Житомирський апеляційний суд
Справа №287/2099/20 Головуючий у 1-й інст. Винар Л. В.
Категорія ст. 44-3 КУпАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Бережна С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвоката Єгорова С.О. справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Олевського районного суду Житомирської області від 19.02.2021 року щодо неї за ч.1 ст.44-3 КУпАП.

в с т а н о в и в:

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 19.02.2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454,00 грн.

Згідно постанови суду, 28.11.2020 року о 11 год. 56 хв. ФОП ОСОБА_1 , будучи власником закладу побутового обслуговування (перукарня), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , не припинила роботу зазначеного об`єкта, який є закладом побутового обслуговування та продовжувала приймати та обслуговувати відвідувачів, чим порушила правила щодо карантину людей, а саме: підпункту 4 пункту 15 Постанови КМУ від 22.07.2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в частині побутового обслуговування населення.

На прийняте судом рішення ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Олевського районного суду Житомирської області від 19 лютого 2021 року та закрити провадження в зв`язку з скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Вказує, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, невідповідною матеріалам справи та вимогам закону, а також прийнятою із значними порушеннями процесуальних норм та підлягає скасуванню.

Зазначає, що відповідно п.6 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку зі скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Крім того просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанці, в обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження посилається на те, що вона не була присутня під час розгляду справи та винесення судового рішення, надавала суду клопотання про відкладення розгляду справи. Копію оскаржуваного рішення отримала поштовим відправленням лише 05.03.2021 року.

В судовому засіданні при апеляційному перегляді постанови суду ОСОБА_1 та адвокат Єгоров С.О. підтримали клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу, просили їх задовольнити . Додатково ОСОБА_1 пояснила, що провадження у справі підлягає закриттю на п.6 ст.247 КУпАП у зв`язку зі скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність. Посилається на те, що в матеріалах справи відсутні однозначні докази, які вказували б на те, що на час перевірки нею надавалися послуги. Зазначила, що заклад був відкритий, але послуг він не надавав, матеріалами справи цього не підтверджено. Вказала, що на відеозапису, який міститься в матеріалах справи, видно людей, які є працівниками вказаного закладу, одна з яких офіційно працює, а дві неофіційно. Сторонніх клієнтів не було, працівники займалися прибиранням приміщення.

Заслухавши пояснення та доводи учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Доводи ОСОБА_1 стосовно того, що строк на апеляційне оскарження пропущений нею з поважних причин, підтверджуються матеріалами справи. Враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови Олевського районного суду Житомирської області від 19.02.2021 року.

Згідно положень ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

У відповідності з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови суду вбачається, що 28.11.2020 року о 11 год. 56 хв. ФОП ОСОБА_1 , будучи власником закладу побутового обслуговування (перукарня), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , не припинила роботу зазначеного об`єкта, який є закладом побутового обслуговування та продовжувала приймати та обслуговувати відвідувачів, чим порушила правила щодо карантину людей, а саме: підпункту 4 пункту 15 Постанови КМУ від 22.07.2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в частині побутового обслуговування населення, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.44 -3 КУпАП.

Диспозицією ч.1ст.44-3 КУпАП в редакції, чинній на момент вчинення вказаного в протоколі правопорушення, передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Зазначена норма матеріального закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно правових чи підзаконних нормативно правових актів, які встановлюють певні заборони на час дії карантину в Україні, зокрема до п.п. 4 п. 15 Постанови КМУ «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» КМУ №641 від 22.07.2020, згідно якого додатково до обмежень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, в період з 00 годин 00 хвилин суботи до 00 годин 00 хвилин понеділка на території України з 14 листопада 2020 року до 30 листопада 2020 року забороняється: 1) приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос; 2) приймання відвідувачів у торговельно-розважальних центрах; 3) приймання відвідувачів в інших закладах розважальної діяльності; 4) приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері торговельного і побутового обслуговування населення, крім: торгівлі продуктами харчування на торговельних площах, не менше 60 відсотків яких призначено для торгівлі продуктами харчування, пальним, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, ветеринарними препаратами, кормами; провадження діяльності з надання фінансових послуг, діяльності фінансових установ і діяльності з інкасації та перевезення валютних цінностей, діяльності операторів поштового зв`язку, а також медичної практики, ветеринарної практики, діяльності автозаправних комплексів (без зон харчування), діяльності з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів; торговельної діяльності із здійсненням адресної доставки замовлень; суб`єктів господарювання, пов' язаної з виробництвом аудіовізуальних творів, зокрема здійснення кіно- та відеозйомки, за умови обмеження доступу до місця зйомки (знімального майданчика) сторонніх осіб та використання персоналом (крім акторів під час знімального процесу), залученим до виробництва аудіовізуального твору, респіраторів або захисних масок, у тому числі виготовлених самостійно. Діяльність суб`єктів господарювання, пов`язана з виробництвом аудіовізуальних творів, не є масовим заходом; 6) приймання відвідувачів спортивних залів, фітнес-центрів, басейнів.

Постановою КМУ від 09.12.2020 року №1236 «Про внесення змін до постанови КМУ від 22 липня 2020 № 641 пункти 10,15,17-46-4 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», втратили чинність.

Зі змісту наданих на дослідження матеріалів справи та аналізу вищевказаних положень, зокрема аналізу динаміки внесення змін до постанови КМУ від 22 липня 2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», встановлено, що на момент розгляду справи в суді інкримінований ОСОБА_1 п.п.4 п.15 постанови КМУ від 22 липня 2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» втратив чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236.

Таким чином, слушними є доводи апеляційної скарги про необхідність скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09 лютого 1999 року (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

На національному рівні Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29.06.2010 справі № 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п. 5.4 п. 5).

Відповідно до п.6 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку зі скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

На підставі викладеного, враховуючи те, що на час скасування відповідних обмежень, тобто 09.12.2020, розгляд справи щодо ОСОБА_1 не відбувся, а рішення за порушення відповідних пунктів нормативного акту було прийнято на час, коли зазначені пункти нормативного акту було скасовано, провадження по даній справі щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.6 ст.247 КУпАП, оскільки на момент розгляду справи в суді інкримінований останній пункт постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» втратив чинність.

На зазначену обставину суд першої інстанції належної уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про необхідність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в даному випадку.

Що стосується інших доводів щодо недоведеності правопорушення долученими до протоколу доказами, то вони не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, разом з тим це не впливає на рішення апеляційного суду про необхідність закриття провадження з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 285, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Олевського районного суду Житомирської області від 19.02.2021.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Олевського районного суду Житомирської області від 19.02.2021 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП скасувати, а провадження у справі за ч.1 ст.44-3 КУпАП закрити на підставі п.6 ч.1 ст.247 КУпАП скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: