Єдиний унікальний номер 725/1163/21
Номер провадження 3/725/809/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2021 року м. Чернівці

Суддя Першотравневого районного суду м. Чернівці Нестеренко Є.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця Чернівецької області, кочегара, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 23.02.2021 року о 20 год. 33 хв., в м. Чернівці по вул. Гагаріна, 66, керував транспортним засобом марки «Renault Kango», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9А ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До початку судового засідання представник ОСОБА_2 подав клопотання про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку із вчинення останнім вказаних дії в стані крайньої необхідності, у якому зазначив, що ОСОБА_3 в той вечір працював по найму у гр. ОСОБА_4 , 23.02.2021 року о 19 год. 00 хв. за вечерею вжив 100 грам горілки, оскільки не мав наміру нікуди їхати власним автомобілем. На той час окрім господині була присутня і її рідна сестра ОСОБА_5 , яка допомагала робити ремонт. Біля 20 год. 15 хв. ОСОБА_5 поскаржилась на сильний біль в області грудей, від чого почала задихатись і повідомила про зміщення 3-го грудного хребця. Від виклику швидкої відмовилась категорично і попросила ОСОБА_3 відвезти її до знайомого лікаря. Після чого ОСОБА_1 сів за кермо так як вважав себе тверезим та повіз ОСОБА_5 до лікаря. В подальшому був зупинений працівниками поліції за порушення правил переїзду кругових рухів по вул. Гагаріна, що перед мостом на річку Прут. Вважає, що ОСОБА_6 вчинив вказане правопорушення в стані крайньої необхідності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не надав суду жодних пояснень з приводу даного правопорушення.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 підтримав обставини викладені у клопотанні, просив провадження у справі закрити на підставі п.4 ч.1 ст. 247 КУПАП.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що 23.02.2021 року вона приїхала до сестри, в той вечір їй стало погано, і вона попросила ОСОБА_1 який робив ремонт у сестри, щоб той відвіз її до лікаря, оскільки швидка їй не допоможе так як треба вправляти грудні хребці. Після зупинки поліцією транспортного засобу, вона викликала таксі і поїхала до лікаря сама. Не хотіла створювати ОСОБА_6 проблем.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення встановлені наступні обставини.

Відповідно до ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За змістом статей 10,11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Отже, положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.

Однак, твердження представника ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння у стані крайньої необхідності задля допомоги людині, не заслуговують на увагу, оскільки така небезпека могла бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із можливим заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам(викликом швидкої допомоги).

ОСОБА_1 грубо порушуючи ПДР України (керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, порушив правил переїзду кругових рухів) своїми діями міг заподіяти рівноцінну або більш значну шкоду іншим охоронюваним законом інтересам, а отже така дія не може бути виправдана станом крайньої необхідності.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 23.02.2021 р., письмовими поясненнями, актом огляду на стан сп`яніння приладом «Драгер» від 23.02.2021 року, відеоматеріалами, та іншими матеріалами справи, окрім цього факт вживання алкогольних напоїв (горілки) 23.02.2021 року не оспорюється, а ні самим ОСОБА_6 , а ні його представником, а тому в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення на правопорушника, враховується характер вчиненого правопорушення, матеріальний стан правопорушника та дані про його особу.

Враховуючи всі обставини справи, на правопорушника ОСОБА_1 слід накласти стягнення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно вимог ст. 40-1 КУпАП з правопорушника необхідно стягнути судовий збір в розмірі 454 грн. 00коп. в дохід держави.

Керуючись ст. 40-1, ч.1 ст.130, ст. 283 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. 00коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 грн. 00коп. на користь держави.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти діб з дня винесення постанови до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Є. В. Нестеренко