Єдиний унікальний номер 448/204/21
Провадження № 3/448/143/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.04.2021 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Кічак Ю.В., при секретарі Мриц Н.І., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Борисенка В.В., розглянувши матеріали справи, що надійшли з Відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Мостиського районного суду Львівської області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №322988 від 15.02.2021р., складеного поліцейським СРПП Відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області Козовим М.М., відомо, що:

- ОСОБА_1 15.02.2021р. о 22.35 год. по вул.Грушевського, 52 в м.Мостиська Львівської області керував автомобілем марки «Mercedes-Benz Vito 115 CDI», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітке мовлення, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та у медичному закладі водій відмовився в присутності двох свідків; вказано, що такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та в його діях міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні своєї вини у вчиненні зазначеного правопорушення не визнав. Пояснив, що у вищевказаний день, час та місці не керував транспортним засобом, зазначеним в протоколі про адміністративні правопорушення, а перебував разом з дружиною ОСОБА_2 на АЗС «WOC», що по вул.Грушевського в м.Мостиська, зокрема стояв на території біля свого автомобіля. Попередньо, до приїзду на АЗС, їх не зупиняли поліцейські, ані проблисковими мачками, ані у інший спосіб. Через деякий час на АЗС «WOC» під`їхав екіпаж поліцейських та один з них без маски підійшов до них. Поліцейський почав вимагати у нього ( ОСОБА_1 ) посвідчення водія і технічний паспорт на автомобіль. На його запитання, у зв`язку з чим такий вимагає зазначені документи, останній вказав, що при повороті на АЗС він ( ОСОБА_1 ) не включив покажчик повороту і не був пристебнутий ременем безпеки. Пояснював і довго сперечався з поліцейськими з даного приводу, зокрема стверджував, що не керував автомобілем, однак такі не прислухались до його слів, а наполягали на своєму та запевняли, що все одно складатимуть відносно нього протокол про адміністративне правопорушення. На прохання показати відеозапис з фіксацією обставин керування саме ним ( ОСОБА_1 ) автомобілем та в`їзду на АЗС, поліцейські не реагували. При цьому такі не роз`яснювали йому ( ОСОБА_1 ) відповідних положень Конституції, ані його прав. Через пів години інший екіпаж поліцейських привіз двох свідків. Поліцейські склали щодо нього постанову та протокол про адміністративне правопорушення, яких він ( ОСОБА_1 ) не підписував, оскільки не був згідний з зазначеними правопорушеннями. Просить закрити дану справу про адміністративне правопорушення за відсутністю його провини.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Борисенко В.В. в судовому засіданні просив суд закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення з тих підстав, що вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення серії БД за №322988 не відповідає дійсним обставинам, що підтверджено в ході судового розгляду показаннями свідків та оглянутими матеріалами відеозапису; в судовому засіданні не віднайшли підтвердження ті обставини, що ОСОБА_1 був водієм та керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Vito», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , у зазначений в протоколі день, час та місці; поліцейські не надали доказів на підтвердження факту керування автомобілем ОСОБА_1 ; свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили, що даним автомобілем керувала саме ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 ; наданий поліцейськими відеозапис не містить відеозапису цілісної події, а складається з фрагментів; відеозапис не містить підтвердження щодо керування автомобілем водієм ОСОБА_1 , а починається з фіксації розмови з поліцейськими біля входу в приміщення на АЗС; понятих (свідків) на місці події не було, а такі були відшукані згодом іншими поліцейськими; після складення протоколу про адміністративне правопорушення поліцейські не вилучали автомобіль в ОСОБА_1 та не передавали керування таким іншим особам.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 , попереджена про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, пояснила, що протягом дня і у вечірній час 15.02.2021р. саме вона керувала транспортним засобом - автомобілем марки «Mercedes-Benz Vito», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення. В вечірній час разом з чоловіком ( ОСОБА_1 ) згаданим автомобілем під її ( ОСОБА_2 ) керуванням заїхали на каву на АЗС «WOC», що по вул.Грушевського в м.Мостиська Львівської області. Ні по дорозі, ні на АЗС поліцейських екіпажів не бачила. За деякий час на територію АЗС прихали поліцейські та «напали» на них, стверджуючи про порушення її чоловіком ( ОСОБА_1 ) правил дорожнього руху: найперше про нібито заїзд на АЗС без включення покажчику повороту, потім про керування автомобілем без пристебнутих ременів безпеки, а далі про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, хоча такий був тверезим. В той час на території АЗС перебували їх ( ОСОБА_5 ) знайомі: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Поліцейські не показували жодних доказів порушення ПДР з боку ОСОБА_1 , а він не погоджувався з їх твердженнями та не підписував жодних складених щодо нього документів. Після оформлення щодо ОСОБА_1 протоколу, поліцейські не ставили ОСОБА_1 вимоги щодо не керування автомобілем, а просто поїхали з АЗС. Наступного дня в поліції ОСОБА_1 видали тимчасовий талон.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 , попереджена про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, пояснила, що 15.02.2021р. у вечірній час вона разом з ОСОБА_4 перебували на території АЗС «WOC», що по вул.Грушевського в м.Мостиська Львівської області, де заправляли паливом (газом) автомобіль. Бачила, як на АЗС приїхали мікроавтобусом їхні знайомі - подружжя ОСОБА_5 , зокрема ОСОБА_8 керувала автомобілем, а ОСОБА_1 перебував на пасажирському сидінні. ОСОБА_9 припаркувала автомобіль збоку (справа) біля входу в приміщення АЗС та вони вийшли на вулицю. Через 5-7 хв. після приїзду ОСОБА_5 на АЗС приїхав екіпаж поліції та такі підійшли до ОСОБА_5 , котрі перебували біля автомобіля. Вона (свідок) разом з ОСОБА_4 підійшли до них та були очевидцями розмови поліцейських з ОСОБА_1 . Поліцейські наполягали на тому, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем та від нього чути запах алкоголю. ОСОБА_2 та вони (свідки) стверджували, що за кермом автомобіля був не ОСОБА_1 , а вона ( ОСОБА_2 ), а також те, що поліцейські жодним чином не зупиняли автомобіль ОСОБА_5 , однак такі на це не реагували. Понятих, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, підвіз інший екіпаж поліції вже під кінець події - інциденту, що мала місце між ОСОБА_5 та поліцейськими. Поліцейські надали свідкам-понятим складені документи, щоб ті підписались, автомобіль у ОСОБА_5 не забирали.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 , попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, надав у судовому засіданні пояснення, аналогічні поясненням свідка ОСОБА_3 .

