Єдиний унікальний номер 448/1419/19
Провадження № 3/448/1/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.04.2021 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Кічак Ю.В., при секретарі судового засідання Керницькій Л.М., з участю особи ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи, що надійшли з ВАП УПП у Львівській області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Боляновичі Мостиського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , працюючого виконробом у філії «Пустомитівська ДЕД»,

за ч.4 ст.140 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До Мостиського районного суду Львівської області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.140КУпАП.

Із протоколу про вищевказане адміністративне правопорушення серії ДПР18 №267464 від 06.09.2019 року, складеного інспектором ВБДР УПП у Львівській області ДПП Кастран Р.Й, відомо, що 14.08.2019р. о 17.55 хв. на автодорозі «Львів-Шегині» 70+00км, ОСОБА_1 , будучи посадовою особою, не вжив заходів щодо своєчасного обстеження зелених насаджень (дерев), вчасно не визначив їх стан та допустив падіння крони дерева та не вжив заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху, що викликало умови, які загрожують безпеці руху, не вжив заходів для відновлення безпечних умов руху, що спричинило пошкодження автомобіля марки «Mercedes-Benz», н.з. НОМЕР_1 , автомобіля марки «Citroen С8» н.з. НОМЕР_2 , автомобіля марки «Nissan Primastar», н.з. НОМЕР_3 .

Вказано, що такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 1.5 Правил дорожнього руху, ст.25 ПКМ №9498 та його дії кваліфіковано за ч.4 ст.140 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні своєї вини у вчиненні зазначеного правопорушення не визнав. Зазначив, що підтримує надані ним письмові пояснення, що містяться в матеріалах справи. Пояснив, що не згідний із вищевказаним протоколом про адміністративне правопорушення, оскільки зазначена подія мала місце не на 70км автодороги «Львів-Шегині», як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, а на 76-77км вказаної автодороги; у даному випадку мало місце падіння дерева, що входить до лісового масиву та відповідно не входить в сферу обслуговування «Пустомитівського ДЕД»; у схемі місця ДТП, складеній 14.08.2019р. не відображено відстані від кромки проїзної частини до краю стовбура дерева для беззаперечного твердження про належність даної ділянки смуги відведення до компетенції обслуговування ДП «Львівський облавтодор» (його структурних підрозділів) та відповідно для встановлення його як посадової особи вини у неналежному утриманні даного відрізку дороги; він ( ОСОБА_1 ) не може бути суб`єктом зазначеного адміністративного правопорушення; згідно відповіді балансоутримувача а/д Львів-Шегині Служби автомобільних доріг у Львівській області 14.08.2019р. на 70 км (поблизу с.Волиця) не відбулось жодної дорожньо-транспортної пригоди; протокол про адміністративне правопорушення складено без нього ( ОСОБА_1 ) та у нього не відбиралися пояснення з приводу зазначеної події; у протоколі про адміністративне правопорушення наявні виправлення та нерозбірливо зазначено ряд відомостей. Вважає, що матеріали даної справи не містять достатніх та допустимих доказів, які б підтверджували наявність його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП, відтак просить закрити провадження у даній справі.

Представник ДП «Львівський облавтодор» Столяренко В.О. у судовому засіданні вказав, що Служба автомобільних доріг не повідомляла ДП «Львівський облавтодор» про факт дорожньо-транспортної пригоди, що мав місце 14.08.2019р. на 70 км (поблизу с.Волиця); в обов`язках виконроба ОСОБА_1 не передбачено здійснення інспектування за належним утриманням доріг, а його обов`язком є виконання вказівок посадових осіб ДП «Львівський облавтодор» та стеження за належним виконанням робіт; згідно посадової інструкції ОСОБА_1 , в його обов`язки не входить контроль за деревиною, насадженнями; існує Державний стандарт України 3587-97, який регулює вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, де зокрема передбачені норми і стандарти доріг, в тому числі відповідні норми розмірів смуг відведення, які мали б обслуговуватися відповідним організаціями, що здійснюють експлуатаційне утримання доріг; в матеріалах справи відсутні відомості про конкретне місцезнаходження дерева, про яке йде мова у протоколі про адміністративне правопорушення, відтак відсутня можливість визначити входження такого в сферу обслуговування «Пустомитівського ДЕД» або ж його належність до лісового масиву; в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності в діях виконроба Пустомитівської ДЕД ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП.

