Справа № 323/682/21
Провадження № 3/323/276/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2021 р.м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі судді Фісун Н.В., за участю секретаря Мірошниченко А.О., адвоката Ілієнко І.С., Лічман І.І. розглянувши в судовому засіданні матеріали, які надійшли з ГРПП ВП №4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

за ч.1 ст.173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Оріхівського районного суду Запорізької області 17.03.2021 року надійшла справа про адміністративне правопорушення за протоколом серії ВАБ № 287953 від 15.03.2021 року, щодо громадянина ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно вказаного протоколу, 10.02.2021 року близько 14.00 годин ОСОБА_1 за місцем свого мешкання, а саме АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, вчинив відносно свого неповнолітнього сина (пасинка) ОСОБА_2 насильство в сім?ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягало в висловлювані на адресу сина (пасинка) ОСОБА_2 нецензурною лайкою та погрозою фізичної розправи.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, не визнав та пояснив, що він проживає однією сім?єю з ОСОБА_3 та її сином. З моменту розірвання шлюбу батьків малолітнього ОСОБА_4 - ОСОБА_3 та ОСОБА_5 останній всіляко намагається налаштовувати дитину проти нього та матері. ОСОБА_5 неодноразово ініціював перевірки правоохоронними органами та судові процеси щодо ніби то перешкод у вихованні сина. Проте, ОСОБА_3 , вказує, що ОСОБА_4 забезпечений всім необхідним. Разом з ним, матір?ю та молодшим братом подорожував у Крим, Карпати, Львів, Київ. Їх сім?я позитивно характеризується та жодних подібних дій, про які зазначено в протоколі він не вчиняв. 10.02.2021 року він зайшов до кімнати дітей так як вони сварилися та були крики., запитав у пасинка чому він висловлюється нецензурними словами на брата, ОСОБА_6 нічого не відповів відкрив вікно на нього «матюкнувся» та втік з будинку. Він подзвонив до його батька та запитав, чи не приходив ОСОБА_6 до нього, потім дізнався що побіг до сусідки ОСОБА_7 . Приїхала додому мати ОСОБА_8 та пішла до сусідки порозмовляла з ним, потім пізніше він поїхав до свого батька. Коли ОСОБА_6 приїхав додому, то все було нормально, стосунки між ними були також нормальні. Відносини між його батьками напружені, після спілкування з батьком, ОСОБА_6 стає сумним, б?є брата молодшого, стає злішим. Він ніколи його не ображав, не бив, не кричав. Дитина ні в чому не обмежена, разом їздять на відпочинок, не має виділення одного або іншої дитини. Алкоголь вживає лише по святам, це не перший раз ОСОБА_6 тікає з дому, на зауваження матері не реагує. Мати також зверталася до психолога в м.Запоріжжя, так як бачили, що ОСОБА_6 був знервований, замкнутий після розлучення батьків. Коли прийшов від батька до них додому, то ОСОБА_6 сказав, що ображати меншого брата не буде.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Ілієнко І.С. в судовому засіданні просили закрити справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП у зв?язку з відсутністю складу такого правопорушення, посилаючись на те, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази того що ОСОБА_1 вчиняв насильство відносно свого пасинка ОСОБА_2 , а саме приводом звернення в органи поліції стала копія висновку психолога-психоаналітика вих. № від 08.03.2021 року № 21, яка не завірена належним чином. Крім того висновок складено неналежною особою, без зазначення будь-яких відомостей про наявність відповідної фахової освіти, терміну роботи за фахом та відповідної кваліфікації. Психолог ОСОБА_9 нібито є головою Запорізької обласної громадської організації «Об?єднання психологів та психоаналітиків «Взаємодія», видом діяльності якої вказано КВЕД 94.99- діяльність інших громадських організацій. Діяльність же психолога чи психоналітика підпадає під ознаки іншої діяльності у сфері охорони здоров?я ( КВЕД 86.90), тому вважають, що ця організація не має права надавати послуги психолога та психоаналітика. Крім того вказують, що у висновку зазначено, що період проведення обстеження січень 2021 року. Протокол про адміністративне правопорушення складений щодо подій 10.02.2021 року, тому даний висновок не може стати підставою для складання протоколу, якщо лютий місяць 2021 року взагалі дослідженням не охоплений.

