Справа № 266/6027/20
Провадженя№ 3/266/49/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.05.2021 року м.Маріуполь
Суддя Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області Курбанова Н.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, громадянина України, не працюючого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП,
ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим судом про дату та час слухання справи, в судове засідання не з`явився, викликався до суду, причин поважності своєї неявки суду не надав, тому суд, вважаючи його причини неявки не поважними, розглядає справу за його відсутності на підставі наявних в справі матеріалів.
Захисник Танабаш Р.І. 17.02.2020р. до суду надав заяву про відкладення розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи, договір по надання правових послуг укладених з ОСОБА_1 , у зв`язку з чим суд відкладав розгляд справи для забезпечення права ОСОБА_1 на захист та справедливий суд. Захисник Танабаш Р.І. неодноразово повідомлений належним чином про дату та час слухання справи телефонограмами в судове засідання не з`явився, заяв про відкладення розгляду справи, поважність причин неявки суду не надав.
Європейський суд з прав людини в своїх рішенням, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.
В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява №3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вжити якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Відповідно до положень ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення ж своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з вимогами ст.252 КУпАП орган, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від провадження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачений ст.266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008р №1103, якою затверджено «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду»; спільним Наказом МВС та МОЗ України віл 9 листопада 2015р. № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», самої Інструкцією.

Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення зазначеного огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п. 3 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008р №1103, огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом, лікарем закладу охорони здоров`я.

Згідно до п.6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008р №1103, та п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такій огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Відмова водія транспортного засобу від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння є порушенням вимог п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівниками поліції до суду надані протокол серії ДПР18 №402733 від 22.11.2020 року, пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , рапорти інспектора від 22.11.2020р., пояснення ОСОБА_1 .

Диспозицією статті 185 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, злісної непокораи законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

На підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУАП до протоколу про адміністративні правопорушення, серії АПР18 № 271675 від 22.11.2020 року, додані копії протоколу серії ДПР18 №402733 від 22.11.2020 року, пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , рапорти інспектора від 22.11.2020р., пояснення ОСОБА_1 , диск із відеозаписом фіксації зазначених подій.

Із переглянутого судом відеозапису події, яка відбувалася о 21 листопада 2020 року о 23 год. 59 хв. вбачається, що поліцейський ОСОБА_2 представився ОСОБА_1 , який пояснив, що він їхав в район «Черьомушек», перед керуванням алкоголь не вживав, в присутності двох свідків на неодноразові запитання поліцейського про проходження відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, за допомогою «Драгеру» або у медичному закладі, чіткої відповіді не надав, спочатку погодився, пізніше відмовився, почав питати про причини його зупинки. На що поліцейський повідомив, що причина зупинки виклик по «102». Після чого ОСОБА_1 кудись пішов, не реагував на вимоги поліцейського зупинитися, пізніше зупинився, вибачився. ОСОБА_1 погодився продути «Драгер», але почав уходити від поліцейського, який просив його зупинитися. ОСОБА_1 чіпав бодикамеру поліцейського. ОСОБА_1 відповів, що згодний продути «Драгер», але пішов від поліцейського, на вимогу поліцейського зупинитися не реагував, тому поліцейський в присутності двох свідків оголосив, що такими діями ОСОБА_1 ухиляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 оголошено протоколи про притягнення його до адміністративної відповідальності, від підписів ОСОБА_1 відмовився.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 130, ст. 185 КУпАП, за які підлягає адміністративній відповідальності. Разом із тим, правопорушення вчинені 21 листопада 2020 року, справа надійшла до суду 26.11.2020р., розгляд справи став можливим лише 12 травня 2021 року.

Згідно із п. 7 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі спливу на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

Згідно із ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 38 КУпАП (в редакції, що діяла станом на момент скоєння адміністративних правопорушень), якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Отже, враховуючи, що строки, передбачені ст. 38 КУпАП, станом на день надходження справи до суду та вирішення справи спливли, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним закрити провадження по справі, оскільки строк притягнення до адміністративної відповідальності правопорушника сплинув.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 38, 247, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП стосовно ОСОБА_1 - закрити.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена шляхом подання скарги до Донецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя Курбанова Н. М.