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 , попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, пояснив, що разом з ОСОБА_11 проходили вулицею у м.Мостиська зі сторони центру в напрямку АЗС та до них під`їхав екіпаж поліції. Поліцейські запропонували бути свідками. Разом з ОСОБА_11 сіли в службовий автомобіль, яким приїхали на АЗС, де перебував інший екіпаж поліцейських та сім`я ОСОБА_5 . Він (свідок) розписався у протоколі про адміністративне правопорушення, у якому було зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Чув, як ОСОБА_1 пояснював, що не керував автомобілем та вимагав у поліцейських докази керування ним автомобілем та підтвердження факту зупинки автомобіля, а такі стверджували, що мають такі докази, однак їх не показували. Ствердив, що він (свідок) не був очевидцем того, як ОСОБА_1 у зазначений день, час та місці керував автомобілем.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 , попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, надав у судовому засіданні пояснення, аналогічні поясненням свідка ОСОБА_10 . При цьому такий ствердив, що поліцейські привезли його (свідка) та ОСОБА_10 на територію АЗС, де стояв автомобіль, а біля нього перебував ОСОБА_1 та інші особи. Він (свідок) не знав, хто з них їхав за кермом даного автомобіля. Чув, як поліцейські пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, а такий не погоджувався, а навпаки стверджував, що не їхав за кермом автомобіля, а тому не буде проходити відповідний огляд.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника адвоката Борисенка В.В. та показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Виходячи з положень ст.7 КпАП України, забезпечення законності при застосуванні заходів адміністративного примусу передбачає не тільки наявність законних підстав для застосування адміністративного стягнення, але і дотримання встановленого законом порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа)при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в її вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, відповідальність особи за вказаною статтею настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у разі передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже об`єктивна сторона ч.1 ст.130 КУпАП характеризується такими діяннями: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів та 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - є саме «керування транспортним засобом».

