Справа №: 297/887/21

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року м. Берегово

Суддя Берегівського районного суду Закарпатської області Ільтьо І. І., розглянувши матеріали, що надійшли з Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, громадянина України,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 746293 від 20.04.2021 року, складеного за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, 16 квітня 2021 року о 20:00 годині ОСОБА_2 не впустив у помешкання жінку ОСОБА_3 та їх двох малолітніх дітей, внаслідок чого була завдана психологічна травма дітям.

ОСОБА_2 в судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що ніяких протиправних дій не вчиняв, оскільки в той час перебував в м. Київ, а саме в Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи, де здавав аналізи на ДНК. На підтвердження надав фотодокази та чеки про придбання пального від 15.04.2021 року. Також додав, що вони з жінкою на даний час розривають шлюб і справа перебуває на розгляді в Берегівському районному суді. Крім того, пояснив, що дана квартира де вони разом проживали належить його сестрі, і дружина жодного відношення до неї не має.

При вирішенні питання щодо притягнення ОСОБА_2 до адмінвідповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, суд приймає до уваги наступні обставини: за частиною 1 статті 173-2КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування у разі його винесення.

Із долучених до адмінматеріалів письмових пояснень ОСОБА_4 від 16 квітня 2021 року, вбачається, що 16 квітня 2021 року, близько 19:30 год. вона повернулася з м. Мукачево та хотіла зайти до квартири, де вона проживає з чоловіком та дітьми, однак вона не змогла зайти оскільки чоловік змінив замку у дверях. Далі, вона зателефонувала чоловіку, однак останній їй повідомив, що він знаходиться у м. Київ де проходить ДНК експертизу, і до його повернення вонане зайде до квартири. Крім того, повідомив, що вона ніхто в даній квартирі.

Із наявних у адміністративних матеріалах письмових пояснень ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 19.04.2021 року та 20.04.2021 року слідує, що 19.04.2021 року їм зателефонувала ОСОБА_4 , яка повідомила їх що вона не може зайти до квартири де проживає з чоловіком та дітьми, оскільки чоловік з яким вона перебуває в стані розлучення не впускає її до помешкання. У зв`язку з ненаданням доступу до житла вона не може забрати дитячі речі. В подальшому ОСОБА_2 на таксі відправив їй дитячі речі.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Вимогами ч.1 ст. 9КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна, необережна) дія чи бездіяльність, яку посягає на громадський порядок, власність,права і свободи громадян,на встановлений порядок у правління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до приписів статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вимогами ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Натомість, судом встановлено, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 746293 обставини щодо вчинення ОСОБА_1 16 квітня 2021 року домашнього насильства стосовно дружини ОСОБА_1 не мають жодного доказового забезпечення та нею заперечуються.

Згідно із вимогами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотн`є.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

При цьому, приписами п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, приходжу до висновку про те , що поза розумним сумнівом допустимими та достатніми доказами не доведено вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченогоч.1ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за вказаною статтею підлягає до закриття, у зв`язку із відсутністю в її діях події і складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Керуючись частиною 1 статті 173-2, пунктом 1 частини 1 статті 247, статтями 278- 280, 283-285 , 287-290 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження закрити, у зв`язку із відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення .

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня винесення постанови через Берегівський районний суд до Закарпатського апеляційного суду

Суддя Ільтьо І. І.