Допитана в якості свідка ОСОБА_3 пояснила, що про протокол, який складений відносно її чоловіка їй невідомо. Чоловік повідомив їй , що приїжджали працівник поліції та склали протокол про те, що він б?є її сина ОСОБА_8 . Їй відомо те, що чоловік та її син посварилися та він пішов до сусідки, але коли вона прийшла з роботи , то конфлікт був припинений. В суботу вона , її чоловік та молодший син поїхали до м.Запоріжжя , а ОСОБА_6 поїхав до батька. Пізніше син передзвонив їй та повідомив, що буде жити з батьком і до сьогоднішнього дня мешкає з ним. Батько повністю налаштував дитину проти неї, ОСОБА_6 перестав спілкуватися з її сім?єю. Вона була ознайомлена з висновком психолога та була в шоці, працює вчителем молодших класів, вона намагається привити хлопцям самостійність. У сім?ї нецензурна лексика не вживається. Щодо ситуації , що склалася між вітчимом та ОСОБА_8 , коли нібито він говорив що йому накрутив вухо, пізніше син розповів що набили вухо на секції. Пояснила суду, що постійно купують дітям одяг, їздять всією сім?єю на відпочинок, коштів на дітей не жалкують. Вітчим на ОСОБА_8 може накричати , але не бити. Перешкод у спілкуванні з батьком вона не чинить, відпускала сина до нього коли хотів .Стас уходив до батька, коли не хотів допомагати по господарству( прибрати кімнату, речі тощо).

В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_2 , який був допитаний в присутності психолога ОСОБА_10 , пояснив, що в цей день він прийшов із школи, мами вдома не було, а був вітчим. Він йому сказав, щоб пішов до кімнати та позбирав іграшки. В кімнаті була ще його двоюрідна сестра, вони захотіли поїсти та пішли до кухні, але вітчим не дав йому їсти так як він не прибрав в кімнаті, він йому відповів, що не може зібрати всю фігуру так як не вистачає конструктора «лего», на що вітчим відповів не вийдеш з кімнати, поки не збереш конструктор. Вітчим схватив його за светр почав кричати на нього та вдарив у груди, він вдарився об стінку, після чого йому стало зле. Як отямився, забоявся вітчима та втік до свого найкращого друга. Коли прийшла за ним мама, він їй розповів про те що сталося, але вона йому не повірила, сказала, що такого не може бути. Потім пізніше переїхав жити до батька. Про те що сталося, розповів татові, він їздив до вітчима та розмовляв з ним. Пізніше тато возив його до психолога з яким спілкувався, купував ліки від серця та голови. З мамою стосунки погіршилися відносини так як вона йому не повірили, що вітчим його вдарив, не підтримала його. Вітчим і до цього випадку застосовував до нього силу, тягав за вухо, за волосся. Мама говорила що заслужив, сам винен і не захищала як сина.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що 10.02.2021 року йому подзвонив ОСОБА_12 , що ОСОБА_6 побіг до нього. Він подзвонив сину і запитав чи все в порядку , на що ОСОБА_6 відповів так. Він йому сказав що забере о 17.00 годині додому після роботи. Потім пізніше подзвонив ОСОБА_6 та сказав, що він з мамою не потрібно приїжджати. Пізніше 20.02.2021 року син йому розповів, що він не хотів збирати іграшки в кімнаті і вітчим вдарив його об стінку. До поліції не звертався із заявою так як раніше звертався із заявою про вчинення домашнього насильства в сім?ї, але працівники поліції надіслали листа , в якому повідомили про те, що не вбачають ознак кримінального правопорушення. Син його також попрохав не звертатися до органів поліції, так як зі сторони вітчима та матері буде «терор.» Він говорив що його будуть принижувати та виражатися нецензурною лайкою. Після цього випадку їздив з дитиною два рази до психолога, зверталися до нервопатолога. До працівників поліції не звертався із заявою, а звернувся до органу опіки та піклування Оріхівської міської ради із заявою про визначення місця проживання дитини з ним так як відносно нього вчиняється домашнє насильство. Також повідомляє про те, що неодноразово приїжджав до ОСОБА_12 та говорили з ним про те, щоб не ображав дитину, на що останній вибачився та сказав, що такого більше не буде. ОСОБА_12 приїжджав і до дитини та вибачався перед ним. На теперішній час дитина проживає з ним, є рішення органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини ОСОБА_13 мамою спілкується, але дуже рідко, приїжджає до неї додому, але ночувати ще забороняє так як не впевнений що ОСОБА_12 буде його ображати.

Свідок ОСОБА_14 суду повідомила, що 10.02.2021 року її дитина перебувала в гостях у ОСОБА_15 , коли вона прийшла додому, то нічого не повідомляла що сталося між ОСОБА_8 та вітчимом. З сім?єю ОСОБА_15 вони часто спілкуються, добрі відносини у сім?ї, при ній ніяких випадків побиття дітей не було. Діти всім забезпечені, ні в чому не обмежені, на відпочинок їздять разом. Мати зараз не дуже спілкується із сином, та як є заборони зі сторони батька.

Суддя, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення правопорушника, потерпілого, свідків, приходить до наступного.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні в справі «Опуз проти Туреччини» (Opuz v. Turkey no. 33401/02 від 09.06.2009) Європейський суд прийшов до висновку, що насильство в сім`ї не є приватною чи сімейною справою, але є проблемою, яка зачіпає суспільні інтереси, що в свою чергу вимагає ефективних дій з боку держави. Суд також зазначив, що недостатньо мати закони щодо протидії домашньому насильству, більш важливішим є наявність ефективних механізмів їхньої реалізації.

Для того, щоб відрізнити насильство від конфлікту, необхідно звернути увагу на те, що насильство є результатом свідомих дій людини і характеризується такими основними ознаками: умисність; спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, економічних, чи пов`язаних з вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство. Насильство - це умисні дії однієї або кількох осіб, що спричиняють шкоду іншій особі, порушують права і свободи та відбуваються в умовах значної переваги сил тих, хто скоює ці дії, що унеможливлює самозахист особи, котра страждає від цих дій. Якщо у вказаних діях відсутня хоча б одна з наведених ознак, такі дії не є насильством. Конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби. Під час конфлікту часто відсутні одна чи кілька вищеперераховані ознаки. Ескалація конфлікту може привести до насильства, та не обов`язково завжди приводить.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В силу вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яка ставиться ОСОБА_1 у провину, правопорушенням є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Відповідно до вимог ст. ст.245,251,252,280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Нормами статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Висновок суду про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований з урахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Так, згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 287953 від 15.03.2021 року, ОСОБА_1 , 10.02.2021 року близько 14.00 годин, за місцем свого мешкання, а саме АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, вчинив відносно свого неповнолітнього сина (пасинка) ОСОБА_2 насильство в сім?ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягало в висловлювані на адресу сина (пасинка) ОСОБА_2 нецензурною лайкою та погрозою фізичної розправи

Як вбачається з матеріалів справи, 15.03.2021 року до ВП №4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області, звернулася начальник служби у справах дітей виконавчого комітету Оріхівської міської ради Запорізької області з повідомленням про жорстоке поводження з дитиною, в якому зазначено, що стосовно дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинялося домашнє насильство психологічного та фізичного характеру чоловіком його матері ОСОБА_3 ОСОБА_16 . Про це повідомила дитина та підтверджує висновок психолога психоаналітика, що додається до даного повідомлення.

Однак, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:

- протоколом про адміністративне правопорушення Серії ВАБ № 287953 від 15.03.2021, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП та з якого вбачається, що ОСОБА_1 , 10.02.2021 року близько 14.00 годин, за місцем свого мешкання, а саме АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, вчинив відносно свого неповнолітнього сина (пасинка) ОСОБА_2 насильство в сім?ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягало в висловлювані на адресу сина (пасинка) ОСОБА_2 нецензурною лайкою та погрозою фізичної розправи, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП;

- показаннями малолітнього потерпілого ОСОБА_2 , згідно яких, ОСОБА_1 систематично вчиняє відносно нього психічне насильство, зокрема 10.02.2021 року . При допиті судом потерпілого, ОСОБА_17 постійно плакав, не бажав згадувати той день, був дуже пригнічений.