Відповідно до п.27 постанови Пленуму Верховного суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року (із змінами), керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 такому інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - «відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

На підтвердження вчинення зазначеного правопорушення до протоколу про адміністративне правопорушення додано акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з якого слідує, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на приладі Драгер; письмові пояснення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ; рапорт поліцейського СРПП Відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області Козового М.М. від 16.02.2021р.; копію постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а також оптичний носій інформації з відеозаписом подій, які мали місце 15.02.2021р.

Водночас слід зазначити, що чинним законодавством регламентовано порядок проведення огляду для виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння.

Так, статтею 266 КУпАП (в редакції чинній на час події, яка мала місце 15.02.2021 року) передбачено порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, який у свою чергу повністю відповідає та узгоджується із Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735.

Так, згідно п.6 розділу І вказаної Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів регламентовано розділом ІІ зазначеної Інструкції.

Так, за наявності ознак алкогольного сп`яніння, що передбачені пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання.

Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням Інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Із п.п.6-9 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постаново КМУ №1103 від 17.12.2008р. випливає, що огляд водіїв на стан сп`яніння проводиться саме на місці зупинки транспортного засобу.

Згідно п.7 Розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, підставами для проведення такого огляду у закладі охорони здоров`я є лише відмова від його проведення на місці зупинки або незгода з результатами огляду поліцейського із застосуванням спеціальних технічних засобів. Поліцейський повинен залучити двох свідків, які можуть засвідчити факт відмови водія від проходження огляду, при цьому вони мають засвідчити та у них відбираються письмові пояснення з викладенням обставин того: в який спосіб водію пропонується пройти огляд; які є підстави в поліцейського для проведення огляду; з яких причин водій відмовився від огляду; в котрій годині йому було запропоновано та коли водій відмовився.

Саме за наявності вказаних підстав, перелік яких є вичерпним, на поліцейського покладено забезпечення проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я.

Вказані положення Інструкції повністю кореспондуються з положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення (ст.266 КУпАП).

Частиною 2 статті 266 КУпАП встановлено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Відомості щодо наявності таких свідків вносяться у сам протокол про адміністративне правопорушення, а їх показання повинні бути зафіксовані у відповідних письмових поясненнях, з метою подальшого використання у відповідності до ст. 251 КУпАП, як докази в адміністративній справі.

Зазначене повністю зіставляється з положеннями п.15 Розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» затвердженої Наказом МВС 06.11.2015№ 1376, у відповідності з якими, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

В ст.272 КУпАП вказано, що свідок зобов`язаний дати правдиві пояснення щодо обставин, які йому відомі та підлягають установленню по даній справі, тобто в даному випадку на інспекторів патрульної поліції покладається обов`язок документування відомостей про адміністративне правопорушення шляхом належного процесуального закріплення пояснень свідків щодо обставин справи, зокрема з-приводу часу, місця, способу та інших відомостей вчинення адміністративного правопорушення.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Проте, матеріали справи не містять доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема доказів керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом у місці, день та час, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, в тому числі доказів перебування автомобіля в русі.

Таким чином, під час судового розгляду не було беззаперечно встановлено та підтверджено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом (виконання ним функцій водія під час руху такого засобу) 15.02.2021р. о 22.35 год. по вул.Грушевського, 52 в м.Мостиська Львівської області. Навпаки, як вбачається із пояснень ОСОБА_1 , а також пояснень свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - автомобілем марки «Mercedes-Benz Vito», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 керував не ОСОБА_1 , а інша особа - ОСОБА_2 ; працівники поліції не зупиняли зазначений автомобіль у встановленому законом порядку, що відповідно не узгоджується з диспозицією ст.130 КУпАП.

З огляду на те, що в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт керування ОСОБА_1 у вищевказаний день і час транспортним засобом, то суд не може прийняти як належний і допустимий доказ акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в який внесено запис «від проходження тестування відмовився», оскільки зазначена особа у цей день та час жодного огляду не проходила, а інспектор поліції у випадку відмови від проходження огляду на місці повинен був скласти документ відповідної форми у виді направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається із матеріалів справи, в таких наявні письмові пояснення свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Натомість в судовому засіданні зазначені свідки підтвердили, що вони (свідки) не були очевидцями того, як ОСОБА_1 у зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення день, час та місці керував автомобілем. Відтак, суд ставить під сумнів письмові пояснення свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які додані до протоколу про адміністративне правопорушення, а приймає до уваги їх пояснення, що надані ними безпосередньо в судовому засіданні.

