№ 336/3362/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Боєв Євген Сергійович, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у декретній відпустці, за ч. 1 ст. 184 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

В ході розгляду ЄО №6971 від 31.03.2021 був виявлений факт невиконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 відносно своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який виявився в тому, що остання за місцем мешкання: АДРЕСА_1 з 08-00 до 12-00 в період з 22.01.2021 по 19.04.2021 систематично не виконує домашні завдання, не бере участь у онлайн уроках дистанційно, чим порушено ст. 53 Конституції України.

Будучи ознайомленою під особистий підпис із правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 будь-яких клопотань не заявляла. Повідомила, що свої інтереси захищатиме сама

В судовому засідання ОСОБА_1 свою провину визнала, підтвердила свої пояснення, що наявні у матеріал справи, та обставини правопорушення, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Зазначала, що технічні можливості телефону не дозволяли брати онлайн участь в уроках. Просила застосувати до неї стягнення у вигляді попередження, оскільки має скрутне матеріальне становище та наразі усунула всі проблеми, які призвели до складення протоколу, а саме: у період карантину стала підтримувати зв`язок із учителем за допомогою програми Viber, таким чином здаючи домашні завдання дочки, найняла репетиторів, щоб наздогнати учбову програму.

Всебічно вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, суддя встановив, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення знайшла своє підтвердження з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Вказана норма спрямована на забезпечення належного виховання дітей в сім`ї, здійснення постійного нагляду за ними з боку батьків та осіб, що їх заміняють, припинення випадків невиконання деякими громадянами батьківських обов`язків.

Обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплений у ст. 150 Сімейного кодексу України. До кола обов`язків батьків входить турбота про здоров`я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини.

У розумінні положень ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. 1 та 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства » виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Статтею 35 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що особи, винні у порушенні вимог законодавства про охорону дитинства, несуть цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законів України.

Вина ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №588723 від 19.04.2021 року, поданням Служби (управління) у справах дітей відділу по Шевченківському району Запорізької міської ради, відповідно до якого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має значну кількість пропуск навчальних занять без поважних причин; мати дитини з адміністрацією навчального закладу не тримає зв`язок, на дзвінки не відповідає, на прохання прийти до закладу на бесіду не реагує, батьківські збори не відвідує; звітом класного керівника 2-В класу ОСОБА_3 щодо індивідуальної роботи з ОСОБА_2 від 28.01.2021, згідно якого вбачається, що дитина навчається у ЗОШ І-ІІІ ступені №65 з вересня 2019 року. У вересні 2019 мати отримала перше попередження про відповідальність за пропуски занять дитиною, за період з 19.11.2019-20.12.2019 дитини знов припинила навчання. Класний керівник разом з комісією навідувались до учениці додому, але мати в будинок не пустила, дитину не показала. За період з початку дистанційного навчання дитина постійно не виходить на зв`язок, а мати ігнорує вимоги вчителів; попередженнями від 12.09.2019 та 112.09.2019 від імені директора ЗОШ №65.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 184 ч. 1 КУпАП, оскільки вона ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання неповнолітньої дитини.

Обставин, що обтяжують відповідальність, судом не встановлено.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність, є визнання вини у скоєнні правопорушення та щире каяття.

Судом враховано, що згідно з ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про вид стягнення, суд враховує положення ст. 22 КУпАП, відповідно до якої при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням

Враховуючи обставини, що призвели до правопорушення, дані про особу правопорушника, яка визнала вину, щиро розкаялася, до адміністративної відповідальності раніше не притягалась, перебуває у декретній відпустці, має на утриманні 6 малолітніх дітей, суд вважає за доцільне необхідне звільнити останню від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

Згідно з положеннями ч. 2ст. 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 24, 33, 184 ч. 1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , від адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 ч. 1 КУпАП, у зв`язку з малозначністі, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі - закрити.

Постанову може бути оскаржено протягом 10 днів з моменту її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги в Запорізький апеляційний суд через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Є.С. Боєв

Строк пред`явлення виконавчого документу «_____»_________________20___року

Постанова набрала законної сили «_____»_________________20___року

Дата видачі «_____»_________________20___року

17.05.21