Провадження № 33/824/1136/2021 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2021 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,

секретар: Ганжа В.В.,

за участю:

особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1

захисника Александрова Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу з доповненнями ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 13 січня 2021 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 18 жовтня 2020 року о 06 годині 18 хв. керував транспортним засобом «Ford Mondeo» номерний знак НОМЕР_1 по проспекту Броварський, 29/2 в місті Києві з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, млява мова. Від медичного огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 13 січня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 гривень.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить скасувати постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 13 січня 2021 року щодо ОСОБА_1 та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги з доповненнями ОСОБА_1 зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною, підлягає скасуванню та направленню до Дніпровського районного суду міста Києва для розгляду заяви про відвід судді Старовойтової С.М.

Лавренюк А.О. звертає увагу на те, що суддею суду першої інстанції не дотримано порядок розгляду заяви про відвід судді, передбачений ч.1 ст.81 КПК України.

Окрім цього, 13 грудня 2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про направлення справи для розгляду за місцем його проживання. Суд його не розглянув, відповідь на клопотання не надав, в постанові суду оцінки клопотанню не надав.

Крім того, жодної повістки на адресу ОСОБА_1 із суду першої інстанції не надходило, про судові засідання суд його не повідомляв.

Також, апелянт звертає увагу на те, що в оскаржуваній постанові суддя зазначив неправдиві відомості про участь і надання будь-яких доводів від захисника ОСОБА_1 про наявність практики судів, оскільки ОСОБА_1 не користувався взагалі правовою допомогою.

Апелянт зазначає, що він ніколи не повідомляв поліції адресу у місті Києві, працівники поліції не видали йому копію протоколу. Що саме було зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення працівниками поліції, зокрема, яку саме адресу, ОСОБА_1 відомо не було. Разом з тим, суд вирішив, що ОСОБА_1 проживає в місті Києві, хоча останній неодноразово в своїх клопотаннях вказував свою справжню адресу за якою проживає та надавав цьому докази.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення ОСОБА_1 та захисника Александрова Д.О., які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями та просили її задовольнити,

перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.245 КУпАПзавданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас, згідно з вимогами ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

В силу ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст.ст.251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Так, ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ж з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

На противагу доводам апеляційного прохання, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується письмовими доказами, які правильно були враховані судом на обґрунтування свої висновків, а саме даними, які містяться:

- в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 002456 від 18 жовтня 2020 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст.256 КУпАП. При цьому протокол був підписаний особою, яка його склала, двома свідками та безпосередньо ОСОБА_1 , з відміткою, що він не погоджується з вказаним протоколом;

- в письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме те, що ОСОБА_1 відмовився пройти перевірку для визначення стану сп`яніння за допомогою приладу «ДРАГЕР», жодних зауважень щодо правомірності дій працівників поліції як у письмових поясненнях, так і в протоколі не вказали (а.с. 2);

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Таким чином, суддя місцевого суду, проаналізувавши усі докази по справі, правильно встановив фактичні обставини правопорушення, визнавши доведеним невиконання водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України, отже дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доказів при апеляційному перегляді постанови суду, які б свідчили про відсутність події та складу адміністративного правопорушення не встановлено.

Доводи ОСОБА_1 про те, що постанова суду підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що розгляд адміністративного провадження в суді першої інстанції відбувся без його участі - є безпідставними.

Так, відповідно до матеріалів провадження суд першої інстанції в передбаченому законом порядку повідомляв ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи за наявною в матеріалах справи адресою. Доводи ОСОБА_1 про те, що він не був обізнаний про час та місце розгляду адміністративної справи, спростовуються поданими ОСОБА_1 клопотання до суду першої інстанції, які свідчать про те, що останній був обізнаний про перебування справи про адміністративне правопорушення в провадженні Дніпровського районного суду міста Києва та про дату і час розгляду даного провадження.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Відтак, зважаючи на практику ЄСПЛ, доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд.

Крім того, не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови та обставина, що справа суддею місцевого суду була розглянута у відсутність ОСОБА_1 , так як апеляційним судом були створені всі умови для реалізації ним своїх прав передбачених ст.268 КУпАП, тобто його права на особисту участь у розгляді справи щодо нього були поновлені судом апеляційної інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції не дотримано порядок розгляду заяви про відвід судді, передбачений ч.1 ст.81 КПК України, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів провадження, оскаржувана постанова Дніпровського районного суду міста Києва винесена суддею Старовойтовою С.М. 13 січня 2021 року.

Того ж дня, 13 січня 2021 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Старовойтової С.М. у справі №755/18243/20. Дана заява у відповідності до вимог ст.35 КПК України автоматизованою системою документообігу суду, визначена для проведення судового провадження судді Гализі І.О. та передано судді, про що є відповідний запис в журналі реєстрації вхідної кореспонденції. Розгляд заяви про відвід призначено на 09 год. 30 хв., 19 січня 2021 року. Дані обставини стверджують листом-запитом про надання інформації про стадію розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 від 15 січня 2021 року, вих. №5/583 (а.с. 21).

Відтак, заява про відвід судді Старовойтової С.М. була зареєстрована після розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 по суті.

Окрім того, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містять доказів того, що судді Старовойтовій С.М. надходила заява про відвід. Тобто, на час розгляду справи суддя Старовойтова С.М. не була повідомлена про існування заяви ОСОБА_1 про відвід судді Старовойтової С.М.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для скасування оскаржуваної постанови, в апеляційній скарзі не наведено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст.33, ч.1 ст.130 КУпАП та в межах строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

З огляду на те, що апеляційним переглядом справи щодо ОСОБА_1 не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, а висновки судді місцевого суду в постанові від 13 січня 2021 року відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних та допустимих доказах і не спростовуються доводами апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу з доповненнями ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 13 січня 2021 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Рудніченко