Відповідно до статті 31 Закону України від 2 липня 2015 року, № 580-VIII «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Серед іншого необхідно вказати, що п.3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016р. № 100 встановлює, що після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

ВС КАС у справі № 216/5226/16-а в постанові від 18.07.2019р. вказав, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність учинюванних процесуальних дій (винесення постанови, складання протоколу).

Однак, з наданого суду відеозапису встановлено, що він не містить у собі цілісний запис, а лише його фрагменти, з яких не можливо повноцінно спростувати доводи захисту, висловлені в суді щодо порушення вимог законодавства, допущених на їх переконання з боку працівників поліції. Крім того, фрагменти відеозапису не відповідають даті і часу вчинення даного адміністративного правопорушення, оскільки на таких зафіксовано дату 21.01.2008р., 16.02.2021 року, натомість в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено дату та час вчинення правопорушення 15.02.2021 року 22.35 год., а датою та часом складення зазначеного протоколу 15.02.2021 року о 23.36 год.

Так, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки ««Mercedes-Benz Vito», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , (виконання ним функцій водія під час руху такого засобу) 15.02.2021р. о 22.35 год. по вул.Грушевського, 52 в м.Мостиська Львівської області з наданого суду відеозапису не вбачається. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 наполегливо заперечував факт керування ним даним автомобілем; стверджував, що не мала місця зупинка автомобіля поліцейськими у встановленому законом порядку, а також те, що на запитання ОСОБА_1 поліцейський ствердив, що у них наявні докази на підтвердження факту керування ним ( ОСОБА_1 ) зазначеним автомобілем. Однак доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 у вищевказаний день і час транспортним засобом суду так і не надано.

Також з відеозапису вбачається наступне: що свідок ОСОБА_2 стверджувала, що поліцейські приїхали вже тоді, коли вони з ОСОБА_1 стояли на території АЗС біля припаркованого автомобіля та така наполегливо заперечувала факт керування ОСОБА_1 автомобілем; заперечували даний факт і свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; ОСОБА_1 наполягав, що йому у встановленому законом порядку не роз`яснено його прав, передбачених законодавством; ОСОБА_1 показував поліцейським руки і стверджував, що такі не тремтять, а тому вважає, що відсутні відповідні ознаки сп`яніння; такий відмовився від отримання копії протоколу, оскільки не керував транспортним засобом, такий працівниками поліції не зупинявся, а він ( ОСОБА_1 ) не вчиняв жодного правопорушення.

Частиною 3 статті 266 КУпАП встановлено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Пунктом 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ№1103 від 17.12.2008 року встановлено, що уразі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Однак під час дослідження матеріалів справи судом було встановлено, що в матеріалах, які надійшли із Відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області відсутнє направлення на проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, якою передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я, згідно з Пунктом 8 затверджено форму такого направлення.

Вищевказане, на думку суду, свідчить про порушення вказаного Порядку і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я, так як поліцейський у встановленому законом порядку не направляв ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння. Такі дії поліцейського не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладеного у протоколі.

Наявність направлення є важливим документом, оскільки достовірно визначає час його видачі, тобто доказує час вчинення відмови від медичного огляду (в разі такої), що підлягає доказуванню, і є складовою змісту протоколу, визначеною ст.256 КУпАП.

Також слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

В ч.7 цієї ж статті, у разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Тобто, при складанні протоколу, за наявності підстав викладених у ньому щодо водіння у стані алкогольного сп`яніння, працівник поліції мав відсторонити водія від керування транспортним засобом.

В матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, а також чи транспортний засіб передавався іншій особі.

Отже, враховуючи наведене, суд вважає, що вищевказані матеріали складені з порушеннями вимог законодавства.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25). У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 06.12.1988 зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати, як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Однак, достовірність доказів, які є сумнівними та відсутність доказів зібраних особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення є неприпустимою, оскільки суперечить позиції ЄСПЛ та порушує презумпцію невинуватості особи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сукупність досліджених у даній справі доказів не є достатніми для висновку про те, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, керуючись принципом презумпції невинуватості, згідно якого, крім іншого, усі сумніви мають трактуватись на користь особи, яка притягується до відповідальності, вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП, - за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Оскільки у відповідності до ст.40-1 КУпАП та ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, то суд вважає, що у даному випадку відсутні підстави для стягнення такого із ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 1, 9, п.1 ст.247, ст.ст.283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.В. Кічак