Єдиний унікальний номер судової справи: 490/1369/21 Головуючий суддя першої інстанції Дірко І.І.
Номер провадження: 33/812/166/21 Головуючий суддя апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
Категорія: ст. 122 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Крамаренко Т.В.,

за участю: секретаря судового засідання - Лівшенка О.С.,

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 березня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 532089 від 04 лютого 2021 року, ОСОБА_1 04 лютого 2021 року о 18 год. 07 хв. керуючи транспортним засобом марки «Hyundai Coupe», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в м. Миколаєві по вул. 68 Десантників в напрямку вул. Садової та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу на перехресті з вул. 3-я Слобідська, на якому перебували пішоходи, не зменшив швидкості руху і не зупинився, щоб дати дорогу вказаним пішоходам, чим змусив останніх різко змінити швидкість руху та вжити заходів щодо забезпечення особистої безпеки, чим порушив вимоги п. 18.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.4. ст. 122 КУпАП.

Постановою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 02 квітня 2021 року подав апеляційну скаргу з пропуском строку на апеляційне оскарження, в якій зокрема просив про його поновлення.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку, ОСОБА_1 зазначав, що копію оскаржуваної постанови він отримав 24 березня 2021 року.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 березня 2021 року він пропустив з поважних причин, а тому просив його поновити.

Вислухавши доводи, особи притягнутої до адміністративної відповідальності на підтвердження клопотання про поновлення строку, вивчивши матеріали справи суд дійшов наступного.

Вирішуючи питання про поновлення строку суд виходить з того, що поняття поважності причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Із матеріалів справи вбачається, що 22 березня 2021 року Центральним районним судом м. Миколаєва розглянуто справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП, за результатом розгляду якої винесено постанову, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні вказаного правопорушення та притягнуто його до адміністративної відповідальності у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців.

З наведеного вбачається, що будучи присутнім під час розгляду справи та оголошення постанови, ОСОБА_1 був обізнаний з результатами прийнятого судового рішення, а також йому було роз`яснено порядок і строк його оскарження.

Частиною першою статті 285 КУпАП визначено, що постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Із матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову оголошено 22 березня 2021 року.

Положеннями ст. 294 КУпАП встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Частиною другою статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Отже за вищенаведеною нормою строк на подачу апеляційної скарги обчислюється не з моменту ознайомлення з постановою судді чи з моменту її отримання, як помилково вважає скаржник, а з моменту її винесення.

За такого, останнім днем для подачі апеляційної скарги на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 березня 2021 року є 31 березня 2021 року.

Водночас, апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції 02 квітня 2021 року, про що свідчить штамп «одержано», тобто із пропуском строку, встановленого ст. 294 КУпАП. (а.с. 25).

За приписами ч. 2 ст. 294 КУпАП апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційний суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було пропущено з поважних причин. Про такі причини апеляційний суд повинна повідомити особа, яка подає апеляційну скаргу на постанову судді, зазначивши їх у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді та підтвердити належними доказами.

Доводи щодо дати отримання копії постанови - 24 березня 2021 року як підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є помилковим тлумаченням діючого законодавства, оскільки положення статті 294 КУпАП пов`язують строки оскарження виключно з моментом ухвалення судом відповідної постанови, а не з моментом її вручення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що «від судів вимагається вказувати підстави для поновлення права на оскарження судового рішення, однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі, проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки вказується на те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження».

Процедура визначення строку для подання апеляційної скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини, вбачається, що він у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Оскільки закон пов`язує право особи на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення з моменту її винесення, а не з моменту отримання її копії, яка була отримана ОСОБА_1 через 2 дні після її оголошення, останній не навів у клопотанні поважних причин, які перешкоджали йому подати апеляційну скаргу у десятиденний строк, визначений законом.

Інших об`єктивних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для оскарження постанови судді у визначений законом строк, ОСОБА_1 не навів.

Посилання в апеляційній інстанції, як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження хворобу, не заслуговують на увагу, оскільки належних доказів на підтвердження вказаних обставин не надано.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 березня 2021 року, не має, а тому у задоволенні клопотання ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що при розгляді клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення суд не перевіряє доводи апеляційної скарги щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки за результатами розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до вимог частини 2 статті 294 КУпАП, у випадку відмови у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, апеляційна скарга повертається апеляційним судом особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 березня 2021 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала - ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т. В. Крамаренко