ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
23 квітня 2021 рокуСправа №: 695/495/21
Номер провадження 3/695/648/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2021 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Степченко М.Ю., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності, які надійшли з Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №492696 від 09.02.2021 року зазначено, що 09.02.2021 р. о 17-02 год. в м. Золотоноша, вул. Шевченка, 63, ОСОБА_1 керував автомобілем «Фольцваген Пасат», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Проходити огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину не визнав та зауважив, що він за кермом не знаходився, автомобілем керував його син ОСОБА_4 . Він попросив сина відвезти його в дитячий садок, щоб забрати дитину. На перехресті доріг Шевченка-Садовий проїзд з другорядної дороги виїхав автомобіль БМВ, який не надав їм перевагу в русі та підрізав. Син посигналив водію БМВ, але водій не зреагував та поїхав далі. Вони вирішили наздогнати його. БМВ зупинилося у дворі на РМЗ, біля магазину Душки. Син під`їхав до автомобіля БМВ та поставив авто так, щоб перегородити йому виїзд. ОСОБА_1 постукав у заднє скло, з БМВ вийшов ОСОБА_2 , який бурно зреагував на зауваження щодо порушення правил дорожнього руху. ОСОБА_5 викликав працівників поліції. Поліцейські приїхали через 10 хв. та попросили відігнати автомобіль, який перешкоджав виїзду БМВ. ОСОБА_1 відповів, що прийде водій син і віджене авто. На прохання працівників поліції ОСОБА_1 показав технічний паспорт на автомобіль і посвідчення водія, йому повернули документи і всі роз`їхалися. ОСОБА_1 ствердив суду, що від проходження огляду на стан сп`яніння він не відмовлявся, оскільки працівники поліції не пропонували йому проходити огляд. Коли відбувалися дані події він не був у стані алкогольного сп`яніння.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Пилипенко Р.Б. клопотав закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Захисник просив викликати для дачі пояснень свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (що зазначені в протоколі), також ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_4 ствердив суду, що саме він керував автомобілем, а не батько ОСОБА_1 . Батько поросив відвезти його в дитячий садок за дитиною. По дорозі його підрізало БМВ, яке рухалося по другорядній дорозі і не надало йому переваги в русі. Вони поїхали за цим автомобілем. БМВ стало поблизу магазину Душки на РМЗ. Свідок поставив авто так, щоб перегородити виїзд БМВ, сам пішов через дорогу в кафе «Автогриль». Батько пішов розбиратися з водієм БМВ ОСОБА_8 Син повідомив батькові, що ОСОБА_9 - це представник органів влади, його краще не чіпати, на що батько не погодився. Коли ОСОБА_4 повернувся з Автогриля, біля авто були працівники поліції, які попросили відігнати авто, розблокувати виїзд. Працівники поліції не перевіряли в нього документи. Вказав, що свідок ОСОБА_10 вийшов з магазину, коли вже під`їхали працівники поліції. Свідок зауважив, що протокол працівники поліції на місці не складали, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пояснення ніякі при ньому не давали. Працівники поліції, як ствердив свідок, не пропонували його батькові пройти огляд на стан сп`яніння. Батько був тверезий.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснив, що він був на перехресті РМЗ і бачив як автомобіль БМВ став біля магазину Душки. За ним під`їхали на автомобілі Юрченки син і батько. Син був за кермом авто, батько на передньому пасажирському сидінні. ОСОБА_12 вийшов з авто і пішов у Автогриль, а батько - ОСОБА_1 пішов до БМВ. Через 10-15 хв. до БМВ та ОСОБА_13 під`їхала поліція. Поліцейський щось писав, але що саме свідок не може знати. Про що там говорили і що відбувалося свідок не чув, не знає. Коли до магазину під`їхав ОСОБА_13 , ОСОБА_10 не було там.

Свідок ОСОБА_3 повідомив суду, що він був свідком того, що коли складали протокол, то поліція запропонувала ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, на що він відмовився. Свідок був присутній при цій відмові. Чи були ще свідки відмови, він не знає, бо там було багато людей. ОСОБА_13 був присутній під час складання протоколу. Свідок зазначив, що він не знає, з чим пов`язаний приїзд працівників поліції. Машина ОСОБА_13 загородила проїзд, люди нервували. Свідок ствердив, що пояснення він підписував в той же день. Також свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що він не бачив, хто керував автомобілем ОСОБА_13 і хто виходив з-за керма.

Свідок ОСОБА_6 повідомив суду, що бачив як ОСОБА_14 на автомобілі їхав на РМЗ. ОСОБА_15 був за кермом, а батько ОСОБА_16 сидів поруч. Він привітався з ОСОБА_13 , оскільки вони знайомі. Юрченки заїхали в магазин на світлофорі зліва, а свідок поїхав далі.

Свідок ОСОБА_2 в судове засідання викликався, але не з`явився з невідомих суду причин.

Дослідивши матеріали справи, суддя встановив наступні обставини.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ст.7 КУпАП).

За положенням ст.245 КУпАП завданнями провадження у зазначених справах є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За вимогами ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

У відповідності до ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також враховуючи практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії»(рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії»(заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), суддя виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, так і у справах про адміністративні правопорушення, суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у протоколі про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно положення ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

На запит суду від Золотоніського РВП надійшов лист від 20.04.2021 №3553/965/01-2021, в якому зазначено, що відеофіксація факту відмови ОСОБА_1 від проведення огляду на стан сп`яніння, що мало місце 09.02.2021 р. о 17 год. 02 хв. у м. Золотоноша по вул. Шевченка, 63 у Золотоніському РВП відсутня.

Під час розгляду справи судом не знайшов підтвердження належними та допустимими доказами факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмови його від проходження огляду. Жоден зі свідків не ствердив суду, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем, натомість свідки ствердили, що автомобілем керував син ОСОБА_1 ОСОБА_14 .

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена та не підтвердилася доказами, здобутими під час судового розгляду справи.

Відповідно до ст. п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

У зв`язку з вище викладеним, враховуючи, що в суду виникли сумніви щодо реальності вчинення особою, що притягується до адміністративної відповідальності, правопорушення, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.130, 247, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП провадженням закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд протягом 10 днів.

Суддя М.Ю. Степченко