Єдиний унікальний номер судовоїсправи: 225/2214/21
Номер провадження: 3/225/654/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2021 року м. Торецьк

Суддя Дзержинського міського суду Донецької області Ткач Г.В. розглянув матеріали, що надійшли з Відділення поліції №1 Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сватове Луганської області, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч.3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якому роз`яснені права відповідно до ст.ст.10, 63 Конституції України та ст.268 КУпАП -

ВСТАНОВИВ:

04.04.2021 о 15.16 год. біля будинку №1 по вул.Ульянівська м.Торецька Донецької області ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки АЗЛК 2140, державний номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю с порожнини рота, виражене тремтінння пальців рук). Від проходження в установленому законом порядку медичного огляду на стан сп`яніння водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані інспектором Відділення поліції №1 Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області за ч.3 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні заначив, що його дружина народилася в м.Торецьку. На початку квітня він приїхав туди за горіхами, поспішав, тому відмовився пройти медичний огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. Пояснив, що посвідчення водія ніколи не отримував, керує транспортним засобом без документів. Відносно нього складалися поліцейськими аналогічні протоколи, однак штрафи він не сплачував через відсутність коштів.

В судовому засіданні переглянуто відеозапис подій, відповідно до якого ОСОБА_1 на питання поліцейських про червоні очі, зазначає, що це через артериальный тиск, пропонує «давайте договоримся». Від продуття алкотестеру та проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовляється в присутності свідків.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, доведена належними доказами, дослідженими в судовому засіданні, крім пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №070157 від 04.04.2021, що є самостійним доказом у справі, зауважень до якого ОСОБА_1 не внесено, постановами суду від 26.10.2020 та 12.02.2021, направленням на огляд від 04.04.2021, письмовими поясненнями свідків та іншими письмовими матеріалами справи.

Частина третя статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинене особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за вищевказані правопорушення.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до абз.2 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 будучи особою, яка двічі піддавалася адміністративному стягненню за ст.130 КУпАП, знов не виконав зазначені вимоги Правил дорожнього руху, таким чином його провина у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП доведена в повному обсязі.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху та ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з п.28 постанови Пленуму Верховного Суду України 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КУпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Санкція ч.3 ст.130 КУпАП також передбачає стягнення для водіїв та інших осіб.

Згідно з довідкою інспектора сектору адміністративної практики Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області за обліками Національних автоматизовано-інформаційних систем «ЦУНАМІ», «НАІС» 26.10.2020 та 12.02.2021 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.130 КУпАП та накладені стягнення у виді штрафів у розмірі 40800 грн. відповідно, посвідчення водія останній не отримував.

Належність транспортного засобу ОСОБА_1 , поліцейським не встановлено. Відтак, відсутня можливість прийняття рішення про його конфіскацію.

Таким чином, ОСОБА_1 не є водієм в розумінні вказаного законодавчо визначеного терміну.

Відповідно ст. ст. 23, 33 КУпАП, при призначенні покарання суд враховує характер вчинених правопорушень, та зауважує що протиправність поведінки ОСОБА_1 має чіткий багаторазово повторюваний характер; відомості про особу офіційно не працевлаштований, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності.

Вирішуючи відповідно до ст.34 КУпАП питання наявності обставин, що пом`якшують відповідальність, суд підкреслює, що щире каяття може мати місце, якщо воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, висловленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалася.

Однак, поведінка ОСОБА_1 на думку суду, свідчить про недостатнє усвідомлення протиправного характеру поведінки, відсутність у особи належних висновків щодо необхідності виправлення, а відтак і про відсутність щирого каяття.

Зваживши в сукупності наведені обставини та пам`ятаючи, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, суд дійшов висновку, що неодноразове застосування штрафу за постановами суду до ОСОБА_1 було недостатнім для його виправлення, тому відносно ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення найбільш суворого виду - адміністративний арешт, в межах санкції ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини від 30.10.2014 року, а саме правову позицію у справі «Швидка проти України» (заява №17888/12), з метою недопущення порушення права особи на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним, закріплене у статті 2 Протоколу 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає за необхідне окремо наголосити, що дана постанова набирає законної сили і відповідно підлягає виконанню лише після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, або після розгляду апеляційної скарги, якщо апеляційним судом постанову не скасовано.

Відповідно до частини другої статті 300 КУпАП, орган Національної поліції забезпечує виконання постанови про адміністративний арешт у порядку, встановленому законами України.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується, особою, на яку накладено таке стягнення в розмірі, передбаченому п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме, 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-35, 36, 40-1, ч. 3 ст.130, ст.ст. 245, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п.5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 15 (п`ятнадцять) діб.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Стягнення у виді адміністративного арешту виконувати після набрання постановою судді законної сили.

Після набрання законної сили постанову направити до Відділу поліції №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області для забезпечення виконання постанови про адміністративний арешт у порядку, встановленому законами України.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області протягом 10 (десяти) днів з моменту винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців після набрання нею законної сили.

Суддя Г.В. Ткач