Справа № 581/98/21
Провадження № 3/581/59/21
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2021 року селище Липова Долина

Суддя Липоводолинського районного суду Сумської області Сізов Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає по АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Головним державним ревізором-інспектором відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Сумській області Дякулич Л.М. під час проведення фактичної перевірки ФГ «Мануша», яке знаходиться по вул. Шевченка, 20 у с. Саї Роменського району Сумської області, складено протокол про адміністративне правопорушення від 23 лютого 2021 року, відповідно до якого 18 лютого 2021 року о 12 год. 20 хв. голова ФГ «Мануша» ОСОБА_1 допустив порушення порядку провадження господарської діяльності - здійснював зберігання пального (дизельного палива) без одержання (отримання) ліцензії на зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), порушивши положення ч. 8, ч. 32, ч. 43 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» вчинивши своїми діями адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні своєї вини у вчиненому не визнав та пояснив, що займається фермерським господарством близько двох років. Станом на 18 лютого 2021 року він вдома, за місцем реєстрації фермерського господарства, зберігав дизельне пальне, яке, як потім з`ясувалося, не придатне для використання, оскільки було розбавлене водою, про що він не знав під час його придбання. Пальне знаходилося у ємкостях, що розміщувалися на господарському дворі його домоволодіння, але у якій кількості він сказати не може. Вказав, що він у вересні 2020 року оплатив ліцензію на зберігання пального та з відповідною заявою звертався до Головного управління ДПС у Сумській області, однак жодної відповіді не отримав, вважав, що вчинив усі необхідні дії для її отримання.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснили, що вранці близько 9 год. 18 лютого 2021 року вони прибули з перевіркою до ФГ «Мануша», яке знаходиться по АДРЕСА_1 . З`ясувавши, що голова фермерського господарства ОСОБА_1 відсутній, вони зі згоди членів його сім`ї були допущені на подвір`я домогосподарства, за адресою якого зареєстровано ФГ «Мануша», як платник податків. Очікуючи ОСОБА_1 , вони з`ясували, що у ємкостях на господарському дворі зберігається пальне, фактично розпочавши перевірку. Близько 12 год. 18 лютого 2021 року з`явився ОСОБА_1 , якому вони вручили наказ керівника Головного управління ДПС у Сумській області про проведення фактичної перевірки. Після цього по телефону вони зв`язалися із жінкою, яка, як вони зрозуміли, без оформлення працювала у ОСОБА_1 бухгалтером, та з її слів з`ясували об`єм пального, що придбавалося та використовувалося господарством, зазначивши зі слів бухгалтера номери та дати видаткових накладних та оборотно-сальдових відомостей в акті фактичної перевірки.

Заслухавши особу, що притягується до адміністративної відповідальності, державних ревізорів-інспекторів, вивчивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУПАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Матеріалами справи підтверджується, що до ФГ «Мануша» зареєстровано юридичною особою за адресою: вул. Шевченка, 20, с. Саї, Роменський (Липоводолинський) район, Сумська область, основним видом діяльності якої є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. ОСОБА_1 є головою ФГ «Мануша».

На підставі наказу керівника Головного управління ДПС у Сумській області від 15 лютого 2021 року працівниками Головного управління ДПС у Сумській області проведено фактичну перевірку ФГ «Мануша» за місцем його реєстрації.

За результатами перевірки контролюючим органом складено акт перевірки № 839/18/09/рро/42926787 від 23 лютого 2021 року, у якому зафіксовано факт зберігання дизельного палива у п`яти ємкостях у кількості 10180 л на території ФГ «Мануша» по АДРЕСА_1 станом на 23 листопада 2020 року та станом на 18 лютого 2021 року. Із акту вбачається, що об`єм пального був підрахований інспекторами за відомостями у видаткових накладних та оборотно-сальдових відомостях.

