П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2021 р. м. Кобеляки

Суддя Кобеляцького районного суду Полтавської області Макарчук С.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною 4 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

Встановив:

08 лютого 2021 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшов адміністративний матеріал за протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 246205, складеним 04 грудня 2020 року о 17 годині 37 хвилин у м. Кобеляки начальником СРПП № 1 Кобеляцького ВП старшим лейтенантом поліції Шевелою С.О. відносно ОСОБА_1 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , місце роботи: ТОВ «Яртек» м. Ковель, водій, відповідно до якого 04 грудня 2020 року о 17 годині 32 хвилини в м. Кобеляки керуючи автомобілем DAF, д/н НОМЕР_1 , по вул. Покрівській при виїзді на головну вул. Шевченка не надав перевагу автомобілям, що рухалися по головній, чим змусив водіїв різко гальмувати та змінювати напрямок руху, чим порушив вимоги п.16.4 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Справа призначалася до розгляду на 23 лютого, 03 березня, 17 березня, 06 квітня та 05 травня 2021 року.

Поштові повідомлення про вручення судових повісток, направленої 08.02.2021 на адресу, що зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення, про призначення справи до розгляду на 23.02.2021, а також, направлених на адреси, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення і у поясненнях ОСОБА_1 , 03.03.2021 про призначення справи до розгляду на 17.03.2021 та 17.03.2021 про призначення справи до розгляду на 06.04.2021 до суду не надходили.

Судова повістка, направлена 25.02.2021 на адресу, що зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення, про призначення справи до розгляду на 03.03.2021 повернута відділенням поштового зв`язку із відміткою про неможливість вручення через відсутність такого будинку.

23 березня 2021 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшло клопотання ОСОБА_1 від 15 березня 2021 року, яке було відправлене останнім з адреси АДРЕСА_1 , в якому останній прохає перенести судовий розгляд справи на іншу дату у зв`язку із тим, що повістка та матеріали справи йому не приходили, про розгляд справи він дізнався з Інтернету, а також прохає відправити йому усі матеріали справи на вказану поштову адресу для підготовки заперечень по справі.

05 травня 2021 року ОСОБА_1 до суду не прибув, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується поштовою розпискою про вручення 14 квітня 2021 року члену сім`ї ОСОБА_1 судової повістки з додатками.

05 травня 2021 року за вх. № 4343/21 до Кобеляцького районного суду Полтавської області від ОСОБА_1 надійшов відзив (пояснення) у цій справі.

Відповідно до поданого відзиву, ОСОБА_1 вважає протокол незаконним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

При цьому, посилаючись на те, що граничний термін накладення адміністративного стягнення на нього сплинув, відповідно до пункту 7 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження у справі підлягає закриттю, а враховуючи практику Європейського Суду з прав людини, викладену в пункті 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» про те, що «закріплення строків давності слугує задля забезпечення юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від незаявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними», прохає провадження у справі закрити.

У той же час, посилається на те, що відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верхового Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, подав свої письмові пояснення відносно складеного щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, вважаю за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Частина 4 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції, що діяла станом на 04 грудня 2020 року, передбачає накладення стягнення у виді накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року за порушення, передбачені частинами першою (тобто, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками), другою (тобто, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди) або третьою (тобто, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху) цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Формально, посилання у протоколі про адміністративне правопорушення на те, що ОСОБА_1 при виїзді з другорядної дороги не надав перевагу автомобілям, що рухалися по головній, чим змусив водіїв різко гальмувати та змінювати напрямок руху, могли би бути розцінені як опис порушення пункту 16.11 Правил дорожнього руху України в редакції станом на 04.12.2020.

Водночас, зважаючи на написання цифри «1» у інших місцях протоколу як не з`єднаної з іншими цифрами вертикальної риски, іноді зі скісною короткою рискою зверху, та написання номеру підпункту Правил (який в цілому за своїм виглядом відповідає зазначенню цифри «4» у інших місцях протоколу) шляхом проставляння двох вертикальних рисок (перша вище, закінчується приблизно на рівні третьої чверті другої риски; друга нижче, починається приблизно на рівні середини першої риски і закінчується нижче першої), з`єднаних в один рух дугоподібно з низу першої (вищої) риски до верху другої (нижчої) риски, слід визнати, що таке зазначення не може розцінюватися як проставляння номеру «16.11» та вказує на зазначення саме номеру «16.4» щодо пункту Правил дорожнього руху України, який ставився у вину ОСОБА_1 особою, котра складала протокол про адміністративні правопорушення. З огляду на зазначене, оскільки суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, та не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу, зокрема, щодо визначення нормативного акта, який було порушено, слід вважати, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення як порушений нормативний акт було зазначено саме пункт 16.4 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до пункту 16.4 Правил дорожнього руху України в редакції станом на 04.12.2020, порушення якого ставиться ОСОБА_1 у вину, забороняється виїжджати на будь-яке перехрестя, у тому числі при сигналі світлофора, що дозволяє рух, якщо утворився затор, який змусить водія зупинитися на перехресті, що створить перешкоду для руху інших транспортних засобів і пішоходів.

Разом з тим, ані протокол про адміністративні правопорушення серії ДПР18 № 246205 від 04.12.2020, ані додані до нього матеріали, а саме: пояснення ОСОБА_1 від 04.12.2020, у якому останній заперечує факт порушення ним Правил дорожнього руху України, не містять відомостей про наявність о 17 годині 32 хвилині 04 грудня 2020 року на перехресті вулиць Покрівської та Шевченка у м. Кобеляки затору, який змусить водія зупинитися на перехресті, що створить перешкоду для руху інших транспортних засобів і пішоходів.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може відшукувати і доводити інші порушення, обставини події чи нормативні приписи, що були порушені, аніж ті, що ставляться особі у провину віповідно до протоколу про адміністративне правопорушення.

Положеннями частини 1 статті 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, частини 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини 1 статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

За вимогами частини 2 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Таким чином, матеріали протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 246205 від 04.12.2020 не містять відомостей про існування події, яка б порушувала вимоги пункту 16.4 Правил дорожнього руху України, а відтак, і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Водночас, звертаю увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений із порушенням вимог статті 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема, у протоколі зазначені недостовірні відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, що унеможливило своєчасний розгляд справи та належне дотримання прав цієї особи, а також на те, що протокол містить відмітку про повідомлення особи про те, що розгляд адміністративної справи відбудеться у січні 2021 о 08 год. 30 хв. у Кобеляцькому районному суді (тобто, у невизначений день), і на те, що єдині зазначені у протоколі додатки, а саме: «відео, рапорт працівника поліції», до протоколу не були додані й суду надані не були.

За змістом статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, подія, що ставиться у вину ОСОБА_1 , відбулася 04 грудня 2020 року, а відтак строки, визначені статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення сплинули 04 березня 2021 року.

Водночас, закриття провадження у справі на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення відсутності обставин, визначених пунктом 1 цієї статті, які є реабілітуючими.

З огляду на встановлення відсутності у діях ОСОБА_1 порушень вимог пункту 16.4 Правил дорожнього руху України, застосуванню підлягає саме пункт 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому справа підлягає закриттю з огляду на відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 38, 247, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

Постановив:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 4 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції станом на 04 грудня 2020 року закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Кобеляцький районний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя