Справа № 462/7734/20 Головуючий у 1 інстанції: Гедз Б.М.
Провадження № 33/811/367/21 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі: судді апеляційного суду Гончарук Л.Я., за участі ОСОБА_1 та його захисника Канатаєвої Т.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 18 лютого 2021 року,

встановив:

цією постановою, визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та обрано йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. судового збору.

Згідно постанови, ОСОБА_1 21.11.2020 року о 13.50 год. за адресою м. Львів, вул. Любінська, 92 керував автомобілем марки «Mitsubishi Colt», номерний знак НОМЕР_1 , згідно висновку лікаря-нарколога КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» № 001077 від 21.11.2020 року, в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі №462/7734/20 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, відносно нього, ОСОБА_1 , у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови не взято до уваги та не надано оцінки його доводам, поясненням та доказам, також не з`ясовано всіх обставин справи та не надано належної оцінки усім доказам, що містяться в матеріалах справи №462/7734/20 на предмет їх належності, достатності та допустимості, у зв`язку з чим повідомляю наступне.

Зазначає, що він та ОСОБА_3 надали свої пояснення з приводу вищевикладеного, пояснивши працівникам поліції, а згодом і суду першої інстанції, який прийняв оскаржувану постанову, що саме ОСОБА_3 керувала автомобілем марки Mitsubishi Colt, державний номерний знак НОМЕР_1 , а не ОСОБА_1 . Однак, працівники поліції повідомили, що слді їхати в заклад охорони здоров`я та пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння. Окрім цього, працівники поліції наполягали, що огляд має бути проведений саме в закладі охорони здоров`я.

Після цього, він, ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 разом з працівниками поліції поїхали до Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень», де, з 15.05 до 15.35 години був проведений огляд, на встановлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Після проведеного огляду було складено Висновок №001076 від 21.11.2020 року відносно ОСОБА_3 та Висновок №001077 від 21.11.2020 року відносно ОСОБА_1 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Біля 15 год. 45 хв. вони разом з працівниками поліції покинули заклад охорони здоров`я, та поїхали за адресою, де був припаркований наш автомобіль марки Mitsubishi Colt, державний номерний знак НОМЕР_1 , а саме: м. Львів, вул. Окружна, 56.

Близько 17 год. 00 хв. працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №193350 від 21.11.2020 року, згідно якого, ОСОБА_1 , 21.11.2020 року о 13 годині 50 хвилині в м. Львів, вул. Любінська, 92 керував автомобілем Mitsubishi Colt, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря-нарколога №001077 від 21.11.2020 p., чим порушив вимоги П.2.9.А Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 І-СУпАП.

Також, в цей же час, були складені протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №539055 від 21.11.2020 року, згідно якого, ОСОБА_3 , 21.11.2020 року о 13 годині 50 хвилині вул. Львів, вул.Любінська, 92 керуючи транспортним засобом Mitsubishi Colt, державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідно не зреагувала на зміну дорожньої обстановки, не переконалась в безпеці маневру, при виникненні небезпеки для руху не вжила заходів для зупинення транспортного засобу та скоїла зіткнення зі стовпом електроопори. При ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила вимоги П.2.З.Б. 10.і., 12.3 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП, та протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №539056 від 21.11.2020 року, згідно якого. ОСОБА_3 , 21.11.2020 року о 13 годині 50 хвилині в м. Львів, вул. Любінська, 92 керуючи транспортним засобом Mitsubishi Colt, державний номерний знак НОМЕР_1 , скоївши ДТП, а саме наїзд на стовп електроопори, не залишилась на місці пригоди, чим порушила вимоги п.2.10 А Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 122-4 КУпАП.

Крім цього, апелянт стверджує, що висновок суду суперечить матеріалам справи, оскільки: час складання протоколу серії ДПР18 №193350 від 21.11.2020 року зазначений 16 год. 00 хв., тоді як в цей час він разом із дружиною та працівниками поліції їхали із закладу охорони здоров`я, а протокол був складений близько 17 год. 00 хв., та ознайомлено ОСОБА_1 , з його змістом о 17 год. 23 хв., що підтверджується записами з нагрудних відеокамер працівників поліції; місце складання протоколу вказане м. Львів, вул. Окружна, 80/2, однак протокол був складений за місцем зупинки автомобіля марки Mitsubishi Colt, державний номерний знак НОМЕР_1 , а саме: м. Львів, вул. Окружна, 56, що також підтверджується записами з нагрудних відеокамер, де працівник поліції вказує на місце зупинки; місце та час вчинення адміністративного правопорушення, а також автомобіль, яким нібито керував ОСОБА_1 , ідентичні місцю, часу та автомобілю, які вказані в протоколах серії ДПР18 №539055 та №539056, які складені відносно ОСОБА_3 , однак він не міг керувати автомобілем одночасно із своєю дружиною. Окрім цього, зі слів працівників поліції, він нібито сів за кермо автомобіля після скоєного ДТП, яке відбулося по вулиці Яворницькій, а не Любінській 92, як вказано в протоколі (підтверджується схемою місця ДТП №1 долученої до матеріалів справи №462/7734/20 у судовому засіданні, яке відбулося 17.02.2021 p.); в графі «Свідки» вказано «не залучались», тоді як в графі «До протоколу додається» вказано «пояснення двох свідків», проте прізвища, адреси та підписи свідків відсутні; в протоколі вказано, що до нього додаються «пояснення пасажира», тобто в протоколі серії ДПР18 №193350 від 21.11.2020 року він зазначений одночасно як пасажир так і водій. Також, працівники поліції не роз`яснювали йому зміст статті 63 Конституції України щодо права відмовитися надавати свідчення щодо себе та членів сім`ї.

Суд першої інстанції, посилаючись на наявність його підпису у протоколі серії ДПР18 №193350 від 21.11.2020 p.. безпідставно не врахував його пояснення та докази, які їх підтверджують, про те. що він не погоджувався підписувати протокол, так як не згідний був із його змістом, однак працівники поліції вдавшись до маніпуляцій та скориставшись його незнанням законодавства змусили його підписати.

Також, судом першої інстанції в оскаржуваній постанові не надано оцінки та не наведено мотивів відхилення доказів, які були долучені в судовому засіданні 17.02.2021 p., а саме схеми місця ДТП №1 та схеми №2, які складені 21.11.2020 р. молодшим лейтенантом поліції Голубцем Ю.І., які безпосередньо стосуються інкримінованого йому адміністративного правопорушення, що суперечить завданню провадженням у справах про адміністративні правопорушення, та підтверджує порушення судом норм процесуального права.

Звертає увагу, що судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що в рапорті від 21.11.2020 p., складеному молодшим лейтенантом поліції Голобцем Ю.І., вказано адреса зіткнення: м. Львів, вул. Любінська, 98: у протоколі серії ДПР18 №193350 від 21.11.2020 року, складеному молодшим лейтенантом поліції Голобцем Ю.І.. вказана адреса: м. Львів, вул. Любінська, 92, а в схемі місця ДТП №1 від 21.11.2020 p., складеній молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 , місце зіткнення відображене по вул. Яворницького.

Вказує, що з урахування всіх розбіжностей у вищенаведених матеріалах, які складені однією і тією ж особою, він та його захисник наголошували суду, що працівниками поліції не було з`ясовано та встановлено всіх фактичних обставин, тому такі докази не є достатніми та належними, які б не викликали жодних сумнів вчинення мною адміністративного правопорушення. Проте, судом першої інстанції не наведено мотивів відхилення вказаних аргументів та проігноровано вищенаведені розбіжності.

Щодо пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , вказує, що в оскаржуваній постанові зазначено «що у вказаних письмових поясненнях міститься запис про те, що такі записані зі слів свідків, пояснення засвідчені особистими підписами свідків, зауваження свідків до записаних з їх слів пояснень відсутні», однак суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги його та захисника зауваження, що працівник поліції не відбирав такі свідчення у очевидців, а самостійно їх написав, що підтверджується самими поясненнями, оскільки такі за змістом майже ідентичні один до одного та написані одним почерком. Більше того, суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що вказані особи, плутаючись у своїх показаннях, повідомили зовсім інші обставині, ніж ті, що написав працівник поліції, вказавши «помінялася жінка з чоловіком, а потім ще той третій помінявся».

Наголошує, що в матеріалах справи №462/7734/20 містяться компактдиски з відеозаписами, на яких не зафіксовано сам момент керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, натомість, вбачається, що свідки в своїх свідченнях плутаються, точно вказати хто їхав за кермом автомобіля марки Mitsubishi Colt, державний номерний знак НОМЕР_1 , 21.11.2020 р. о 13.50 год., не можуть, окрім того, відео знімалося не безперервно, працівники поліції періодично вимикали/вмикали нагрудні камери, чим прямо порушили вимоги Інструкцією №1026.

Крім цього зазначає, що у висновку №001077 від 21.11.2020 року відносно ОСОБА_1 відсутня відмітка про наявність направлення на огляд, також таке направлення не долучене до матеріалів справи №462/7734/20.

Заслухавши виступ ОСОБА_1 та його захисника Канатаєвої Т.О., які підтримали подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що така не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом, а відповідно до ст. 268 цього Кодексу, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП, зокрема, передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.9. а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у вчиненні адмiнiстративного правопорушення підтверджується даними, які містяться в протоколом про адміністратвине правопорушення серії ДПР18 № 193350 від 21.11.2020 року, рапортом поліцейського Голубець Ю. від 21.11.2020 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та відеозаписом події з нагрудних камер працівників поліції, який долучений до матеріалів протоколу.

Як встановлено апеляційним судом, працівниками поліції ОСОБА_2 була висловлена законна вимога про проведення огляду на стан сп`яніння, а саме з дотриманням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України №1425/735 від 09.11.2015 року.

Безпідставним є посилання в апеляційній скарзі про те, що в матеріалах справи немає доказів, що ОСОБА_2 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, такі спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, які узгоджуються між собою, які детально проаналізовані суддею суду першої інстанції та достовірність яких в судді апеляційного суду не викликає сумнівів. При цьому, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, ДТП вчинила його дружина ОСОБА_3 , після ДТП він сів за кермо автомобіля, оскільки такий скочувався назад.

Щодо викладених в апеляційній скарзі доводів про розбіжності в матеріалах справи, як на підставу скасування постанови судді при апеляційному розгляді свого підтвердження не знайшли, так, стосовно твердження апелянта про те, що протокол було складено не о 16.00 год., а на годину пізніше, то такі підставою для скасування оскаржуваної постанови бути не можуть, щодо доводів апелянта з приводу того, що письмові пояснення свідків були складені працівником поліції, то у вказаних письмових поясненнях міститься запис про те, що такі записані зі слів свідків, пояснення засвідчені особистими підписами свідків, зауваження свідків до записаних з їх слів пояснень відсутні. При цьому, згідно вказаних пояснень, в момент вчинення наїзду на електроопору автомобілем «Mitsubishi Colt» за кермом перебувала жінка, пізніше встановлена як ОСОБА_3 , після події ДТП замість жінки на місце водія за кермо автомобіля пересів пасажир автомобіля, відтак доводи про не вказання даних свідків в протоколі є безпідставними, оскільки такі при освідуванні ОСОБА_1 присутні не були.

Враховуючи вищенаведене, суддя апеляційного суду приходить до переконання, що рішення судді місцевого суду грунтується на основі всебічно, повно та об`єктивно з`ясованих обставин справи, вина ОСОБА_1 доводиться допустимими, належними та достатніми доказами у справі.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було здобуто, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Суддя місцевого суду обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення і наклав стягнення з урахуванням положень ст. 33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, що є необхідним і достатнім та відповідає меті адміністративного стягнення.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, відтак підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 18 лютого 2021 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гончарук Л.Я.