г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 212/3306/21
Номер провадження 3/213/570/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року м. Кривий Ріг

Суддя Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

Алексєєв О.В., розглянув матеріали, що надійшли з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в сел. Щорськ Криничанського району, Дніпропетровської області, працює водієм в ТОВ "ПІВНІЧТРАНС", мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

29 квітня 2021 року до суду надійшов протокол серії ГП №294167 від 09 квітня 2021 року, відповідно до якого 09 квітня 2021 року о 05 годині 58 хвилин в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу по вул. Чумацький шлях біля електроопори №228 водій ОСОБА_1 керуючи маршрутним транспортним засобом РУТА «20-СПВ», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснював перевезення пасажирів на міському маршруті №210 понад встановлену кількість, передбачену технічними характеристиками транспортного засобу, а саме перевозив 26 пасажирів, замість 17 дозволених, чим порушив вимоги п.п.8 п.3 Постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09 грудня 2020 року, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав, подав письмові пояснення, в яких зазначає, що 09 квітня 2021 року близько 06 години він був безпідставно зупинений працівниками патрульної поліції, які повідомили, що він порушив встановлені правила карантину, оскільки перевозить пасажирів у кількості більше ніж дозволено технічними характеристиками. Всупереч вимогам ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені відомості про обставини, які становлять об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП, а саме: не встановлено кількість сидячих місць в автобусі та кількість стоячих пасажирів, не проводився огляд транспортного засобу, не складався акт, не додано до протоколу копії документів, які б підтверджували кількість пасажирів, які перебували в транспортному засобі, не зазначено свідків правопорушення, їх письмові пояснення відсутні. Також не надано інших доказів, які б підтверджували факт вчинення ним адміністративного правопорушення.

Вказує, що поліцейський не рахував людей, які стояли та не звернув уваги на те, що місця для сидіння були вільні так як люди, які стояли, готувалися до виходу на зупинці.

В протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано, які підзаконні нормативні акти він начебто порушив, оскільки посилання на п.п. 8 п.3 Постанови КМУ від 09.12.2020 є загальним. Вказана норма не містить жодних посилань як на обов`язковість перевезення пасажирів в межах кількості місць для сидіння, передбаченою технічною характеристикою транспортного засобу так і на обов`язок їх перевірки саме водієм транспортного засобу.

Крім того, в письмових поясненнях зазначає, що він не є суб`єктом адміністративного правопорушення за ч.1 ст.44-3 КУпАП, оскільки він є найманим працівником суб`єкта господарювання - ТОВ «ПІВНІЧТРАНС», працює водієм та не надає послуги з перевезення.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складено за відсутності належних, достовірних, достатніх доказів наявності в його діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП. Просить суд закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Дослідив матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до статті 245 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

У відповідності до положеннь ст. ст. 280, 283 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності за нормою закону, зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із протоколу про адміністративне правопорушення ГП №294167 від 09.04.2021 та рапорту поліцейського взводу №3 роти №1 батальйону №2 ППП в м. Кривий Ріг від 09.04.2021 видно, що 09 квітня 2021 року був зупинений маршрутний транспортний засіб РУТА 20-СПВ, під керуванням водія ОСОБА_1 , який перевозив пасажирів понад встановлену кількість, передбачену технічними характеристиками транспортного засобу, а саме перевозив 26 пасажирів замість 17 дозволених. При цьому до протоколу про адміністративне правопорушення не додано будь-яких доказів на підтвердження кількості пасажирів, яка дозволена технічними характеристиками даного транспортного засобу, а також акт перевірки кількості пасажирів, які знаходились в салоні марштурного транспортного засобу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналізуючи положення ст. 44-3 КУпАП, вбачається, дана норма статті передбачає адміністративну відповідальність громадян та посадових осіб за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Зазначена норма є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ставиться в провину порушення вимог п.п. 8 п. 3 постанови КМУ від 09.12.2020 №1236.

Згідно підпункту 8 пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів Україна від 09 грудня 2020 р. №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», які діяли станом на момент вчинення правопорушення, з 24 лютого 2021 р. на території України встановлюється жовтий рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється: здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб.

При цьому, як вбачається із змісту письмових пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, він працює водієм у зареєстрованого у встановленому порядку як суб`єкта господарювання юридичної особи, а не є фізичною особою-підприємцем та не надає послуги з перевезення.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, факт правопорушення було зафіксовано на нагрудні відео реєстратори поліцейських, однак жодного диску з записами правопорушення до матеріалів протоколу фактично не додано.

Зміст постанови судді про притягнення особи до адміністративної відповідальності має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283-284 КУпАП. В постанові потрібно зазначити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник.

Однак в протоколі, що розглядається, не зазначені свідки правопорушення, не вказано яка кількість місць для сидіння наявна в транспортному засобі, яким керував ОСОБА_1 до протоколу не додано докази про технічні характеристики даного транспортного засобу, для підтвердження перевищення кількості пасажирів, які перебували в ньому.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, в даному випадку на органи поліції.

Крім того, згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22.12.2010 року №23-рп/2010 зазначив, що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх отримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Викладена в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення не вказує на порушення водієм ОСОБА_1 правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, що передбачено ч.1 ст.44-3 КУпАП

Із наданих суду доказів не встановлено, що ОСОБА_1 являється суб`єктом господарювання та надає послуги з перевезення пасажирів, а тому не доведено, що в розумінні ст.44-3 КУпАП останній є суб`єктом вказаного правопорушення.

Крім того, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини перебування в транспортному засобі саме 26 пасажирів, що є перевищенням кількості місць для сидіння, передбачених технічною характеристикою транспортного засобу та визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб.

Таким чином, достатніх, достовірних та допустимих доказів, що відображають об`єктивну та суб`єктивну сторону правопорушення суду надано не було, а тому з урахуванням вказаного рішення ЄСПЛ вважаю, що фабула адміністративного протоколу не відповідає обставинам справи, усунення цих недоліків призведе до порушення ст. 6 Конвенції.

У справі «Малофєєва протии Росії» («Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013р., ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції узв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

У відповідності до положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, з огляду на наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а тому провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючсь ст.ст.7, 44-3, 247 ч.1 п.1, 251, 252, 279, 280, 283, 284, КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження по справі стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст. 44-3 КУпАП, в зв`язку з відсутню складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Алексєєв