Частина 1 статті 164 КУпАП передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Вказана норма носить бланкетний характер, оскільки у наведеній диспозиції відсилає до закону, що регулює певні види господарської діяльності, тому в протоколі про адміністративне правопорушення має зазначатися відповідна норма спеціального закону, який регламентує господарську діяльність, що потребує ліцензування або державну реєстрацію суб`єкта господарювання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (далі Закон № 481/95) ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону № 481/95 зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Частиною 7 Закону № 481/95 встановлено річну плату за ліцензії на право зберігання пального у розмірі 780 гривень.

Частина 8 Закону № 481/95 передбачає, що суб`єкти господарювання отримують ліцензії на право зберігання пального на кожне місце зберігання пального.

Відповідно до ч. 32 ст. 15 Закону № 481/95 ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, в поїздах, на морських або річкових суднах видаються органами виконавчої влади, уповноваженими Кабінетом Міністрів України, в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем формування поїзда (приписки судна).

Частина 43 ст. 15 Закону № 481/95 суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через своє зареєстроване постійне представництво), які здійснюють оптову торгівлю пальним, за відсутності місць оптової торгівлі пальним копії таких документів не подають.

Як вбачається з викладених норм спеціального закону, частини 32 та 43 не регулюють діяльність суб`єкта господарювання в частині отримання ліцензії на право зберігання пального, тому їх порушення не може бути поставлено у вину ОСОБА_1 .

Стосовно наведених у письмових запереченнях ОСОБА_1 аргументів, які вказують на ряд допущених під час проведення перевірки порушень та бездіяльності контролюючого органу на подану ним у вересні 2020 року заяву та оплату ліцензії на зберігання пального суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 80.1, 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.

Із наданих у судовому засіданні пояснень ревізорів-інспекторів встановлено, що фактична перевірка суб`єкта господарювання розпочалася до ознайомлення ОСОБА_1 з рішенням керівника контролюючого органу на її проведення, тобто в порушення передбаченого п. 80.2 ст. 80 ПК України порядку.

Також судом встановлено, що під час фіксації факту зберігання пального без наявності відповідної ліцензії, ревізори обмежились лише описом факту придбання та використання ФГ «Мануша» дизельного пального. В основу викладених в акті перевірки зазначених висновків покладено обставини придбання юридичною особою у вересні, жовтні та листопаді 2020 року дизельного пального у ТОВ «Фюжин» та використання цим господарством у вказані місяці певної кількості пального, обчисливши різницю між цими показниками.

При цьому, суду не представлено безспірних доказів наявності та зберігання такого пального в ємностях ФГ «Мануша», зокрема: акту вимірювання обсягів пального в цистернах, що знаходяться на території фермерського господарства, документів щодо придбання та часткового використання такого пального тощо. Зазначені в акті фактичної перевірки відомості, як пояснили самі ревізори-інспектори, вносилися зі слів, як вони зрозуміли, бухгалтера господарства.

Таким чином контролюючим органом фактично ототожнене поняття «придбання та/або використання пального» та «зберігання пального».

Враховуючи, що під час проведення фактичної перевірки Головним управлінням ДПС у Сумській області не встановлено факт зберігання ОСОБА_1 пального з посиланням на відповідні докази, а лише констатовано факт його придбання та використання за певний проміжок часу, суд вважає, що висновки про порушення особою положень ст. 15 Закону №481/95 не є достатньо вмотивовані та ґрунтуються виключно на припущеннях, які не підтверджені документально.

Таким чином, податковим органом, на якого покладається обов`язок доказування, не доведено, а судом не встановлено порушення головою ФГ «Мануша» вимог ч. 8 ст.15 Закону №481/95.

Стосовно звернень ОСОБА_1 до контролюючого органу з заявою на отримання ліцензії на зберігання пального, у даному випадку цей факт не спростовує встановлених судом обставин та висновків.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП, тому закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 280, 283, 284 КУпАП

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д. В. Сізов