СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/7170/21
пр. № 3/759/3260/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Войтенко Ю.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, не працюючої, паспорт серії НОМЕР_1 , проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 за ч.1 ст. 44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Святошинського районного суду м.Києва надійшла адміністративна справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №378691 від 13.03.2021 року, 13.03.2021 року близько 22 год. 40 хв., за адресою: АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_1 порушила правила карантину, встановлені Постановою Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020, надавала послуги в гральному закладі. Такі дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за статтею 44-3 КУпАП.

Представник ОСОБА_1 адвокат Тахтай Є.М. в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_1 не є посадовою особою ТОВ «ЕКСТРА ЛІНК», жодних організаційно-розпорядчих функцій щодо діяльності товариства не здійснює, а її перебування за вказаною адресою не створює складу адміністративного правопорушення. Окрім того вказує, що в постанові про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 надавала послуги в гральному закладі, однак не вказано який/-і саме суб`єкт/-ти обслуговувала ОСОБА_1 . Крім того у протоколі не визначено частин або пунктів постанови, яку порушила ОСОБА_1 . Просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Долучив відповідь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСТРА ЛІНК» №ДП-1/1 від 17.03.2021 на адвокатський запит від 15.03.2021 та витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №378691 від 13.03.2021, рапорт ДОП Святошинського УП ГУ Національної поліції в м. Києві лейтенанта поліції Байрамова Ф., пояснення ОСОБА_1 , довідку дільничого офіцера поліції Святошинського УП ГУ НП в м. Києві лейтенанта поліції Байрасова Ф. , відповідь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСТРА ЛІНК» №ДП-1/1 від 17.03.2021 на адвокатський запит від 15.03.2021 та витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ОСОБА_1 , суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 44-3 КпАП України встановлена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Отже диспозиція вказаної норми є бланкетною, тобто такою, що відсилає до норм іншого нормативно-правового акта, тому формулюючи суть правопорушення, вказівка на нормативний акт, вимоги якого порушені, є обов`язковою.

Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначає правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб.

Стаття 1 указаного Закону визначено карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

За приписами ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них.

Як вбачається з тексту протоколу серії ВАБ №378691 від 13.03.2021 року, в якому зазначено лише, що гр. ОСОБА_1 порушила правила карантину, встановлені Постановою Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020, надавала послуги в гральному закладі. Однак, в протоколі відсутнє зазначення які саме дії вчинила ОСОБА_1 , що є порушенням проти епідеміологічних заходів.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 є відповідальною особою (керівником, власником) тощо, на яку покладений обов`язок забезпечити виконання встановлених обмежень щодо діяльності грального закладу.

Вищевикладене свідчить про недотримання відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та щодо наявності в її діях складу адміністративного правопорушення або і самої події.

У відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовуюсь при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України», «Малофєєва проти Росії», суд, повинен виходити з того, що, як і у кримінальному провадженні, суддя у цій справі має бути неупередженим і безстороннім та не вправі самостійно змінювати на шкоду особи формулювання адміністративного правопорушення. Відповідне формулювання слід вважити по суті викладенням обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у вчиненні якого має бути доведеною не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд, суддя також не має право самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачення, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Норма ст. 44-3 КпАП України потребує обов`язкової вказівки про конкретну заборону відповідного пункту (підпункту) нормативно-правового акту, яким установлюється правила карантину саме які порушила особа щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Статтею 62 Конституції України, зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу «поза розумним сумнівом» у справі «Авшар проти Туреччини») доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 42 ГК України, визначаючи підприємництво як вид господарської діяльності, прирівнює суб`єктів господарювання, що здійснюють господарську діяльність з ознаками підприємницької, до підприємців. Тому, виходячи з цього, поняття суб`єкта підприємницької діяльності слід розглядати крізь призму визначення поняття «суб`єкт господарської діяльності» з урахуванням специфіки, обумовленої зайняттям саме підприємницькою діяльністю. За змістом ч. 1 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання (підприємцями) визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську (підприємницьку) діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна.

Суб`єктами господарювання (в тому числі підприємцями) визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську (підприємницьку) діяльність. Стаття 3 ГК України окреслює коло відносин, які за своєю природою можуть вважатися господарськими.

Однак, матеріали справи не містять доказів, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , є суб`єктом господарської діяльності, керівником або відповідальною особою, на яку посадовими обов`язками покладений обов`язок по дотриманню встановлених карантинних обмежень ( зокрема діяльності грального закладу).

Окрім того, відповідно до відповідді Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСТРА ЛІНК» №ДП-1/1 від 17.03.2021 на адвокатський запит від 15.03.2021 ОСОБА_1 ніколи не перебувала у штатному розписі Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСТРА ЛІНК» та жодних організаційно-розпорядчих функцій щодо діяльності компанії не здійснювала. Крім того, ТОВ «ЕКСТРА ЛІНК» не видавало будь-яких організаційно-розпорядчих документів та/або довіреностей з представлення інтересів ТОВ «ЕКСТА ЛІНК» на ім`я ОСОБА_1 .

Згідно із витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцем здійснення господарської діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 , а не АДРЕСА_2 .

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відсутність події адміністративного правопорушення означає, що діяльність (дія чи бездіяльність) особи не може розцінюватися як правопорушення, тобто відсутній сам факт правопорушення. У свою чергу, склад адміністративного правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 247, 283-284 КпАП України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КпАП України стосовно ОСОБА_1 , з підстав ч. 1 ст. 247 КпАП України у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Суддя Ю.В. Войтенко