Справа № 127/4117/21
Провадження № 33/801/312/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кашпрук Г. М.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Сала Т. Б., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його захисником адвокатом Мандзюком Віталієм Анатолійовичем, на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 березня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, складеним 03 лютого 2021 року старшим інспектором з ОДВРОМ ДТП УПП у Вінницькій області капітаном поліції Сіваком А. А., 01 січня 2021 року о 02 год. 50 хв. в м. Вінниці по вул. Академічна, 56 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Opel Zafira», державний номерний знак НОМЕР_1 , допустив наїзд на припаркований автомобіль «ГАЗ 31105», державний номерний знак НОМЕР_2 , після чого залишив місце ДТП, до якого був причетний.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді 40 годин громадських робіт.

Не погодившись з цією постановою, 26 березня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначив, що суд першої інстанції належним чином не з`ясував усіх обставин справи, застосував спрощений підхід до розгляду цієї справи та не повідомив належним чином ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи, чим порушив його право на захист.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції розглянув дану адміністративну справу у відсутність правопорушника.

Вищезгаданий протокол про адміністративне правопорушення складений теж без особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В судове засідання в суді апеляційної інстанції, призначене на 27 квітня 2021 року з`явився ОСОБА_1 , який визнав свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП за обставин, викладених в протоколі. При цьому суду пояснив, що залишив місце ДТП, оскільки був шокований та спантеличенний від того, що сталось, так як раніше в подібних ситуаціях він не перебував, а на наступний день відбув у відрядження.

Визнавати вину у скоєному його ніхто не змушував, і зробив він це без фізичного чи морального тиску або примусу з боку третіх осіб.

ОСОБА_1 було роз`яснено, що наслідком визнання ним своєї вини може бути залишення без змін постанови суду першої інстанції, якою останнього визнано винним та накладено та нього адміністративне стягнення, на що ОСОБА_1 підтвердив усвідомлення ним цього.

Разом з цим, у зв`язку з повним визнанням ОСОБА_1 своєї вини, його адвокат просив змінити вид адміністративного стягнення, застосованого відносно його підзахисного.

Апеляційний суд, вислухавши ОСОБА_1 та дослідивши матеріали адміністративної справи, керуючись нормами КУпАП, прийшов до наступних висновків.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не одружений (розлучений), на утриманні має малолітню дочку, має джерела доходів, які пов`язанні з використанням (керуванням) транспортних засобів, раніше до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався. Крім цього, ОСОБА_1 має наміри відшкодувати завданні потерпілому збитки.

За приписами ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно зі ст. 122-4 КУпАП (в редакції, чинній на час вчинення правопорушення) залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Беручи до уваги визнання ОСОБА_1 свої вини у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, без заперечень з боку останнього обставин за яких було скоєне правопорушення, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні згаданого правопорушення, є законною та скасуванню не підлягає.

Однак, відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до ч. 1 ст. 34 КУпАП обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: щире розкаяння винного; відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; вчинення правопорушення неповнолітнім; вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні, взявши до уваги пояснення ОСОБА_1 , не наполягав на суворому покаранні останнього, адже той визнав свою вину і розкаявся в скоєному, про що свідчить намагання ОСОБА_1 зустрітись з потерпілим для врегулювання питання щодо відшкодування заподіяної потерпілому шкоди.

Факт визнання ОСОБА_1 вини у вчиненому правопорушенні на стадії перегляду адміністративної справи апеляційним судом, у провадженні відкритому за його апеляційною скаргою, а також бажання останнього відшкодувати шкоду потерпілому, на думку апеляційного суду, стверджують про щире каяття ОСОБА_1 в скоєному, шо в силу ст. 34 КУпАП, є тою обставиною, що пом`якшує відповідальність останнього.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги, що ОСОБА_1 не був присутній при складанні адміністративного протоколу і не брав участі в судовому засіданні в суді першої інстанції, доказів того, що він був повідомлений про дату та час судового засідання в матеріалах справи не має, що позбавило останнього можливості висловити свою позицію з приводу звинувачень, в тому числі з приводу своєї вини.

У судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що постанову місцевого суду в частині адміністративного стягнення у виді громадських робіт йому буде важко виконати у зв`язку з постійними відрядженнями в інші регіони України, тому просив застосувати інше стягенення.

Зважаючи на те, що протокол про адміністративне правопорушення, складений у відсутність правопорушника та те, що ОСОБА_1 не приймав участі в судовому засіданні в суді першої інстанції, з врахуванням обставин, які характеризують правопорушника з позитивної сторони, а також обставини, що пом`якшують відповідальність, обставин неможливості виконати постанову про застосування громадських робіт, зважаючи на позицію потерпілого щодо покарання порушника, апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення, яке застосоване судом першої інстанції відносно ОСОБА_1 є надмірним і не співмірним з встановленими обставинам. Отже, адміністративне стягнення підлягає зміні в бік пом`якшення, з накладенням штрафу в розмірі, який встановлений ст. 122-4 КУпП з врахуванням вимог ст. 8 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову. У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 8, 23, 33, 34, 122-4, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його захисником адвокатом Мандзюком Віталієм Анатолійовичем, задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 березня 2021 року змінити в частині накладення стягнення та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255,00 грн, в решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Б. Сало