печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2021 року суддя Печерського районного суду м. Києва Карабань В.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Апарату Верховної Ради України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , громадянина України, працюючого за адресою: АДРЕСА_1 , на посаді т.в.о. Голови Державної архітектурно-будівельної інспекції України за ст.188-19 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 62 СП. 101-2020 від 31.08.2020 року, народний депутат України ОСОБА_2 звернувся до Державної архітектурно-будівельної інспекції України з депутатським зверненням №144-НД-261 від 19.06.2020 року щодо надання копії документів, які подавались замовником будівництва для отримання дозволу на виконання будівельних робіт на об`єкт будівництва розташований на перетині вулиці М.Малиновського та проспекту Оболонського в м. Києві, в тому числі й копію проектної документації.

Зазначене депутатське звернення направлено у зв`язку з реалізацією народним депутатом прав, передбачених статтями 7, 16 Закону України «Про статус народного депутата України» і є таким, що пов`язано з депутатською діяльністю.

Відповіддю №40-303-6/4643-20 від 02.07.2020 року за підписом виконуючого обов`язки Голови Державної архітектурно-будівельної інспекції України ОСОБА_1. народного депутата України повідомлено про результати розгляду такого звернення. Зі змісту відповіді вбачається, що народному депутату відмовлено у наданні копій проектної документації з посиланням на норми законодавства, які регулюють захист авторського права, а саме: ст. ст. 29, 30 «Про архітектурну діяльність», що визначають поняття об`єкта авторського права та майнові права на нього, та ст. 443 Цивільного кодексу України, яка регламентує використання твору лише за згодою автора.

Зазначені обставини підтверджуються самим зверненням та відповіддю на нього.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України «Про архітектурну діяльність» об`єктами авторського права в галузі архітектури є твори архітектури, містобудування і садово-паркового мистецтва, а також плани, креслення, пластичні твори, ілюстрації, карти та ескізи, що стосуються архітектури.

Згідно визначень, які дає стаття 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права», твором архітектури - є твір у галузі мистецтва спорудження будівель і ландшафтних утворень (креслення, ескізи, моделі, збудовані будівлі та споруди, парки, плани населених пунктів тощо), а автором є фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір. Таким чином, твір архітектури є результатом творчої, інтелектуальної діяльності особи.

Закон України «Про архітектурну діяльність» авторський задум позначає терміном архітектурне рішення (ст. 1 Закону). Так, архітектурне рішення - це авторський задум щодо просторової, планувальної, функціональної організації, зовнішнього вигляду й інтер`єру об`єкта архітектури, а також інженерного та іншого забезпечення його реалізації, викладений в архітектурній частині проекту на всіх стадіях проектування і зафіксований у будь-якій формі.

З огляду на зазначене, не кожний твір архітектури, а лише той, який містить творчий задум автора твору архітектури, підлягає захисту. Стосовно ж проектної документації - правовій охороні підлягає лише її творча частина, що містить архітектурне рішення (архітектурна частина проекту).

Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ст. 188-19 КУпАП.

У судовому засіданні захисник адвокат Куц І. В. просив провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Так, на думку захисника, депутатське звернення народного депутата України ОСОБА_1 не відповідає вимогам Закону України «Про статус народного депутата України». Крім того, захисник зазначив, що народному депутату не було відмовлено у запитуваній інформації, а навпаки було надано вичерпну відповідь та запропоновано ознайомитися із зазначеною інформацією в приміщенні ДАБІ України.

Згідно зі ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в надані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Виходячи зі змісту ст.7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановлено з матеріалів справи, народний депутат України ОСОБА_2 звернувся в порядку, передбаченому ст. 16 Закону України «Про статус народного депутата України, зокрема, до виконуючого обов`язки Голови Державної архітектурно-будівельної інспекції України ОСОБА_1 з депутатським зверненням №144-НД-261 від 19.06.2020 року.

Виконуючим обов`язки Голови Державної архітектурно-будівельної інспекції України ОСОБА_1 надана відповідь на зазначене депутатське звернення.

