Справа № 161/4767/21
Провадження № 3/161/2164/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2021 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М., за участі захисника адвоката Антонюка Р.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Володимир-Волинський Волинської обл., громадянин України, з вищою освітою, одружений, має одну неповнолітню дитину, до адміністративної відповідальності за вчинення однорідного правопорушення не притягався, фізична особа-підприємець, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 44-3, ст. ст. 173, 185 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

06.03.2021 року о 02:45, ОСОБА_1 перебуваючи по АДРЕСА_2 , виражався нецензурною лайкою в сторону ОСОБА_2 , чіплявся до неї, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого порушував громадський порядок і спокій громадян.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Також, 06.03.2021 року о 02:50, ОСОБА_1 перебував у НК «Mojo», що у м. Луцьку по вул. Ковельська, 16, без документів, що посвідчують особу, спеціальний статус чи громадянство, чим порушив вимоги пп. 2 п. 2 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Крім того, 06.03.2021 року близько 03:20, ОСОБА_1 перебуваючи в громадському місці у п`яному вигляді в приміщенні Луцького РУП ГУНП у Волинській обл., висловлювався нецензурною лайкою в адресу працівників поліції, на зауваження припинити адміністративне правопорушення не реагував, при цьому висловлювався в грубій формі на адресу поліцейських та погрожував фізичною розправою.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання 29 квітня 2021 року не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про свідчить його власноручна розписка, яка міститься у матеріалах справи (а.с. 22), клопотання про відкладення розгляду справи від нього на адресу суду не надходило.

В судовому засіданні 15.04.2021 року ОСОБА_1 свою вину в інкримінованих правопорушеннях визнав частково суду пояснив, що 06.03.2021 року близько 02:45 у НК «Моджо» у нього виник конфлікт із незнайомою йому особою та через певний час на місці події прибули працівники поліції. Як наслідок, між ним та поліцейськими зав`язалася суперечка. Надалі, його було затримано та доставлено до Луцького РУП ГУНП у Волинській області. В той час він перебував у стані алкогольного сп`яніння. Жодних неправомірних дій по відношенню до ОСОБА_2 він не вчиняв та громадського порядку не порушував, а тому своє затримання вважає незаконним. Однак, він дійсно нецензурно висловлювався на адресу працівників поліції, проте погрози фізичною розправою не висловлював. Зі скаргами на дії працівників поліції він не звертався. Крім того, при собі він не мав документів, які посвідчують його особу, проте, на його переконання, це не є адміністративним правопорушенням.

Дослідивши письмові та електронні докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 44-3, ст.ст. 173, 185 КУпАП підтверджується дослідженими судом доказами, а саме:

-протоколами про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 215958 та серії № 215960 від 06.03.2021 року, складеним інспектором роти ТОР УПП у Волинській області ДПП сержантом поліції Шудрою О.М. відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3, ст. 173 КУпАП, а також серії ВАБ № 215959 від 06.03.2021 року, складеними роти ТОР УПП у Волинській області ДПП лейтенантом поліції Троцюком Є.О. відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП (а.с. 1-6);

-протоколом про адміністративне затримання серії АА № 098212 від 06.03.2021 року, складеним старшиною роти ТОР УПП у Волинській області ДПП ст. сержантом поліції Любчиком П.Г. відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 178 КУпАП (а.с. 7);

-письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 в яких остання зазначила, що 06.03.2021 року близько 03:00 вона разом зі своїм чоловіком вийшли із НК «Моджо» та мали намір сісти у таксі щоб поїхати додому. Однак, в цей час до них підійшла невідома раніше її особа чоловічої статі, який спричинив з ними конфлікт, в ході якого застосував відносно них фізичне насильство. При цьому, останній висловлювався нецензурною лайкою як в її сторону, так і в адресу перехожих громадян. Як наслідок, вона викликала працівників поліції. По приїзду поліцейських даний чоловік почав нецензурно лаятися в адресу останніх, погрожував їм, на будь-які зауваження не реагував та продовжував протиправну поведінку (а.с. 8);

-відеозаписом із нагрудного відеореєстратора працівника поліції з якого вбачається, що ОСОБА_1 під час спілкування із поліцейськими виражався на адресу останніх у грубій формі нецензурною лайкою, на їх зауваження не реагував та неправомірні дії впродовж тривалого часу не припиняв. На даному відеозаписі достовірно зафіксовано ту обставину, що ОСОБА_1 особисто повідомив про відсутність у нього документів, що посвідчують його особу (а.с. 10).

