КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/328/2021 Головуючий суддя у 1-й інстанції:Старовойтова С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М. за участю захисників Криворучко Л.С., Шевченка Д.В., розглянувши апеляційні скарги захисників Веремієнка О.І., Шевченка Д.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 28 квітня 2020 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 28 квітня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 06.04.2020 року о 10 год. 45 хв. у м. Києві знаходився на території ПКіВ «Гідропарк» без вдягненого засобу індивідуального захисту, порушив вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду, захисник Веремієнко О.І. та захисник Шевченко Д.В. подали аналогічні за змістом апеляційні скарги в інтересах ОСОБА_1 , в яких просять скасувати постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 28 квітня 2020 року та закрити щодо нього провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянти зазначають, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи; протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Апелянт наполягає, що у діях ОСОБА_1 немає складу адміністративного правопорушення, оскільки події відбувалися не на території ПКіВ «Гідропарк», як це вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, а поза межами парку, а відтак у діях ОСОБА_1 немає складу правопорушення, позаяк він не порушив вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисників, які підтримали апеляційні скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КпАП України оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, всупереч вказаним вимогам закону, судом першої інстанції в повному обсязі не з`ясовані та не перевірені всі обставини даної справи, у зв`язку з чим оскаржувана постанова не може бути визнана законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Згідно диспозиції ст. 44-3 КУпАП відповідальність за даною нормою закону настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України Про захист населення від інфекційних хвороб, іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Отже, стаття 44-3 КУпАП за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 44-3 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАПабо нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2» (в редакції від 31.03.2020 року) на усій території України з 12 березня 2020 року по 24 квітня 2020 року встановлено карантин.

Положеннями п.п.1) п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2020 року №255 (якою внесено зміни до Постанови КМУ №211) заборонено перебування в громадських місцях без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, у тому числі виготовлених самостійно.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, серед іншого місце вчинення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Однак уповноважена особа - старший дільничний офіцер поліції Дніпровського УП ГУНП у м. Києві Коваленко Д.Л. -не дотримався вказаних вимог закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП щодо ОСОБА_1 , належним чином не виклав суть вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що призвело до неконкретності змісту зазначеного протоколу.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №351023 від 06.04.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 знаходився на території Парку і відпочинку «Гідропарк» біля Венеціанського мосту без вдягненого засобу індивідуального захисту, чим порушив правила карантину та вимоги Постанови КМУ №211 від 11.03.2020 року.

При цьому в протоколі не зазначено, яку саме норму Постанови КМУ №211 порушив ОСОБА_1 , що слугувало би підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №351023 від 06.04.2020 року щодо ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Також небезпідставними є доводи апелянта про те, що у діях ОСОБА_1 немає складу правопорушення, оскільки вони знайшли своє підтвердження дослідженими доказами.

Зокрема зі змісту листа від 02.04.2021 року за №060/56/49 за підписом в.о. директора Комунального закладу «Парк культури та відпочинку «Гідропарк» Нечаса Олександра щодо визначення меж території «Парку культури і відпочинку «Гідропарк», вбачається, що «Гідропарк» знаходиться на острові Венеціанський у Дніпровському районі м. Києва та має на балансі 17,168 ГА території (займає десяту частину острова); територія від будівлі №5 по Броварському проспекту в м. Києві в напрямку Венеціанського мосту, включно Венеціанський міст, на балансі Комунального Закладу «Парк культури і відпочинку «Гідропар» не перебуває і не відноситься до території комунального закладу.

У своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 вказує на те, що близько 10 год. 30 хв. 06.04.2020 року він рухався в м. Києві по Броварському проспекту, направляючись до Венеціанського мосту і, не дійшовши до нього, біля будинку №5 по Броварському проспекту його затримали поліцейські та склали протокол про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП.

У судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Шевченко Д.В. зазначив, що ОСОБА_1 було затримано фактично на проїжджій частині Броварського проспекту (елемент дороги, призначена для руху безрейкових транспортних засобів), яка не може підпадати під критерії громадських місць, а тому вказане у протоколі про адміністративне правопорушення місце події - територія «Парку культури і відпочинку «Гідропарк» - не відповідає фактичним обставинам.

Отже, дослідженими доказами встановлено, що територія ПКіВ «Гідропарк» займає частину острова «Венеціанський», який з`єднується із Броварським проспектом Венеціанським мостом, який не є територією парку; подія відбулася біля Венеціанського мосту, однак на Броварському проспекті неподалік будинку №5, тобто поза межами парку, а відтак у діях ОСОБА_1 немає складу правопорушення, позаяк він не порушив вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апелянта про відсутність у його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, є обґрунтованими; постанова судді місцевого суду як незаконна підлягає скасуванню, а провадження на підставі ст. 247 КУпАП - закриттю.

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисників Веремієнка Олега Ігоровича та Шевченка Дмитра Васильовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 28 квітня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП скасувати, провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.М. Сітайло