Поліцейський ОСОБА_2 , котрий складав протокол про адміністративне правопорушення, в судовому засіданні пояснив, що на місці правопорушення безпосередньо не був; матеріали прийшли орієнтовно через місяць після дорожньо-транспортної пригоди; прив`язки щодо місця правопорушення брав зі схеми місця ДТП, яка складена інспектором взводу 2 роти 4 батальйону №1 Возним Т.А. Саме ОСОБА_3 складено і акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (на а/д М-11 Львів-Шегині 70 км) від 14.08.2019р., що міститься в матеріалах даної справи. Даний акт долучено інспектором Возним Т.А. в процесі дооформлення матеріалів справи згідно постанови Мостиського районного суду Львівської області від 11.10.2019р. Крім того, в процесі оформлення до матеріалів справи долучено посадову інструкцію виконроба філії «Пустомитівська ДЕД» ОСОБА_1 , яку він ( ОСОБА_2 ) особисто досліджував. З приводу факту повідомлення Служби автомобільних доріг у Львівській області про дану ДТП, то таке повідомлення мав би здійснити саме інспектор ОСОБА_3 . Вважає, що відрізок дороги, про який вказано в протоколі про адміністративне правопорушення, є ділянкою, яка входить в обслуговування Мостиської бригади філії «Пустомитівська ДЕД».

В судове засідання неодноразово викликався поліцейський ОСОБА_3 як особа, якою складено схему місця ДТП, що мала місце 14.08.2019р. на 70 км автодороги Львів-Шегині, а також акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (на а/д М-11 Львів-Шегині 70 км) від 14.08.2019р., які містяться в матеріалах даної справи, для дачі пояснень щодо обставин вчинення правопорушення ОСОБА_1 , однак такий в судове засідання не з`являвся.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у проваджені в справі про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Виходячи з положень ст.7 КУпАП, забезпечення законності при застосуванні заходів адміністративного примусу передбачає не тільки наявність законних підстав для застосування адміністративного стягнення, але і дотримання встановленого законом порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У відповідності до положень ст.248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Згідно з положеннями ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в її вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративне правопорушення завжди є протиправною дією (бездіяльністю), тобто діянням, забороненим законом або іншим нормативним правовим актом.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина).

Частина 4 ст.140КУпАП передбачає адміністративну відповідальність запорушення правил, норм і стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Диспозиція ст.140 КУпАП відсилає до інших нормативних документів, що регламентують правила, норми і стандарти, зокрема, і до ДСТУ 3587-97 та «Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони» затверджених постановою КМ України від 30.03.1994 №198, які зазначено в протоколі.

Відповідно до п.3.4.1. ДСТУ 3587-97 розміщення зелених насаджень на автомобільних дорогах загального користування повинно відповідати вимогам Таблиці 13, а саме, 1 категорія дороги 14 м від проїзної частини, 2 категорія дороги 11,25 м від проїзної частини, 3 категорія дороги 9,50 м від проїзної частини, 4 категорія дороги 9 м від проїзної частини, 5 категорія дороги 8,25 м від проїзної частини.

Відповідно до п. 3.4.2 ДСТУ 3587-97 розміщення зелених насаджень на узбіччях і укосах земляного полотна автомобільних доріг не допускається. Зелені насадження на узбіччях і укосах доріг повинні бути ліквідовані протягом 10 діб з моменту виявлення.

Відповідно ст.24 Закону України «Про автомобільні дороги» власники відомчих (технологічних) автомобільних доріг відповідають за стан відомчих (технологічних) автомобільних доріг відповідно до норм, у тому числі за безпеку руху.