Об`єктивних підстав ставити під сумнів будь-який із доказів, досліджених під час розгляду справи, у суду немає, жоден із досліджених судом доказів ОСОБА_1 та його захисником в ході судового розгляду справи належними та допустимими доказами спростований не був.

Так, відсутність ОСОБА_1 у документів, що посвідчують особу, спеціальний статус чи громадянство, достовірно була зафіксований на відеозаписі із нагрудного відео реєстратора патрульних поліцейських, а також була підтверджена останнім під час розгляду справи судом.

В свою чергу, невизнання своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, є власним суб`єктивним сприйняттям ОСОБА_1 події, яка мала місце 06.03.2021 року о 02:50, у НК «Mojo», що у м. Луцьку по вул. Ковельська, 16 за його участі.

Суд вважає, що з пояснень потерпілої ОСОБА_2 беззаперечно було встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 , у суду немає, належних та допустимих доказів будь-якої зацікавленості потерпілої у результаті розгляду справи, потерпілим ОСОБА_1 та його представником, суду не надано, а судом в ході розгляді справи не отримано.

Стаття 185 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом цього правопорушення виступають суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління. Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції (або члена громадського формування з охорони громадського порядку чи державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку) при виконанні ним службових обов`язків. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Таке правопорушення повинно проявлятись у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обов`язків, або у відмові, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Вказане тлумачення викладено в Рішенні Конституційного Суду України від 11.10.2011 року №10-рп/2011.

У відповідності до п. 7 постанови Пленум Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоровя, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» № 8 від 26.06.1992 року (зі змінами) роз`яснено, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, що адміністративна відповідальність за ст. 185КУпАП настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

Так, злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні громадського порядку та забезпеченню суспільної безпеки.

Дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків. Тобто, виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють громадський порядок. Відмова правопорушника проявляється в недвозначній формі словами, жестами, мовчанням тощо.

На долученому до матеріалів справи та дослідженому в судовому засіданні відеозаписі достовірно зафіксовано факт висловлювання ОСОБА_1 нецензурною лайкою в адресу працівників поліції, на зауваження припинити адміністративне правопорушення останній не реагував, при цьому висловлювався в грубій формі на адресу поліцейських.

Таким чином, вимога працівників поліції про припинення виявленого адміністративного правопорушення, є законною вимогою працівників поліції в розумінні ст. 185 КУпАП, на яку ОСОБА_1 не відреагував.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 44-3, ст.ст. 173, 185 КУпАП.

При накладенні стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, ступінь його вини, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не вбачаються.

Відповідно до ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до ст. ст. 22, 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України. При вирішенні питання про накладення стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При цьому, суди, за наявності підстав, повинні обговорювати питання про можливість звільнення таких осіб від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, згідно якої таке звільнення можливе за правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки і не завдає значних збитків державним чи суспільним інтересам.

Малозначне правопорушення це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Частиною 2 ст. 61 Конституції України визначено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Вищевказана норма Конституції України свідчить про те, що відповідальність особи за вчинення правопорушення у кожному випадку є окремою та персональною за своїми ознаками.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналізуючи вищевказане, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд вважає, що ОСОБА_1 можливо звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 44-3 КУпАП і обмежитись усним зауваженням, оскільки вчинене останнім правопорушення не становило великої суспільної небезпеки і не завдало значних збитків державним чи суспільним інтересам.

Враховуючи всі обставини справи, зважаючи на те, що ОСОБА_1 вчинив декілька (три) правопорушення, суд приходить до висновку, що на нього слід накласти адміністративні стягнення в межах санкцій статей, за якими він притягується до адміністративної відповідальності, у вигляді штрафу, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Дана міра адміністративного стягнення буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від скоєння нових адміністративних правопорушень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід також стягнути судовий збір у сумі 454 грн.

Керуючись ч. 1 ст. 44-3, ст. ст. 173, 185, 283, 284 КУпАП, ЗУ «Про судовий збір», суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП та звільнити його від адміністративної відповідальності за малозначністю, обмежившись усним зауваженням.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 173, 185 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді:

- за ст. 173 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 7 (семи) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 119 (сто дев`ятнадцять) грн.

- за ст. 185 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 15 (п`ятнадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 225 (двісті двадцять п`ять) грн.

На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 15 (п`ятнадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська