КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №755/4786/21 Головуючий в 1 інстанції Галига І.О.
Провадження №33/824/2254/2021 Суддя-доповідач у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року Київський апеляційний суд в складі судді-доповідача Голуб С.А.,

за участі осіб, які з`явились в судове засідання:

особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 22 березня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності за малозначністю, обмежившись усним зауваженням,

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2021 року о 20 год. 30 хв. ОСОБА_1 вчинив конфлікт з дружиною, що підпадає під ознаки домашнього насильства, а саме психологічного та фізичного, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та звільнено останнього від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за малозначністю, обмежившись усним зауваженням.

Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що суд першої інстанції невірно зазначив пояснення та надав неправильну оцінку обставинам, що зумовили виклик поліцейських. Докази, на які посилається суд, також не підтверджують факту вчинення будь-ким адміністративного правопорушення, що передбачене ст. 173-2 КУпАП.

Також зазначає, що ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в оскаржуваній постанові суду не вказані обставини, за яких було вчинено адміністративне правопорушення та не встановлено, які саме конституційні права і свободи членів сім`ї були порушені та чи спричинено моральну шкоду фізичному чи психічному здоров`ю комусь з членів моєї сім`ї. Окрім того, не встановлено в чому саме полягала насильство та які мало наслідки, що виключає склад адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, скаржник просить скасувати оскаржувану постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 22 березня 2021 року та прийняти нову постанову, якою закрити адміністративне провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засідання апеляційну скаргу підтримав та наполягав на її задоволенні.

Окрім того, в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив суду, що він не вчиняв будь-якого психологічного насильства, окрім того в матеріалах справи також відсутні пояснення щодо того, що саме ним було вчинено психологічне чи фізичне насильство щодо будь-кого з членів сім`ї, окрім того пояснив, що саме він викликав поліцію з метою вжиття заходів впливу щодо поведінки його повнолітнього сина по відношенню до батьків.

На підтвердження вказаних обставин, ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції надав суду власний мобільний телефон для огляду. В результаті огляду мобільного телефону ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції було встановлено, що 14 березня 2021 року близько 20 год. 30 хв. саме з мобільного телефону ОСОБА_1 було здійснено телефонний дзвінок за екстреним номером телефону 102 для виклику поліції.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_1 , оглянувши мобільний телефон, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, з урахуванням наступних підстав.

Статтею 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 252 КпАП України оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року, домашнє насильство ? це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п.14 ст. 1 вказаного Закону психологічне насильство ? це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 передбачає вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Об?єктивна сторона ч. 1 ст.173-2 КУпАП передбачає існування обов?язкової ознаки ? можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

При цьому, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вбачається, що при складанні протоколу можливість настання чи настання психологічної або фізичної шкоди, яка була чи могла бути завдана ОСОБА_1 його дружині ОСОБА_2 встановлена не була.

Отже, відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному чи фізичному здоров`ю потерпілої не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов?язковою ознакою об?єктивної строни даного проступку.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, як кожен окремо так і в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, не встановив всі фактичні обставини справи та дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі.

При цьому, у справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип Верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції не встановлено всіх обов?язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу зазначеного правопорушення, у зв`язку з чим постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 22 березня 2021 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 7, 9, 173-2, 245, 247, 251, 252, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 22 березня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності за малозначністю, обмежившись усним зауваженням скасувати та прийняти нову постанову.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.А. Голуб