 року по 08.00 02.05.2021 року ОСОБА_1 , службу належним чином не організував, обов`язки в прикордонному наряді виконував неналежним чином, знаходився в приміщенні для обігріву та відпочивав, своїми діями свідомо допустив невиконання наказу на охорону державного кордону чим порушив вимоги пункту 4, 5 статті 1 розділу 2 «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19 жовтня 2015 року № 1261 та пункту 1 статті 11 розділу 1 (свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок) Закону України «Про Статут внутрішньої служби ЗСУ» 548-XIV від 1999 року. Тобто допустив свідоме порушення правил несення прикордонної служби, вчинене в умовах особливого періоду, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 172-18 КУпАП.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення.

2. ОСОБА_1 в суді вину свою в чиненому заперечив та пояснив, що він виконував наказ на охорону державного кордону України в прикордонному наряді «Контрольний пост» на напрямку 509 прикордонного знаку в тилу, на автодорозі Мостиська Шегині в період з 20 години 00 хвилин 01.05.2021 року до 08 години 00 хвилин 02.05.2021 року. Підтвердив, що, дійсно, о 01.10 год. перебував у пункті обігріву, оскільки згідно графіку несення служби військовослужбовцями прикордонного наряду визначено час для обігріву з 01.00 год. до 01.30 год.

ІІІ. Досліджені в судовому засіданні докази.

3. На підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення в судове засідання надано такі докази:

3.1. протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №136414 від 05.05.2021 року;

3.2.рапорт старшого інспектора прикордонної служби від 03.05.2021 року;

3.3. витяг з книги прикордонної служби від 05.05.2021 року;

3.4. витяг з розділу «Список особового складу» від 05.05.2021 року;

3.5. службова характеристика ОСОБА_1 від 05.05.2021 року;

3.6. службова картка;

3.7. пояснення ОСОБА_1 від 04.05.2021 року;

3.8. копія військового квитка ОСОБА_1

ІV. Застосоване судом законодавство, оцінка суду щодо фактичних обставин справи та висновки суду на підставі наданої оцінки

4. Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю Суд враховує. Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

5. При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

6.Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

7. У відповідності до ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

8. За змістом ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи і громадян, па встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

9. Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в її вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

10. Згідно положень ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення; чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

11. Адміністративна відповідальність ч.2 ст. 172-18 КпАП України настає у разі порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинене в умовах особливого періоду.

12. Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-18 КУпАП, яке поставлено у вину ОСОБА_1 , характеризується протиправними, винними діями, спрямованими на порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинене в умовах особливого періоду.

13. Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення вказано лише відомості про суть адміністративного правопорушення у зіставленні з наявними ознаками правопорушення, передбаченого у диспозиції ч.2 ст.172-18 КУпАП, а також відсутні дані щодо наявності умислу (вини) останнього на вчинення порушення правил несення прикордонної служби.

14. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

15. Окрім протоколу до матеріалів справи не додано нормативний акт на який посилається ОСОБА_3 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а саме, копію Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, з переліком пунктів які порушив ОСОБА_1 . Крім того, до протоколу не додано підтверджуючих документів того, що ОСОБА_1 перебуваючи о 01.10 год. в пункті обігріву, вчинив таке діяння всупереч вимогам закону.

16. З врахуванням наведеного, сам протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-18 КУпАП не може бути належним доказом, в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у Суду.

17. Інших доказів для доведення вини, ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП, не надано.

18. Стаття 129 Конституції України передбачає, що однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

19. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст.62 Конституції України - презумпції невинності.

20. Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

21. Так, ЄСПЛ в своєму рішенні від 10.02.1995 по справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, чим це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин. Крім того, в своєму рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачено санкцію у виді позбавлення права керування транспортним засобом. П.21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. ЄСПЛ підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

22. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25). У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 06.12.1988 зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати, як вимогам достатності, так і переконливості.

23. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Однак, достовірність доказів, які є сумнівними та відсутність доказів зібраних особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення є неприпустимою, оскільки суперечить позиції ЄСПЛ та порушує презумпцію невинуватості особи.

24. Відповідно до вимог ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

25. Таким чином, суд приходить до висновку, що сукупність досліджених у даній справі доказів не дає достатніх підстав для висновку про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП.

26. Враховуючи вищенаведене, керуючись принципом презумпції невинуватості, вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

V. Судові витрати

27.Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та ст.40? КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч.2 ст.284 та ст.247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення судового збору з ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 1,7, 9, 247, 251, 266, 276, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

1. Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-18 Кодексу України про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

2.Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

3. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова суду виготовлена та підписана суддею 06.05.2021 року.

Суддя С.І. Гіряк

Постанова набрала законної сили:

«___» ______________ 20__ р.

Суддя С.І. Гіряк