Рішенням Конституційного Суду України № 5-рп/2003 (справа №1-6/2003) від 05.03.2003 визначено, що в разі надходження запитів або звернень, зміст яких не відповідає Закону або виходить за межі компетенції адресата, останній не зобов`язаний задовольняти вимоги запиту або прийняти пропозицію, яка міститься у зверненні. Це випливає з положень частини другої статті 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про статус народного депутата України» депутатське звернення - викладена в письмовій формі пропозиція народного депутата, звернена до органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ і організацій, об`єднань громадян здійснити певні дії, дати офіційне роз`яснення чи викласти позицію з питань, віднесених до їх компетенції.

Водночас статтею 15 Закону України «Про статус народного депутата України» визначено поняття депутатського запиту. Так, депутатський запит - це вимога народного депутата, народних депутатів чи комітету Верховної Ради України, яка заявляється на сесії Верховної Ради України до Президента України, до органів Верховної Ради України, до Кабінету Міністрів України, до керівників інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також до керівників підприємств, установ і організацій, розташованих на території України, незалежно від їх підпорядкування і форм власності, дати офіційну відповідь з питань, віднесених до їх компетенції.

Тобто на відміну від запиту, звернення - це викладена у письмовій формі пропозиція народного депутата України зазначеним вище адресатам здійснити певні дії, дати офіційне роз`яснення чи викласти позицію з питань, віднесених до їх компетенції.

За своїм змістом депутатське звернення не має імперативного характеру і заявляється народними депутатами України самостійно. Такі звернення можуть бути зумовлені скаргами та заявами виборців, а також стосуватися інших питань депутатської діяльності, які ініціюються народним депутатом України.

Вказане тлумачення положень ст. 16 Закону України «Про статус народного депутата України» викладене в Рішенні Конституційного Суду № 5-рп/2003 від 05.03.2003, яке є обов`язковим до виконання на території України.

Разом з тим, зі звернення народного депутата України ОСОБА_2 вбачається, що останнє за своїм змістом не є фактично пропозицією надати офіційне роз`яснення чи викласти позицію, а є вимогою надати розгорнуту інформацію, тобто за своєю суттю є депутатським запитом, для звернення з яким встановлений певний порядок. Також відповідно до матеріалів справи листом №40-304-6/4643-20 від 02.07.2020 року було надано відповідь та запропоновано ознайомитися із зазначеною інформацією в приміщенні ДАБІ України.

Згідно з ст. 418 ЦК України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом.

Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України «Про архітектурну діяльність» об`єктами авторського права в галузі архітектури є твори архітектури, містобудування і садово-паркового мистецтва, а також плани, креслення, пластичні твори, ілюстрації, карти та ескізи, що стосуються архітектури.

Крім того, згідно з частинами 2, 5 та 6 ст. 30 цього Закону, майнові права на об`єкт архітектури як об`єкт авторського права, створений за замовленням, належать творцеві цього об`єкта або замовникові спільно, якщо інше не встановлено договором. Автор проекту твору архітектури, містобудування, садово-паркового мистецтва має виключне право на участь у подальшій його реалізації, якщо інше не передбачено умовами договору із замовником або юридичною чи фізичною особою, де або в якої він працює, а також на внесення змін до не завершеного будівництвом чи збудованого твору архітектури, містобудування, садово-паркового мистецтва у разі зміни його функціонального призначення чи реконструкції.

Використання проекту твору архітектури, містобудування чи садово-паркового мистецтва для реалізації допускається тільки одноразово, якщо інше не обумовлено договором, згідно з яким створено проект. Повторне використання такого проекту і розробленої на його основі робочої документації здійснюється виключно за згодою автора з виплатою йому або його правонаступникам авторської винагороди.

Разом з тим, акцентую увагу, що згідно з ч. 1 ст. 443 ЦК України використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Вичерпний перелік вільного використання творів без згоди автора (чи іншої особи, яка має авторське право), але з обов`язковим зазначенням імені автора і джерела запозичення визначено положеннями ст. 21 Закону України «Про авторське право і суміжні права».

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-19 КУпАП.

Виходячи з зазначеного, керуючись п.1 ст.247 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-19 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя В.М.Карабань