Відповідно до п.11 «Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони», затвердженихПостановою КМУ № 198 від 30.03.1994: власники дорожніх об`єктів зобов`язані своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; аналізувати стан аварійності на дорожніх об`єктах, виявляти аварійно-небезпечні ділянки і місця концентрації дорожньо-транспортних пригод, розробляти і здійснювати заходи щодо удосконалення організації дорожнього руху для усунення причин та умов, що призводять до їх скоєння; разом з уповноваженим підрозділом Національної поліції брати участь в огляді місць дорожньо-транспортних пригод для визначення дорожніх умов, за яких вони сталися, та усувати виявлені недоліки; своєчасно сповіщати місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування і користувачів автомобільних доріг про строки і порядок закриття або обмеження руху транспортних засобів, стан дорожнього покриття, рівень аварійності на відповідних ділянках, гідрометеорологічні та інші умови; забезпечувати дотримання вимог техніки безпеки, а також безпеки дорожнього руху під час виконання дорожньо-експлуатаційних робіт; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Відповідно до п.3 ст.12 ЗУ «Про дорожній рух», посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані: забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху; впроваджувати у повному обсязі заходи щодо безпеки дорожнього руху при здійсненні будівництва, реконструкції та ремонту доріг, вулиць та залізничних переїздів; позначати місця виконання робіт, місця, де залишено на дорозі, вулиці, залізничному переїзді машини і механізми, будівельні матеріали тощо, відповідними дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, а в темний час доби і при тумані - сигнальними вогнями, передбаченими діючими нормами; по закінченні робіт на дорозі, вулиці, залізничному переїзді негайно привести їх у стан, що забезпечує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів і пішоходів, та впорядкувати зони відчуження; у разі забруднення проїзної частини доріг, вулиць, залізничних переїздів невідкладно здійснювати заходи для їх очищення і своєчасного попередження учасників дорожнього руху про загрозу безпеці руху, що виникла; обладнувати їх технічними засобами регулювання дорожнього руху; виявляти аварійно-небезпечні ділянки та місця концентрації дорожньо-транспортних пригод та забезпечувати здійснення у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення умов та організації дорожнього руху для забезпечення його безпеки; своєчасно виявляти перешкоди дорожньому руху та забезпечувати їх усунення, а у разі неможливості - невідкладно позначати дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; щомісяця проводити лінійний аналіз аварійності.

Відповідно до п.1.5 ПДР, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Згідно ст.2 ЗУ «Про автомобільні дороги», автомобільні дороги поділяються на: автомобільні дороги загального користування; вулиці і дороги міст та інших населених пунктів; відомчі (технологічні) автомобільні дороги; автомобільні дороги на приватних територіях.

У ст.251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд не уповноважений перекладати цей обов`язок на себе.

Як кожен доказ окремо, так і вся їх сукупність, підлягають оцінці. Правильна оцінка доказів - це найважливіша умова прийняття законного, об`єктивного, обґрунтованого, і правильного рішення у справі. Оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням посадової особи. Це означає, що під час повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи у посадової особи формується своя певна думка щодо конкретної справи. Ця думка ґрунтується на некритичному ставленні до окремих доказів, відсутності будь-яких переваг одних доказів перед іншими, додержанні законності. До того ж посадова особа керується своєю правосвідомістю. Оцінюють докази посадові особи, що уповноважені розглядати справу про адміністративне правопорушення, а також інші особи, що беруть участь у справі. Це проявляється у клопотаннях, поясненнях цих осіб, що допомагає посадовій особі прийняти правильне рішення.

Автошлях М 11 (Львів Шегині кпп «Шегині» (державний кордон з Польщею)) автомобільний шлях міжнародного значення на території України. Згідно постанови КМУ від 30 січня 2019 р. № 55 «Про затвердження переліку автомобільних доріг загального користування державного значення» дана дорога є автомобільною дорогою загального користування державного значення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП, зокрема «не вжиття 14.08.2019р. о 17.55 хв. на автодорозі «Львів-Шегині» 70+00км заходів щодо своєчасного обстеження зелених насаджень (дерев), своєчасне не визначенняїх стану та допущення падіння крони дерева, не вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху, що викликало умови, які загрожують безпеці руху, не вжиття заходів для відновлення безпечних умов руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів».

Натомість матеріалами справи, жодним документом не визначено розміщення зелених насаджень (дерев) з прив`язкою до автомобільної дороги«Львів-Шегині» 70+00км, зокрема на вказана відстань від згаданого дерева до проїзної частини (від кромки проїзної частини до краю стовбура дерева); відповідним жодним доказом не підтверджено факту перебування згаданих зелених насаджень (дерев) в сфері обслуговування ДП «Львівський облавтодор» чи його структурного підрозділу (Пустомитівської ДЕД).

