Справа № 656/55/21
Номер провадження 3/656/120/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2021 року смт. Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Херсонської області Ференц Р.І., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції №2 Генічеського районного відділу поліції ГУ НП України в Херсонській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, місце реєстрації та проживання АДРЕСА_1 , не працює, за порушення п. 2.9. а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Обставини справи

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.04.2021 року у провадження судді Іванівського районного суду Херсонської області Ференц Р.І. передана справа №656/55/21 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.221 КУпАП судді районних судів розглядають справи про адміністративне правопорушення на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку, передбачені ст.130 КУпАП.

Під час підготовки до розгляду справи вирішується питання, чи належить до компетенції судді розгляд справи. Суддя, в дотримання вимог ст.278 КУпАП про те, що справа про адміністративне правопорушення на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку підвідомча Іванівському районному суду Херсонської області, у зв`язку з чим суддя приходить до висновку що до компетенції судді відноситься розгляд справи цієї категорії.

Адміністративний протокол про порушення в сфері на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку розглядається протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання органом, правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Опис обставин, установлених під час розгляду справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №053935 від 29.01.2021 року, який складений поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Генічеського районного відділу поліції ГУНП в Херсонській області капралом поліції Шелепа Д.І. вбачається, що 29.01.2021 року о 23 год. 15 хв. в смт Іванівка по вулиці Івана Франка водій ОСОБА_1 керував автомобілем Ford Siera державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, у зв`язку з чим особою, яка керувала транспортним засобом було допущено порушення п.2.9 а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 при складанні працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення був присутній, йому роз`яснено права передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП.

У судове засідання, яке було призначене 07.05.2021 року ОСОБА_1 не з`явився, був повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином і в передбачений законом порядок з використанням усіх можливих засобів, про що підтверджує опублікування оголошення про виклик до суду, розміщене судом такого оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.

Публікая судом оголошення про виклик до суду пов`язана з неможливістю повідомлення особи, яка притягається до адміністравтиної відповідальлності у з`язку з неповним забезпеченням ТУ ДСА України в Херсонській області коштами на відправлення поштової кореспонденції, про що підтверджує долучена до справи відповідна довідка.

На адресу суду особа, яка викликається в суд, не подавала заяв про слухання у його відсутність, про відкладення цього розгляду.

За приписами ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а за відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані щодо своєчасного повідомлення особи про місце і час розгляду справи та якщо не надійшло клопотання про відкладення цього розгляду.

З метою недопущення повторного відкладення судового розгляду на строк, який перевищує строк розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлений законом, з метою недопущення затягування справи, враховуючи практику Європейського суду з прав людини стосовно критеріїв розумних строків є правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; характер процесу та його значення для заявника (рішення у справах «Федіна проти України» від 02.09.2010 року, «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 року тощо), а також приймаючи до уваги рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, враховуючи вимоги ч.2 ст.268 КУпАП, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність особи відносно якої складено протокол по наявних матеріалах справи.

Судом при розгляді даної справи враховано позицію Верховного Суду відображену в п.34 постанови від 12.03.2019 року по справі №910/9836/18 де зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Заяви (клопотання) учасників справи.

Від ОСОБА_1 клопотань і заяв на адресу суду не надходило.

Проводячи розгляд даної справи, суд зазначає нормативний акт, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Підпунктом «а» п.2.9. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року за №1306 визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідивши матеріали адміністративної справи стосовно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що відсутні обставини, що виключають розгляд справи, протокол про адміністративне правопорушення на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку складений уповноваженою державою особою, оскільки від імені органів Національної поліції оформляти справи про адміністративні правопорушення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали свідчать про подію та склад адміністративного правопорушення, про осудність особи, яка вчинила протиправну дію, про вчинення дій собою не в стані крайньої необхідності.

Відповідно до положень ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. При цьому, відповідно до змісту ст.257 КУпАП, місце розгляду справи про адміністративне правопорушення визначається особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, яка після його складання, направляє матеріали справи до органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Особою, в компетенцію якої входить складання протоколу, було визначено підсудність та направлено матеріали в Іванівський районний суд Херсонської області. Згідно супровідного листа відділення поліції №2 Генічеського районного відділу поліції ГУ НП України в Херсонській області за вихідним №3316/38.2 від 21.04.2021 року на адресу Іванівського районного суду Херсонської області було скеровано матеріали на 17 аркушах про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, які надійшли в Іванівський районний суд Херсонської області 26.04.2021 року за вхідним №987/21вх.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями у провадження судді Іванівського районного суду Херсонської області Ференц Р.І. передана справа, яка розглядається.

Джерела права та акти їхнього застосування.

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ст.ст. 55,124 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист; юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Під час судового розгляду суд зобов`язаний суворо додержуватись закріпленого у ст..62 Конституції України принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. При цьому неприпустимо покладати на обвинуваченого (підсудного) доведення своєї невинуватості. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При прийнятті по даній справі процесуального документу, суд відповідно до вимог ст..17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики ЄСПЛ» вважає за необхідне застосувати Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Відповідно до ст..6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою ст..9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд враховує, що практика ЄСПЛ вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» п.43).

Також суд при постановленні по адміністративній справі процесуального рішення приймає до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Веренцов проти України» п.86).

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає наступний склад адміністративного правопорушення: відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Отже вчинення особою вищевказаного діяння є грубим порушенням та тягне за собою передбачену законом адміністративну відповідальність.

З аналізу приписів норм даної статті передбачена адміністративна відповідальність за дії, передбачені цієї статті, вчинені особою, стосовно якої складено адміністративний протокол.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно абз. 4 п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14, що для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, оскільки він є осудною особою, вчинив правопорушення у віці, з якого може наставати відповідальність, відноситься до осіб, які керують транспортними засобами.

Суд встановив, що в діях ОСОБА_1 є об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивна сторона, яка має активну форму прояву та полягає у керуванні транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона даного правопорушення включає такі діяння, обстановку, наслідки та причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Діяння при вчиненні цього злочину завжди пов`язане з недотриманням вимог відповідних нормативних актів - правил безпеки руху та експлуатації транспортних засобів. Такі правила встановлені у законах та інших нормативно-правових актах, насамперед Правилах дорожнього руху.

Обстановка вчинення злочину характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху, тобто в процесі пересування транспортних засобів.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого умислу і відповідальність настає за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Вольовий момент прямого умислу характеризується бажанням особи настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння. Під бажанням наслідків необхідно розуміти прагнення їх настання.

Зміст інтелектуального моменту умислу полягає в усвідомленні особою фактичної сторони вчинюваного, а також передбачені нею настання суспільно небезпечних наслідків своєї дії.

Усвідомлюючи фактичну сторону вчинюваного, суб`єкт усвідомлює й соціальне значення свого діяння, його характер і суспільну небезпеку.

У зв`язку з чим, в діях ОСОБА_1 розкрита суб`єктивна сторона даного правопорушення, оскільки він, вживаючи спритні напої та сідаючи за кермо автомашини, усвідомлював протиправний характер своїх дій і мав прямий умисел на це, бажав вживати спиртні напої і в такому стані керувати транспортним засобом, прагнув саме такі дії вчинити, усвідомлював протиправність своїх дій, повинен був і передбачав настання суспільно небезпечних наслідків.

Наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується, враховуючи норми законодаства.

Згідно з ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів, в силу вимог ч.2 ст.251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Крім того, за ч.5 ст.266 КУпАП проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту "а" пункту 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року за №1306 визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення, проходження та направлення водіїв транспортних засобів на огляд, зокрема щодо стану алкогольного сп`яніння визначена: - Інструкцією "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі по тексту Інструкція); - Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року N 1103 (далі по тексту Порядок).

Вказаним Порядком та ст.266 КУпАП встановлено види огляду на стан сп`яніння алкогольне сп`яніння, на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським

Так, згідно з п.2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння з п.4 розділу І Інструкції є: - наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); - звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; - сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; - почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до п.6 Розділу ІІ Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

Саме ця Інструкція визначає процедуру (алгоритм) проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законів України «Про Національну поліцію», «Про дорожній рух», а її вимоги є обов`язковими саме для поліцейських. Тобто в разі встановлення поліцейським підозри, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння, у поліцейського виникає імперативний обов`язок, що було виконано особо, на яку покладено такий обов`язок.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №053935 від 29.01.2021 року зазначено про наявність у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України підстав вважати, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння та огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає, в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Факт правопорушення підтверджується наступними доказами:

З відібраних письмових пояснень працівником поліції у свідка ОСОБА_2 вбачається, що 29.01.2021 року приблизно о 23.15 год. йому було запропоновано бути свідком під час складання протоклу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , якого було зупинено на автомобілі Ford Siera державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода та почервоніння очей. В його присутності ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер», на що останній погодився, в результаті освідування результат тесту показав 0, 96 проміле.

Поясненням свідка ОСОБА_3 , які є аналогічними поясненням свідка ОСОБА_2 .

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №053935 від 29.01.2021 року, який складений поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Генічеського районного відділу поліції ГУНП в Херсонській області капралом поліції Шелепа Д.І., з якого вбачається, що 29.01.2021 року о 23 год. 15 хв. в смт Іванівка по вулиці Івана Франка водій ОСОБА_1 керував автомобілем Ford Siera державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер».

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії такої посадової особи, що його складала в порядку, передбаченому чинним законодавством, не оскаржувалися. Протокол не містить жодних зауважень з боку особи, відносно якої такий складався. Відтак, з урахуванням викладеного, суд приймає протокол про адміністративне правопорушення як належний і допустимий доказ.

Суд вважає, що процедура оформлення огляду на стан алкогольного сп`яніння що знижують увагу та швидкість реакції ОСОБА_1 була проведена поліцейським з дотриманням вимог Інструкції, у зв`язку з чим було складено відповідний протокол.

Докази, досліджені судом при розгляді матеріалу, підтверджують факт винуватості ОСОБА_1 у порушенні п.2.9 а) Правил дорожнього руху України, а саме : керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У відповідності до ст.ст.34,35 КУпАП обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, визнається визнання вини особою, відносно якої складено протокол, обставини, що обтяжують відповідальність, судом не встановлено.

При накладенні адміністративного стягнення, відповідно до ст.ст.33-35 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який до адміністративної відповідальності притягується вперше, ступеня його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, відсутність підстав для застосування іншого адміністративного стягнення, ніж передбаченого санкцією даної статті, майнової шкоди не заподіяно.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Узагальнюючи вище зазначене, судом з`ясовано, що саме дане адміністративне правопорушення було вчинено, що саме дана особа винна в його вчиненні, яка підлягає вона адміністративній відповідальності, по справі встановлено обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, майнової шкоду не заподіяно, підстав для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу немає.

За таких обставин, всебічно, повно, об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про достовірність та достатність доказів для висновку, що ОСОБА_1 порушив п.2.9. а) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП і про його винуватість, оскільки в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у відповідності до положень ст.8 КУпАП, згідно з якими особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Зважаючи на вище вказане, суд вважає, що ОСОБА_1 винен у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Притягнення до адміністративної відповідальності має відбуватись у відповідності до встановленого законодаством порядку. Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час та за місцем вчинення правопорушення.

Як зазначено у ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У відповідності до ст.1 КУпАП завданням Кодексу про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості. Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.

Під час розгляду справи суд проводить з`ясування дотримання вимог, передбачених ст.38 КУпАП.

Суд, приймаючи до уваги те, що на момент розгляду справи судом закінчилися строки, передбачені ст.38 КУпАП, дотримуючись вимог законодавця, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю зокрема у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП (п.7 ч.1 ст.247 КУпАП), приходить до переконання про вирішення адміністративних матеріалів з врахуванням норм процесуального закону.

Стаття 247 КУпАП чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії.

Як вбачається з матеріалів справи, правопорушення було вивлене та зафіксоване 29.01.2021 року. З часу вчинення правопорушення пройшло більше трьох місяців, тобто закінчився строк накладення адміністративного стягнення, визначений ст.38 КУпАП ОСОБА_1 можна було притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП до 29.04.2021 року.

Вчинене правопорушення не характеризується безперервним здійсненням єдиного діяння, а тому правопорушення не є триваючим. Точкою відліку строку накладення адміністративного стягнення за вчинене правопорушення є день його вчинення.

Для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.7 ст.247 КУпАП, достатньо встановити вид правопорушення, наявність щодо нього спеціального законодавства; момент вчинення правопорушення; строк, що сплив з моменту вчинення правопорушення до моменту розгляду справи судом, провадження підлягає закриттю при закінченні на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

З урахуванням наведеного, суддя вважає, що адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 доцільно вирішити шляхом закриття в зв`язку з закінченням строку для накладення адміністративного стягнення.

Відшкодування шкоди.

Якщо при вирішенні питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення органами (посадовими особами), переліченими у п.п.1-4 ст.213 КУпАП одночасно вирішується питання про відшкодування винним майнової шкоди, то в постанові по справі зазначаються розмір шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування. В даній справі суд не вирішує питання про відшкодування винним майнової шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування, оскільки така шкода не заподіяна.

Вирішення питання про вилучені речі і документи.

Судом не вирішується питання стосовно вилучених речей і документів, оскільки такі не вилучалися.

Положення про стягнення судового збору.

Згідно із ст.40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а розмір і порядок сплати встановлюється Законом.

Згідно з п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року (зі змінами), особою, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, який станом на 01.01.2021 року становить 2270,00 грн. З 01.01.2021 року цей розмір судового збору становить 454,00 грн. (2 270 х 0,2 = 454,00).

Оскільки провадження у справі закривається, судовий збір не сплачується.

Керуючись ст.ст.38,221,245,246,247,283,284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, порушеній на підставі протоколу серії ОБ №053935 від 29.01.2021 року, який складений складеним поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Генічеського районного відділу поліції ГУНП в Херсонській області капралом поліції Шелепа Д.І. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративні правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Херсонського апеляційного суду через Іванівський районний суд Херсонської області прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова набрала законної сили "____"___________ 2021 року.

Суддя Р. І. Ференц