Справа № 803/14/21
ПОСТАНОВА

іменем України

13 травня 2021 року місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Дяченко І.В. при секретарі судового засідання Войнової В.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Оленівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, не працюючої, одруженої, маючої на утриманні неповнолітню дитини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

за участю: прокурора Паська Д.Д., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 281 від 30.03.2021, ОСОБА_1 обіймаючи посаду секретаря судового засідання Індустріального районного суду міста Дніпропетровська, будучи згідно з п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, тобто поза межами терміну подачі декларації (до 00 год. 00 хв. 01.06.2020), а саме лише об 11-06 годині 02.06.2020, без поважних причин, подала щорічну декларацію за 2019 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні провину у скоєнні даного правопорушення визнала в повному обсязі та пояснила, що дійсно за викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставинах, несвоєчасно подала декларацію за 2019 рік, фактично подала її 02.06.2020, у зв`язку з тим, що в неї часто хворіла дитина, тому вона забула вчасно подати декларацію. На момент вчинення правопорушення вона була офіційно працевлаштована на посаді секретаря судового засідання Індустріального районного суду міста Дніпропетровська та знаходилась у декретній відпустці, на даний час вона звільнилась. Просила врахувати, що вона вперше притягається до адміністративної відповідальності, є доброчесною людиною, не мала на меті приховувати свій майновий стан, у зв`язку з чим просила звільнити її від адміністративної відповідальності за малозначністю.

Прокурор підтримав обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та просив суд визнати ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу, проти чого не заперечувала і сама ОСОБА_1 .

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а її вина у вчиненні даного правопорушення знайшла своє підтвердження, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне,повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини що пом`якшують або обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 251,252 КУпАП передбачено, що орган, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та ін.

Частина 1 статті 172-6 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування.

Згідно з приміткою вищезазначеної статті КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Так, частиною 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно пп. 3 п. 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства від 10 червня 2016 року № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за №959/29089, декларація після звільнення - декларація, яка подається відповідно до абзацу другого частини другої статті 45 Закону до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року. Інформація про місце роботи (проходження служби) та займану посаду суб`єкта декларування у такій декларації зазначається відповідно до місця роботи (проходження служби) та займаної посади, перебування (проходження) на яких зумовили обов`язок подання такої декларації.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання і поширенню короновірусної хвороби (COVID 19)» від 17.03.2020 Розділ ХІІІ Прикінцеві положення ЗУ «Про запобігання корупції» доповнено новим пунктом 2/1, відповідно до якого строк подання щорічної декларації в 2020 році продовжено до 01 червня.

Наказом керівника апарату Індустріального районного суду м. Дніпропетровська №57-к від 08.05.2015 ОСОБА_3 призначена на посаду секретаря судового засідання Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, наказом №92-к від 09.10.2017 внесено зміни до запису про прізвище останньої у зв`язку з одруженням та змінено прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 . Відповідно до наказів №241-в від 09.10.2017 та № 208-в від 22.07.2020 ОСОБА_1 надано відпустку за доглядом за дитиною з 09.10.2017 до 30.01.2021 включно.

Згідно примітки ст. 56 Закону України «Про запобігання корупції» особа яка займає посаду слідчого відноситься до службових осіб які займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до результатів пошуку у Єдиному державному реєстрі декларацій на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції встановлено, що ОСОБА_1 опублікувала декларацію за 2019 рік лише об 11-06 годині 02.06.2020, тобто поза межами строку встановленого законом для подачі декларації. Відповідно до послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинила ОСОБА_1 , остання не вчиняла активних дій, направлених на подання щорічної декларації за 2019 рік до 02.06.2020.

Отже, ОСОБА_1 , будучи державним службовцем - секретарем судового засідання Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, тобто суб`єктом декларування, маючи обізнаність з вимогами Закону України «Про запобігання корупції» щодо заходів фінансового контролю, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та рішення Національного агентства з питань запобігання корупції «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» від 10.06.2016 № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 за № 958/29088, маючи відповідну технічну можливість, без поважних причин, несвоєчасно подала декларацію, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

У відповідності до ч. 1 ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» за вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, період, на який останньою було прострочено подання відповідної декларації, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, наявність обставин, що пом`якшують відповідальність. За перелічених фактичних обставин, суд дійшов переконання, що необхідним та достатнім для виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, є адміністративне стягнення у вигляді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 до доходу держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 33-35, 252, 283, 284 КУпАП, суд -.

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесяти) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 до доходу держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя:

13.05.2021