- висновком психолога-психоаналітика щодо психологічного дослідження малолітнього ОСОБА_2 , відповідно до якого , виявлені ознаки можуть свідчити про пережите домашнє насильство, що в свою чергу впливає на рівень психосоціального функціонування та позначається як низький рівень. В ході проведення напівструктурованого інтерв?ю виявлені ознаки психологічного, фізичного та економічного насильства з боку вітчима.

- рішенням від 22.04.2021 року Оріхівської міської ради Виконавчого комітету про визначення місця проживання малолітньої дитини №228, відповідно до якого вказано, що за місцем проживання ОСОБА_18 відносно нього вчиняється домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, з метою захисту прав та законних інтересів дітей, виконавчий комітет Оріхівської міської ради вирішив визначити місце проживання дитини ОСОБА_19 за місцем проживання батька. Дане рішення є чинним.

Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству", домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Проте, обов`язковою умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП є вчинення не будь-яких діянь зазначених у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а лише тих, внаслідок яких могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

З системного аналізу діючого законодавства встановлено, що ознаками завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілого - звернення за психологічною допомогою, наявність скарг психосоматичного характеру, страхи, необумовлена тривожність, відчуття безпорадності, залякування, погрози виконання певних дій потерпілою під тиском кривдника, надмірне збудження, безсоння тощо.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Статтею 21 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству" передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

На переконання судді, враховуючи вищевикладене вимого законодавства та встановлені в ході судового розгляду обставини, безпосередньо свідчать про ознаки існування факту завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілому ОСОБА_20 . Так, виходячи з аналізу доказів, що наявні в матеріалах справи, та пояснень потерпілого ОСОБА_18 , які повністю узгоджуються між собою та не викликають сумнівів чи протиріч, у діях ОСОБА_12 вбачаю склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, - вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення дій психологічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

З огляду на вищевикладене, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_12 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

При цьому, наявність позитивних характеристик ОСОБА_1 за місцем роботи та за місцем проживання жодним чином не виключає можливість втрати рівноваги останнім під час сварки з пасинком , що призвело до вчинення домашнього насильства.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, суддя оцінює критично та вважає це способом захисту від складеного відносно нього адміністративного протоколу, з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, так як його покази в цій частині повністю спростовуються дослідженими судом доказами, які не викликають сумнів у суду та підтверджують його вину у вчиненні домашнього насильства. Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених в них обставин, суд не вбачає.

Отже, дослідивши та оцінюючи надані докази у їх сукупності, які є послідовними, доповнюють один одного з достатнім взаємним зв`язком між собою, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення знайшла своє підтвердження і в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Судом також було встановлено , що до потерпілого ОСОБА_18 вчинялося і фізичне насильство ОСОБА_21 .

Відповідно до норм КУпАП, справа розглядається в межах адміністративного обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення. Встановлення інших обставин правопорушення, за межами обвинувачення, порушує право на захист від конкретного адміністративного обвинувачення.

Тому встановлення судом інших обставин, які знаходяться поза за межами обвинувачення, визначеного самим протоколом про вчинення адміністративного правопорушення, є неприпустимим, оскільки порушує право особи на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Доказів того, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_18 в стані алкогольного сп?яніння суду надано не було, та не підтвердив цей факт і сам ОСОБА_2 .

Суд при розгляді даної справи бере до уваги те, що відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніше як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині частинах третій - п`ятій цієї статті.

Таким чином, строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, складає три місяці з дня вчинення правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 284 КУпАП, при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП, виноситься постанова про закриття справи.

Як вбачається з матеріалів справи, подія внаслідок яких було складено протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, сталася 10.02.2021 р., а відтак строк визначений ч.2 ст.38 КУпАП сплив 10.05.2021 р.

Оскільки КУпАП, в даному випадку, не передбачає можливості поновлення чи продовження строку накладення адміністративного стягнення, встановлений ст. 38 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.8, ч.2 ст.38, п.1 ч.1 ст.247, ч.1 ст. 173-2, 245,ч.2 ст. 268, ст.283, ч.1 ст.284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, закрити, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Оріхівський районний суд Запорізької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області Н.В. Фісун