КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №357/844/21
Апеляційне провадження №33/824/2405/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2021 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі головуючого - судді Сержанюка А.С., із участю секретаря Ткаченко Ю.М., розглянувши матеріали адміністративної справи у місті Києві за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 грн. на користь держави.

На обґрунтування ухваленого судового рішення місцевий суд зазначив про те, що 07 січня 2021 року о 10 годині в м. Біла Церква по вул. Некрасова, 36, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом VOLKSWAGEN CADDY, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук.

Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився у присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

07.01.2021 року щодо ОСОБА_1 , поліцейським взводу №2 роти №2 батальйону патрульної поліції у місті Біла Церква складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

Вина ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння підтверджується даними протоколу серії ДПР18 №119921 від 07.012021 р., в якому викладені фактичні обставини вчинення правопорушення та зафіксовано факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у присутності двох свідків, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 07.01.2021 року, згідно з яким водія ОСОБА_1 направлено до КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 4», однак відомості про проходження огляду в направленні відсутні, розпискою ОСОБА_1 від 07.01.2021 р., в якій зазначено, що останній добровільно, не перебуваючи під впливом примусу, шантажу або вимагання, дав цю розписку в тому, що після складення щодо нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зобов`язується залишити свій транспортний засіб, державний номер НОМЕР_1 , на парковці за адресою: м. Біла Церква, вул. Некрасова, 36 та не керувати транспортним засобом до свого повного витверезіння, рапортом поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква УПП у Київській області М.Прокопенка від 07.01.2021 р., відеозаписом з нагрудної камери АІ00145 до протоколу ДПР18 №119921 від 07.01.2021, який підтверджує обставини, викладені в протоколі та на якому зафіксована в присутності двох свідків відмова ОСОБА_1 , від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі.

Не погоджуючись із вказаною постановою місцевого суду, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить визнати поважними причини пропуску подачі апеляції та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Примаченко В.О. від 17 лютого 2021 року у справі №357/844/21 р., яку скасувати і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що постанова суду є необґрунтованою та немотивованою, винесена з порушенням матеріального та процесуального права, без всебічного дослідження усіх доказів по справі і без надання їм належної оцінки,

Вказує, щодо порушення суддею Примаченко В.О. його права на справедливий суд та його права участі у розгляді справи.

ОСОБА_1 , на його думку, не було повідомлено про час, дату та місце розгляду справи, але в постанові суду зазначено про належне повідомлення його про час, дату, місце розгляду справи, а довідка про доставку йому SMS не може вважатись доказом належного повідомлення.

Він судової повістки не отримував і не був присутній під час розгляду справи, не давав пояснення, не заявляв клопотання, при розгляді справи він не зміг скористуватися юридичною допомогою.

Він вважає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення складені невірно, не стверджують його відмови від огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки дана вимога про огляд на стан алкогольного сп`яніння поліцейським була сформована в грубій формі під прямим тиском на нього.

Порушення поліцейським порядку огляду його на стан алкогольного сп`яніння є підставою вважати огляд недійсним.

ОСОБА_1 вказує, що при складанні розписки були факти його примусу і тому він звернувся із заявою до ОВС.

В судовому засіданні він підтримав заявлені вимоги, посилаючись на мотиви, викладені в апеляції.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість винесеної постанови, дослідивши докази по справі, вважає за необхідне поновити апелянту строк для апеляційного оскарження з огляду на поважність причин його пропуску та дотримання положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і залишити апеляцію без задоволення, а судове рішення - без змін, враховуючи наступне.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення, зокрема, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У статті 251 КУпАП зазначається, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як встановлено місцевим судом, з чим погоджується і апеляційний суд, 07 січня 2021 року о 10 годині в м. Біла Церква по вул. Некрасова, 36 водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом VOLKSWAGEN CADDY, держномер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук.

Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку він відмовився у присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 , порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

07.01.2021 року щодо ОСОБА_1 , поліцейським взводу №2 роти №2 батальйону патрульної поліції у місті Біла Церква складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно якої керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою визначене місцевим судом адміністративне стягнення.

З приєднаного до матеріалів справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 , працівниками поліції роз`яснені його права та дотримані всі вимоги закону при складанні адміністративного протоколу стосовно вчиненого правопорушення.

Окрім цього, працівниками поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння у медичному закладі, однак він, у присутності двох свідків, відмовився від його проходження.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що працівниками поліції були дотримані вимоги інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я №1452/735 від 9 листопада 2015 року, та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , про вимогу поліцейського проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, яка була сформована в грубій формі і під прямим тиском на нього написана розписка, спростовуються відеозаписом подій.

Твердження апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 неналежним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, на переконання апеляційного суду та в силу викладеного, не спростовують винності правопорушника у скоєному, а тому, не є правовою підставою для задоволення його апеляційних вимог.

Окрім цього, зазначене посилання, з точки зору суду другої інстанції, не відповідає дійсності, оскільки матеріали справи містять заяву ОСОБА_1 на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення, яке було йому направлено місцевим судом 07 лютого 2021 року про день, час та місце слухання справи - 08 годин 40 хвилин 17 лютого 2021 року, зал 6, вул. Першотравнева, 4а, м. Б. Церква і доставлено адресату того ж дня ( а.с. 7, 11 ).

При цьому, зазначення дати написання заяви 06.01.2021, а не 07.01.2021, на переконання апеляційної інстанції не спростовує її змісту, оскільки автором цього документу допущена описка.

Посилання апелянта про те, що він не знаходився у стані алкогольного сп`яніння, на переконання апеляційного суду спростовуються, окрім зазначеного, і його розпискою від 07 січня 2021 року, власноруч підписаною, в тексті якої, серед іншого, зазначено про його зобов`язання не керувати транспортними засобами до його повного витверезіння, рапортом ОСОБА_2 , згідно якого 07.01.2021 р. у водія ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння і він відмовився від проходження медичного освідування ( а.с. 4, 5 ).

Ухилення ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується також поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ( а.с. 3 ).

Наявні у справі та зазначені апеляційним судом докази відносяться до числа належних та допустимих, які відповідно до положень ст. 251 КУпАП, підтверджують наявність адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Отже, дані протоколу про адміністративне правопорушення, які засвідчені свідками, з достатньою повнотою досліджені місцевим судом на виконання вимог ст. 280 КУпАП, обґрунтовують його ( суду ) правомірний висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху, який ( протокол ) відповідає фактичним обставинам справи та наявним доказам.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

На підставі наведеного, суд апеляційної інстанції прийшов до переконання про дотримання місцевим судом вимог ст.ст. 34, 35, 245, 246, 248, 249, 251, 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення при винесенні постанови, що свідчить про необґрунтованість заявлених апеляційних вимог.

З огляду на наведене, доводи апелянта про те, що постанова судді є незаконною та необґрунтованою, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст. 8, 62, 129 Конституції України, ст.ст. 9, 130, 245, 246, 247, 251, 252, 255, 256, 266, 268, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, без всебічного дослідження усіх доказів і без надання їм належної оцінки, не відповідають дійсності, а відтак - не є правовою підставою для скасування судового рішення місцевого суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

При цьому, апеляційний суд також вважає за необхідне відмітити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року ).

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий А.С. Сержанюк