Постанова

Іменем України

11.05.2021 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Кузь В.Я. за участю секретаря судового засідання Янковської С.Ю., прокурора Кошарка Ю.В., старшого оперуповноваженого 6 го відділу (протидії корупції) управління стратегічних розслідувань у Львівській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України майора поліції Горбулько Ю.С. розглянувши в судовому засіданні матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності :

ОСОБА_1 , року 1968, місяця лютого, дня 22 народження, бригадира ДП "Львівський державний ювелірний завод", проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

за ч.1 ст. 172-6 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

14 квітня 2021 року до Франківського районного суду м. Львова надійшли матеріали про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП, відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу №229 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, від 05 квітня 2021 року, ОСОБА_1 , будучи бригадиром ДП «Львівський державний ювелірний завод», являючись згідно підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2019 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення. ОСОБА_1 зобов`язаний був подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2019 рік, в період з 00:00 год. 01.01.2020 до 00:00 год. 01.06.2020. Однак, як вбачається з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2019 рік, лише 19.08.2020 об 11:00 год., тобто несвоєчасно.

В судовому засіданні адмінправопорушник ОСОБА_1 вину у вчиненому адміністративному правопорушенні визнав, пояснив, що невчасно подав декларацю у зв"язку з запровадженням на території України карантинних обмежень. Зазначив, що йому було відомо про продовження строку подачі декларацій, але причин, з яких не подав декларацію вчасно, пояснити не зміг. Просив суд суворо не карати

Прокурор Кошарко Ю.В. в судовому засіданні просив суд визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, погодився з поясненнями представника органу, що склав протокол.

Старший оперуповноважений 6-го відділу (протидії корупції) управління стратегічних розслідувань у Львівській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України майор поліції Горбулько Ю.С.в судовому засіданні просив суд визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, надав пояснення аналогічні викладеним в протоколі.

Заслухавши доводи сторони обвинувачення та визнання таких ОСОБА_1 , як суд вважаю недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи. При цьому, виходжу із аналогії права, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути та тлумачитись на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

Відтак, беручи до уваги дане визначення, як суд, приймаю до уваги внутрішнє сприйняття та переконання ОСОБА_1 , що він вчинив інкриміноване у вину адмінправопорушення.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали адміністративної справи, в судовому засіданні встановлене наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ч.1 ст.172-6 КУпАП, передбачено відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Диспозиція ч.1 ст.172-6 КУпАП передбачає вчинення такого правопорушення з прямим умислом, тобто на момент вчинення адміністративного правопорушення правопорушник мав усвідомлювати протиправний характер своїх дій.

Зважаючи на те, що обвинувачений стверджує, що порушив цю вимогу у чому і визнає себе винним, слід прийти до висновку, що інкриміноване обвинувачення кваліфіковано правильно.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, суд враховує його особу та те, що в судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому адміністративному правопорушенні визнав.

У відповідності до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За даних обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, дії останнього правильно кваліфіковано.

Вина правопорушника ОСОБА_1 доведена у першу чергу визнанням вини та зібраними по справі матеріалами. Стягнення слід визначити з врахуванням особи винного, в межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення, у виді штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ст. 4 ч. 2 п. 5 Закону України "Про судовий збір", у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується в розмірі 0,2% розміру мінімальної заробітної плати.

На підставі викладеного, керуючись статтями 33, 268, 283, 284 КпАП України, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п"ятдесят) грн. 00 коп. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. судового збору.

На постанову про адміністративне правопорушення може бути подано скаргу протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через суд, що постановив рішення.

Суддя В. Кузь