Дата документу 30.04.2021
Справа № 515/1754/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2021 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі головуючого - судді Семенова О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чорноморську Одеської області матеріали, що надійшли з Національного природного парку «Тузловські лимани» про притягнення до відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.85 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До Іллічівського міського суду Одеської області надійшли вищезазначені матеріали, з яких вбачається, що стосовно ОСОБА_1 інспектором з охорони природно-заповідного фонду Шаганського ПОНДВ складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.85 КУпАП (а.с.3).

Згідно з протоколом 21 листопада (рік не зазначено) об 11.00 год. ОСОБА_1 порушив правила охорони та використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, а саме здійснював полювання, знаходячись у господарській зоні НПП «Тузловські лимани» на березі лиману Джантшейський. На момент затримання ОСОБА_1 виходив з очеретах зарослів лиману в забродок у камуфляжній куртці та стверджував, що його зброя вдома на ремонті. Після перевірки місця правопорушення службовою особою державної охорони було виявлено рушницю та відстріляні патрони, через поліцію встановлено, що виявлена рушниця належить ОСОБА_1 .

Згідно з протоколом ОСОБА_1 своїми діями порушив ст.7,21,64 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», п.4.2.4 Положення про НПП «Тузловські лимани», ст.ст.19, 20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.85 КУпАП.

ОСОБА_1 , який був повідомлений про дату, час та місце розгулу справи, в судове засідання не прибув, його захисник адвокат Дубінчук Ж.М. в судове засідання не прибула, надала суду клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю події і склад кримінального правопорушення.

Вивчивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, суд доходить таких висновків.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Так, згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно положень ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Суть адміністративного правопорушення, зазначена в протоколі, повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол, а до протоколу повинні бути додані докази вчиненого правопорушення. При цьому, суть адміністративного правопорушення має бути конкретною за змістом, викладеною з урахуванням суб`єктивних та об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, передбачених ч.2 ст.85 КУпАП.

Так, відповідно до диспозиції ч.2 ст.85 КУпАП відповідальність за вчинення цього правопорушення настає за вчинення повторного порушення правил полювання (полювання без належного на те дозволу, в заборонених місцях, у заборонений час, забороненими знаряддями або способами, на заборонених для добування тварин) чи таке, яке мало наслідком добування, знищення або поранення тварин.

Разом з тим, до матеріалів адміністративного правопорушення не долучено доказів, які би свідчили про повторного порушення ОСОБА_1 правил полювання (полювання без належного на те дозволу, в заборонених місцях, у заборонений час, забороненими знаряддями або способами, на заборонених для добування тварин) чи таке, яке мало наслідком добування, знищення або поранення тварин.

До матеріалів адміністративної справи долучено копію протоколу №000358 від 21 січня 2019 року, складеного щодо ОСОБА_1 за ознаками ч.2 ст.85 КУпАП, однак зазначений протокол не є доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення за цим протоколом та не може бути взятий судом до уваги як доказ повторного вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, згідно положень ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення не коректно зазначено дату вчинення правопорушення, а лише вказано, що події мали місце 21 листопада, без вказівки на рік вчинення правопорушення.

Оцінюючи в цілому наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд враховує таке.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року у справі № 1-р/2019 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у суду щодо винуватості особи після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості звинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати особу винною.

Як зазначено вище, ОСОБА_1 поставлене за провину полювання у забороненому місці на території національного природоохоронного парку «Тузловські лимани».

Відповідно до ст.3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» від 16 червня 1992 року №2456-XII національні природні парки належать до природно-заповідного фонду України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» забороняється полювання в заборонених для цього місцях, а саме на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, де це заборонено відповідно до положень про них.

Згідно з п.1.9 Положення «Про національний природний парк «Тузловські лимани», затвердженого Наказ Міністерства екології та природних ресурсів України від 07 вересня 2011 року N 320, межі Парку встановлюються в натурі, оформляються відповідними знаками та інформаційними матеріалами, наносяться на відповідні планово-картографічні матеріали органів Держземагентства на місцях та землекористувачів, відображаються у відповідних формах статистичної звітності з кількісного обліку земель та землевпорядній документації, обов`язково враховуються при реконструкції та розвитку прилеглих територій

Відповідно до п.1 Указу Президента України «Про створення національного природного парку «Тузловські лимани» до території національного природного парку «Тузловські лимани» погоджено в установленому порядку включення 27865 гектарів земель державної власності, а саме: 2022 гектара земель запасу (у тому числі 316,831 гектара земель Піщаної коси Чорного моря та 1705,169 гектара земель водного фонду (частина озер ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ), що надаються національному природному парку в постійне користування, і 25843 гектара земель (у тому числі 3233,18 гектара земель запасу, 541 гектара земель, що перебувають у постійному користуванні державного підприємства «Саратське лісове господарство», 21186,03 гектара земель водного фонду (частина озер ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а також озера Солоне, Хаджидер, Карачаус, Будури, Мартаза, Магалевське, Малий Сасик, Джаншейське) та 882,79 гектара прилеглої акваторії Чорного моря шириною 200 метрів), що включаються до складу національного природного парку без вилучення.

Таким чином до території національного природного парку «Тузловські лимани» належить дише частина деяких озер, зокрема озера Джаншейського.

Крім того, відповідно до наданого захисником листа ДП «Центр державного земельного кадастру» Одеською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру» робота по встановленню меж парку «Тузловські лимани» не виконувались.

Таким чином доказів того, що ОСОБА_1 здійснював полювання саме на території національного природного парку «Тузловські лимани» суду не надано.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Як наслідок, на переконання суду дані, відображені в матеріалах про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення за ч.2 ст.85 КУпАП є сумнівними з вищезазначених у судовому рішенні підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Стаття 62 Конституції України визначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Тим самим, дана правова норма (ст. 284 КУпАП) не передбачає судового рішення про направлення справи на до оформлення.

За таких обставин викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це буде порушенням права на захист.

Таким чином суд вважає не доведеним наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.85 КУпАП.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.265 КУпАП речі і документи, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статтях 234-1, 234-2, 244-4, 262 і 264 цього Кодексу. Вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують.

Таким чином, одну мисливську рушницю зі шкіряним ременем та стволовим патронташем на 6 патронів без явних механічних ушкоджень № НОМЕР_1 12 калібру належить повернути ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.1, 6, 33-35, 85, 221, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 321 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.85 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 цього Кодексу, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Татарбунарському відділенню поліції Арцизького відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області повернути ОСОБА_1 одну мисливську рушницю зі шкіряним ременем та стволовим патронашом на 6 патронів без явних механічних ушкоджень № НОМЕР_1 12 калібру.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя

Постанова набрала законної сили

" __" ______2021 р.