Суд приходить до переконання, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обов`язку виконроба «Пустомитівської ДЕД» ОСОБА_1 утримувати в належному стані зелені насадження (дерева) на відрізку автодороги «Львів-Шегині» 70+00км, в тому числі обов`язку своєчасного обстеження даних зелених насаджень (дерев).

Також суд звертає увагу на те, що у схемі місця ДТП, що мала місце 14.08.2019р. на 70 км автодороги Львів-Шегині, відсутні будь-які вказівки з приводу наявності недоліків в утриманні вулично-шляхової мережі, які стали супутньою причиною ДТП, а навпаки зазначено, що таких недоліків «нема». Натомість недоліки в утримані та експлуатації ділянки дороги («перекриття М-11 двох смуг руху зламаним деревом протяжністю 17-20м») зафіксовано лише у акті обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (на а/д М-11 Львів-Шегині 70 км) від 14.08.2019р., який первинно був відсутній у матеріалах даної справи про адміністративне правопорушення, а появився після повернення судом матеріалів даної справи для належного оформлення у зв`язку з виявленням ряду недоліків. Окрім того, у даному акті наявні підписи невідомих осіб, зокрема в графі «підписи осіб, які здійснили обстеження»; в графі «ПІБ, посада представника підрозділу з експлуатації вулиць, який відповідає за належне утримання визначеної ділянки» не вказано конкретної особи, а «бригада Мостиського ДРП», що не відповідає вимогам до даного документу. Тим паче, що поліцейський ОСОБА_3 як особа, якою складено схему місця ДТП, що мала місце 14.08.2019р. на 70 км автодороги Львів-Шегині та акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (на а/д М-11 Львів-Шегині 70 км) від 14.08.2019р., що містяться в матеріалах даної справи,- неодноразово викликалися судом для надання пояснень з приводу обставин даного правопорушення, в тому числі щодо наявності чи відсутності недоліків в утриманні вулично-шляхової мережі, які стали супутньою причиною ДТП, а також з метою уточнення відомостей, які зазначені в складеному ним Акті, однак такий в судове засідання не з`явився. Відтак, суд ставить під сумнів допустимість вказаного Акту як доказу по даній справі.

Крім того, у матеріалах справи наявні суперечності з приводу місця, де відбулась дорожньо-транспортна пригода та чи відомості, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення в графі «місце скоєння адміністративного правопорушення» відповідають місцю, де в дійсності мала місце дорожньо-транспортна пригода. Так, згідно повідомлення Служби автомобільних доріг у Львівській області від 04.02.2020р., яке міститься в матеріалах справи, - «за попередньою інформацією Управління патрульної поліції станом на 14.08.2019р. на автомобільній дорозі загального користування державного значення Львів-Шегині, км 70+000 (поблизу населеного пункту с.Волиця) не відбулось жодної дорожньо-транспортної пригоди.

Як наслідок, суд позбавлений змоги здійснити перевірку обставин ймовірного порушення з боку ОСОБА_1 , про що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Проаналізувавши матеріали справи та докази надані суду, приходжу до переконання про відсутність достатніх доказів для здійснення судом переконливого висновку, які поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25). У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 06.12.1988 зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати, як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Однак, достовірність доказів, які є сумнівними та відсутність доказів зібраних особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення є неприпустимою, оскільки суперечить позиції ЄСПЛ та порушує презумпцію невинуватості особи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сукупність досліджених у даній справі доказів не є достатніми для висновку про те, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, керуючись принципом презумпції невинуватості, згідно якого, крім іншого, усі сумніви мають трактуватись на користь особи, яка притягується до відповідальності, вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки у відповідності до ст.40-1 КУпАП та ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, то суд вважає, що у даному випадку відсутні підстави для стягнення такого із ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 1, 9, 245, 247, 251, 252, 280, 283-285, 294-295 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.140 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення через Мостиський районний суд Львівської області до Львівського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.В. Кічак