Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/168/21 Головуючий у суді І-ї інстанції Авраменко О. В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2021 року.Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Боровського Валерія Антоновича на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 березня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з середньою технічною освітою, розлученого, маючог на утриманні деповнолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 454 гривні 00 копійок,

за участю:

захисника Боровського В.А.,

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно постанови Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 березня 2021 року, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 09 березня 2021 року о 22 год. 41 хв. по вул. Свободи в м. Олександрії Кіровоградської області керував транспортним засобом «ВАЗ 2101», номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота на відстані, порушена координація рухів. Від проходження огляду за допомогою приладу «Драгер 6810» на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним рішенням районного суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Боровський В.А., подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що на його думку постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, зв`язку з чим підлягає скасуванню із закриттям справи за відсутністю в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення.

Апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутні дані щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи у порядку передбаченому ст. 277-2 КУпАП, тому висновок суду про належне повідомлення особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, є помилковим. Недотримання вимог ст. 268 КУпАП та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про реалізацію права на справедливий суд є істотним порушенням прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що призвело до неправильності судового рішення.

Захисник зазначає, що ОСОБА_1 31.03.2021 року звернувся до адвоката за правовою допомогою з даного питання, після чого було встановлено, що розгляд справи відбувся 30.03.2021 року без його участі.

Щодо фактичних обставин справи зазначає, що в матеріалах справи, немає відповідних доказів відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та відповідно не зазначено відповідальну особу за подальше керування ТЗ. Дані обставини не залишають сумнівів в упередженості дій співробітників поліції, якими не було виконано вимог ст. 266 КУпАП, чим порушено порядок огляду водіїв на стан сп`яніння, встановлений законом.

Також зазначає, що письмові пояснення свідків не є належними доказами правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому їх покази не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ним адміністративного правопорушення. Відеозаписи фіксування вчинення адміністративного правопорушення мають технічні невідповідності, не містять чіткої відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння саме в закладі охорони здоровая.

Виходячи з наведеного апелянт вважає, що доказів для висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності поза розумним сумнівом в матеріалах справи немає.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника у підтримку апеляційних вимог, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову, виходячи з таких підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як убачається з матеріалів справи, судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 був здійснений з порушеннями положень статті 268 КУпАП, тобто у його відсутність, за відсутності даних про про своєчасне його сповіщення про місце і час розгляду справи.

У звязку з цим, суддя міськрайонного суду провівши розгляд даної справи у відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, позбавив його можливості реалізувати в суді передбачені законом (ст. 268 КУпАП) права, зокрема: права давати пояснення, надавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо, що порушил не тільки вимоги закону, а й вимогим Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо забезпечення рівності та змагальності сторін, що випливає із практики Європейського Суду з прав людини ( Рішення у справах «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03),«Гурепка проти України» від 08 липня 2010 року (заява № 38789/04) «Лучанінова проти України» від 09 вересня 2011 року (заява №16347/02) та ін. Зокрема, у справі «Гурепка проти України», заявник за аналогічних обставин стверджував, що його було позбавлено можливості особисто брати участь у розгляді своєї справи. Суд у цій справі нагадував, що принцип рівності сторінодин із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Суд визнав що у провадженнях в адміністративній справі щодо заявника не забезпечувалися важливі процедурні гарантії і що, враховуючи обставини справи, ці процедурні недоліки були достатньо серйозними, аби ставити під сумнів справедливість провадження, та констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

30.03.2021 року постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Як убачається з мотивувальної частини оскаржуваної постанови, міськрайонним судом констатовано про належне повідомлення ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду справи, який було призначено на 30.03.2021, проте, такий висновок суперечить матеріалам справи.

За таких обставинах вважаю, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення порушив права ОСОБА_1 на захист, передбачені ст. 268 КУпАП та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про реалізацію права на справедливий суд, яке є істотним порушенням прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Таким чином, апеляційні доводи шодо порушення права ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді першої інстанції слід визнати обґрунтованими, оскільки знайшли своє підтвердження у матеріалах справи.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не визнав. Вважає, що працівниками поліції було порушено вимоги ст. 266 КУпАП. Вказану позицію підтримав і його захисник.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 055134 від 09.03.2021 року, ОСОБА_1 поставлено у провину те, що він 09 березня 2021 року о 22 год. 41 хв. по вул. Свободи в м. Олександрії Кіровоградської області керував транспортним засобом «ВАЗ 2101», номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота на відстані, порушена координація рухів. Від проходження огляду за допомогою приладу «Драгер 6810» на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не зважаючи на не визнання ОСОБА_1 своєї винуватості, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доводиться письмовими доказами у справі, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія ОБ № 055134 від 09.03.2021 року, відповідно до якого зафіксовано обставини вчинення адміністративного правопорушення, відмова особи від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в яких останні, підтвердили, що вони були присутніми 09.03.2021 о 23 год. 00 хв. Під час того, коли водій ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного с`яніння, відмовився на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я;

- відповідно до відеозапису з відео реєстратора, патрульного автомобіля та з камери «Bodycam» працівників поліції, оглянутому в судовому засіданні, підтверджується керування ОСОБА_1 транспортним засобом; виявлення працівниками поліції у нього ознак алкогольного сп`яніння; пропозиція працівника поліції ОСОБА_1 висловлена у присутності двох свідків пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу та відмова останнього, а також відмова його пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Зібрані у справі докази у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Всупереч апеляційних доводів, судом не встановлено порушень посадовими особами під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також не встановлено порушень процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння, встановленої Інструкцією 1452/735 та вимогами ст. 266 КУпАП.

Водночас, правдивість письмових свідків наявних у матеріалах справи сумніву не викликає, оскільки їх перебування на місці зупинки ОСОБА_1 , об`єктивно підтверджується іншими доказами у справі, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення та відеозаписом подій.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом є надуманим, оскільки відповідно до розписки гр. ОСОБА_4 , автомобіль ВАЗ 2101 д.н.з НОМЕР_2 було переданго останньому для доставки його до місця стоянки (а.с 5).

Виходячи з сукупності вищенаведених доказів, зібраних по справі, перевіривши їх при розгляді даної справи, вважаю доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, яке передбачено ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в апеляційному суді, оскільки спростовуються зібраними у справі доказами.

При таких обставинах, згідно ст. 294 ч. 8 п.3 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду підлягає скасуванню, зокрема з підстав порушення під час судового розгляду права ОСОБА_1 на захист, з прийняттям нової постанови.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника Боровського Валерія Антоновича задовольнити частково.

Постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 березня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП - скасувати.

Постановити нову, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко