Номер провадження: 33/813/574/21
Номер справи місцевого суду: 521/2542/21
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О.А.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду: Громік Р.Д.

за участю секретаря: Сіваченко Д.Р.,

за участі правопорушника: ОСОБА_1 ,

потерпілого ОСОБА_2 ,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 18 березня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 гривень; стягнено судовий збір у розмірі 454 гривень в дохід держави,

В С Т А Н О В И В:

З матеріалів справи вбачається, що 05 лютого 2021 року водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем MERCEDES Е220 CDI номерний знак НОМЕР_1 , рухався у місті Одесі по вулиці Кордонній, при виїзді на нерегульоване перехрестя на вул. Овідіопольська дорога, не врахував дорожньої обстановки, здійснюючи поворот ліворуч не надав перевагу в русі автомобілю ВАЗ 21061 номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого сталось зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив вимоги п.п. 16.11 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 18 березня 2021 року ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 гривень; стягнено судовий збір у розмірі 454 гривень в дохід держави.

05 квітня 2021 року на дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді (в тому числі в частині стягнення судового збору) та постановити нову, закрити провадження у справі, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального та матеріального права

В доводах апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи.

Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Малиновського районного суду м. Одеси від 18 березня 2021 року, мотивуючи тим, що перший раз апеляційну скаргу було подано 26 березня 2021 року, а саме о 09:30 годині він приніс в Малиновський районний суд м. Одеси апеляційну скаргу на рішення у справі про ДТП №521/2542/21; у кабінеті канцелярії уповноважена особа сказав, щоб апелянт поклав пакет документів в спеціальний ящик, розташований поруч із входом, а вони потім заберуть документи, що ОСОБА_1 і зробив, вказана процедура була запроваджена у зв`язку із карантинними обмеженнями. Однак згодом апелянту стало відомо, що апеляційна скарга не зареєстрована та в Малиновському районному суді м. Одеси сказали, що не можуть знайти апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно ч. 1 ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п.8 ч.1 ст. 129 Конституції України).

За таких обставин, які викладені у заяві про поновлення строку, апеляційний суд дійшов до висновку про те, що апелянт ОСОБА_1 здійснив заходи щодо своєчасного подання апеляційної скарги у строк, встановлений законом, пропуск строку відбувся не за його вини, а тому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Вивчивши доводи поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова судді Малиновського районного суду м. Одеси від 18 березня 2021 року підлягає скасуванню в частині стягнення судового збору, а в іншій частині постанову суду першої інстанції необхідно залишити без змін з огляду на наступне.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладаючи на нього відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції згідно із вимогами ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясував всі фактичні обставин, що мають істотне значення для її розгляду, ухваливши законне та обґрунтоване рішення.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п. 10.1, ПДР. Тому, розглядаючи дану категорію справ, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п. 16.11 ПДР України, який зазначений в протоколі працівником поліції.

На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху (п. 16.11 ПДР).

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Згідно із ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційним судом встановлено, що факт порушення ОСОБА_1 п. 16.11 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 124 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

1) протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №086719 від 05.02.2021р. (а.с. 2);

2) схемою дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 3);

3) письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , (а.с. 4-5).

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №086719 від 05.02.2021р., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем MERCEDES Е220 CDI номерний знак НОМЕР_1 , рухався у місті Одесі по вулиці Кордонній, при виїзді на нерегульоване перехрестя на вул. Овідіопольська дорога, не врахував дорожньої обстановки, здійснюючи поворот ліворуч не надав перевагу в русі автомобілю ВАЗ 21061 номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого сталось зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив вимоги п.п. 16.11 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Протокол про адміністративне правопорушення це документ, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі, однак може бути доказом у справі лише у разі відповідності вимогам ст. 256 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №086719 від 05.02.2021р., складений уповноваженою особою, а його зміст повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, при цьому протокол підписаний особою, яка його склала, та безпосередньо ОСОБА_1 .. Таким чином, апеляційний суд в силу вимог ст. ст. 251-252 КУпАП визнає його належним та допустимим доказом по справі.

Питання наявності у діях водія порушень ПДР та визнання особи винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення лежить у юридичній площині і відноситься виключно до компетенції суду.

Таким чином, оцінюючи вищезазначені докази окремо та в їх сукупності, ґрунтуючись на внутрішньому переконанні, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем MERCEDES Е220 CDI номерний знак НОМЕР_1 , не переконався в безпечності руху та вчинив зіткнення з іншим транспортним засобом ВАЗ 21061 номерний знак НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, порушивши при цьому вимоги п. 16.11 ПДР, оскільки такий висновок ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи.

Щодо доводів апеляційної скарги, то суд апеляційної інстанції зазначає, що сторони у справі не заперечують події, які відбуваються на відеозаписі. Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що події, які зафіксовані у відеозаписі з відеозапису, повністю співпадають із фотографіями, які додані до апеляційної скарги.

Апеляційний суд звертає увагу, що кожен водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Крім того, в рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, не зважаючи на те, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнав у суді першої інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за порушення ним вимог п. 16.11 ПДР України.

Зазначений висновок суду також відповідає завданням КУпАП, яким є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Своєчасний і правильний розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачених, в тому числі ст. 124 КУпАП, має важливе значення для забезпечення безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту, захисту життя та здоров`я людей, майнових прав фізичних і юридичних осіб (п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»).

Одночасно апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції помилково прийняв рішення про стягнення з правопорушника ОСОБА_1 , який є інвалідом другої групи, судового збору в сумі 454 грн, оскільки відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, особи з інвалідністю I та II груп, а тому ОСОБА_1 звільняється від сплати судового збору за постановою про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Малиновського районного суду м. Одеси від 18 березня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 18 березня 2021 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору.

В іншій частині постанову судді суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік