Справа № 461/1325/21 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 33/811/477/21 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника адвоката Калинчука Р.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 10 березня 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 в користь ДСА України судовий збір в розмірі 454 грн.

Згідно з постановою судді, 09 лютого 2021 року о 22 год. 20 хв. у м.Львові на пл. Міцкевича, 4, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, розширені зіниці очей, які не реагували на світло, сповільнення жвавість, неприродна блідість. На місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків водій відмовився від проходження медичного огляду у медичному закладі у встановленому законом порядку.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 10 березня 2021 року та провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_1 покликається на те, що суддя першої інстанції не встановив всі обставини справи, не надав оцінку його поясненням про те, що він не керував транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, працівники поліції не здійснювали зупинку транспортного засобу під його керуванням, а підійшли до нього, коли він стояв біля транспортного засобу з вимкнутим двигуном та зачиненим на ключ.

ОСОБА_1 наголошує, що не відмовлявся проходити огляд в медичному закладі на визначення стану сп`яніння, а лише висловив свою незгоду з необгрунтованими твердженнями працівника поліції, який суб`єктивно визначив у нього стан наркотичного сп`яніння, якого не було і апріорі не могло бути, оскільки він не вживає ні наркотичні засоби, ні алкогольні напої.

Зокрема, як зазначає ОСОБА_1 , поліцейський не здійснював зазначених в протоколі дій на предмет визначення стану сп`яніння, зокрема, не перевіряли у нього звуження чи розширення зіниць, як реакцію на світло.

Заслухавши доповідача, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисника на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення від 09 лютого 2021 року серії ААБ№197991 (а.с.1), згідно з яким 09 лютого 2021 року о 22 год. 20 хв. у м.Львові на пл. Міцкевича, 4, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, розширені зіниці очей, які не реагують на світло, сповільнена жвавість, неприродна блідість. На місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 водій відмовився від проходження медичного огляду у медичному закладі у встановленому законом порядку.

Зі змістом складеного протоколу ОСОБА_1 ознайомився, про що розписався у відповідних графах, зазначивши, що з очима має проблеми, тому що носить лінзи.

Згідно з даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, (а.с.3) водію ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі у зв`язку з наявними у нього ознаками: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, сповільнення жвавість, неприродна блідість.

Факт відмови водія транспортного засобу «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 від огляду на стан наркотичного сп`яніння стверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.4,5), які особистими підписами засвідчили факт правдивості даних, викладених на папері.

На переконання апеляційного суду, виготовлені на шаблонних бланках пояснення свідків, де міститься інформація про відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, не спростовує факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду та не може бути підставою для скасування постанови.

Викладені в протоколі та письмових поясненнях свідків обставини підтверджуються відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції (а.с.2), зокрема перший відеозапис розпочинається з того, що водій автомобіля «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_1 , який припаркований у забороненому місці, стоїть біля транспортного засобу з ключами від такого у руках. На запитання працівників поліції, чи він припаркував даний автомобіль, оскільки такий запаркований у місці, де заборонено паркуватися, що заважає снігоприбиральній техніці розчищати дорогу, останній ( ОСОБА_1 ) не заперечив, що саме він припаркував даний автомобіль, сідаючи за кермо такого, після чого на водія ОСОБА_1 було складено постанову. Зокрема, згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА №591686 (а.с.6), 09 лютого 2021 року о 22 год. 20 хв. у м.Львові на пл.Міцкевича, 4, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинка/стоянка заборонена», чим здійснив стоянку в зоні дії знаку, чим порушив п.п.8.4 в ПДР. На час апеляційного перегляду апеляційним судом не встановлено, що вказана постанова скасована у встановленому законом порядку, та такою підтверджується факт керування ОСОБА_1 вказаним транспортним засобом. Окрім цього, сам ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі, зокрема, зазначив, що працював водієм таксі «Bolt» та приблизно о 22 год. 20 хв. висадив пассажира на вул.Міцкевича біля торгового комплексу «Арсен», припаркував свій автомобіль поближче до тротуару напроти вказаного магазину та пішов купити цигарки. Приблизно через 15 хв. він повернувся до автомобіля і побачив, що попереду його автомобіля стояв транспортний засіб працівників поліції із включеними синіми проблисковими маячками, чим фактично визнав, що здійснював керування автомобілем «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_1 , 09 лютого 2021 року приблизно 22 год.

Згідно з даними відеозаписами, у ході оформлення матеріалів щодо факту паркування транспортного засобу у забороненому місці у працівників поліції виникла підозра про перебування водія автомобіля ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння та було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, на що останній ствердно відмовився, після чого йому було роз`яснено, що відмова прирівнюється до визнання факту перебування у стані наркотичного сп`яніння. У зв`язку із необхідністю оформлення факту такої відмови від проходження огляду в медичному закладі протягом деякого часу працівники поліції шукали двох свідків. На одному з відеозаписів зафіксовано, що, стоячи на вулиці за адресою пл.Міцкевича, 4, працівники поліції, біля яких стояв ОСОБА_1 , стверджували двом свідкам, що водій автомобіля «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_1 , відмовився проїхати до медичного закладу з метою проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Водій ОСОБА_1 не заперечував працівникам поліції, у тому числі щодо факту керування транспортним засобом й небажанням проїхати до медичного закладу та жодним чином не виражав бажання пройти такий огляд, чим спростовуються твердження апеляційної скарги останнього.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що наявний в матеріалах справи відеозапис містить лише фрагменти події, то апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне. Відповідно до наданого відеозапису, на ньому, зокрема, відображено факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Оскільки ОСОБА_1 ставиться у провину відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, наявність чи відсутність в матеріалах справи направлення жодним чином не впливає на обсяг винуватості останнього.

З огляду на те, що допит свідків судом є правом, а не обов`язком суду, ураховуючи те, що наявні в матеріалах справи письмові пояснення вказаних свідків узгоджуються з іншими матеріалами справи та підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду, апеляційний суд не вбачає підстав для визнання вказаних письмових пояснень недопустимими доказами та визнання порушення суддею вимог процесуального законодавства в частині нездійснення допиту свідків.

Окрім цього, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції не перевірялися обличчя та зіниці очей, суд апеляційної інстанції вважає неспроможними, оскільки з відеозапису, долученого до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, вбачається, що на місці перебування транспортного засобу було достатньо освітлення для того, щоб при візуальному спостереженні виявити у водія ознаки наркотичного сп`яніння.

Твердження ОСОБА_1 про те, що його не відсторонили від керування транспортним засобом, не впливають на обсяг вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відтак такі не є підставою для скасування оскаржуваного рішення судді.

Апеляційним судом у ході проведення розгляду не встановлено обставин, які б свідчили про неправомірність дій працівників поліції, оскарження таких у встановленому законом порядку ОСОБА_1 , а отже не надавати віри таким доказам в апеляційного суду нема підстав.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою, є належними та допустимими, та такими в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, повторність вчиненого правопорушення та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для задоволення апеляційних вимог відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 10 березня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк