ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Олійнича Ю.В. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 05 квітня 2021 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , - визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП (станом на момент вчинення правопорушення) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. судового збору.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 28 лютого 2021 року о 22 год. 10 хв., в с. Тереблече по вул. Головна, Чернівецького району Чернівецької області, керував автомобілем марки «Део Ланос» з реєстраційним номерним знаком « НОМЕР_1 », в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у Глибоцькій ЦРЛ, висновок №627 від 28.02.2021 року. Вказаними діями ОСОБА_1 , порушив вимоги п.2.9А ПДР України.

На вказану постанову суду, адвокат Олійнич Ю.В. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій не згідний із зазначеною постановою, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального права, є незаконною та підлягає скасуванню.

Стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений з порушенням норм матеріального та процесуального

ЄУНСС №715/485/21 Головуючий у І інстанції: Цуренко В.А.

Провадження №33/822/217/21 Суддя-доповідач: Станковська Г.А.

Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП

права, при цьому, посадова особа, яка розглядала цей протокол, неповно з`ясувала усі фактичні обставини справи та не дослідила і не надала належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяла повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому даний протокол не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Зазначає, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Однак, в протоколі не зазначено жодної із ознак.

Крім того, вказує, що під час проведення освідування ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу свідків не було. Останній не відмовлявся від проходження огляду на місці зупинки і не вимагав освідування в лікарській установі.

За таких обставин, вважає, що працівниками поліції не доведено належними та допустимими доказами факт керування автомобілем ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, а тому в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим, постанова районного суду підлягає скасуванню, а провадження закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Громадянин ОСОБА_1 та його адвокат Олійнич Ю.В в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилися, хоча належним чином були сповіщені про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення судового розгляду в суд не подавали. Однак, неявка вказаних оіоб у відповідності до вимог ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з положеннями ч.7 ст. 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги сторони захисту, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно до п.2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідальність за невиконання зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Стаття 251 КУпАП, регламентує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджені сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, які покладені в основу прийнятого судом рішення, є правильними і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Заперечення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не можуть бути взяті апеляційним судом до уваги та доводяться наступними доказами.

Так, винуватість ОСОБА_1 доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №126597 від 28.02.2021 року. З якого вбачається, що 28 лютого 2021 року о 22 год. 10 хв., в с. Тереблече по вул. Головна, Чернівецького району Чернівецької області, керував т/з «Део Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога в смт. Глибока по вул.. Шевченка, порушив вимоги п.2.9А ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Даний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, чітко викладено суть правопорушення. Крім того, викладені в ньому обставини були засвідчені підписами двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..

Також, згідно протоколу, у ОСОБА_1 було тимчасово вилучені документи, а саме посвідчення водія НОМЕР_2 від 05.09.2008 р., видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом НОМЕР_3 . Транспортний засіб залишено по місцю вчинення правопорушення.

Будь-яких пояснень в протоколі ОСОБА_1 не висловив, зі змістом ст. 63 Конституції України ознайомлений, протокол власноручно підписав.

В поясненні до протоколу, ОСОБА_1 зазначив, що 28.02.2021 р. близько 19.00 перебуваючи за місцем свого проживання, випив 0,5 л. пива, після чого на власному автомобілі поїхав у магазин в с. Тереблече, де був зупинений працівниками поліції.

Відповідно до розділу І п.6. Інструкції №1452/735 - огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачаться, що огляд був проведений у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Огляд був проведений за допомогою газоаналізатора Драгер «AREM-0048» у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..

З висновку №627 від 28.02.2021 р. лікаря ОСОБА_4 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, результат огляду склав 2,3 проміле. Висновок підписано лікарем ОСОБА_4 та закріплено печаткою. З даним висновком погодився ОСОБА_1 , підписавши його особисто, без жодних заперечень щодо результатів висновку чи зауважень до проведення не надав.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що вищенаведені докази є належними та допустимими й доводять ту обставину, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у зазначеному місці та у зазначений в протоколі час в стані алкогольного сп`яніння.

Що стосується доводів апелянта про те, що процедурі огляду на стан сп`яніння мала передувати конкретна підстава для зупинки транспортного засобу поліцейським, то такі твердження захисту не заслуговують на увагу суду та нічим не спростовані.

Оскільки, як вбачається з матеріалів справи, постановою серії БАБ №057743 від 28 лютого 2021 року, водій ОСОБА_1 керуючи т/з т/з «Део Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 у якого не освітлювався задній державний номерний знак, чим порошив п.2.9В ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст. 121 КУпАП, що і стало наслідком зупинки цього транспортного засобу, а в подальшому було виявлено, що ОСОБА_1 перебуває з ознаками алкогольного сп`яніння. Даних про оскарження цієї постанови не має.

Крім того, в матеріалах справи наявне клопотання захисника Олійнича Ю.В. в інтересах ОСОБА_1 щодо невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення ОБ №126597 від 28.02.2021 року вимогам КУпАП та закриття провадження у звязку із відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в якому містяться доводи аналогічні тим, що наведені в апеляційній скарзі сторони захисту, та які були предметом дослідження судом першої інстанції.

Однак, суд відхилив такі доводи захисника Олійнича Ю.В. й надав відповідне обґрунтування в цій частині, з яким погоджується й суд апеляційної інстанції.

За таких обставин, твердження апелянта в частині того, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України, не заслуговують на увагу суду та є нічим іншим, як способом уникнення відповідальності останнього.

Так, вина ОСОБА_1 , повністю доведена матеріали справи, які підтверджують стан сп`яніння останнього, при цьому були надані для ознайомлення апелянту, однак будь-яких скарг чи зауважень на дії працівників поліції учасниками надано не було. Більш того, матеріали справи не містять жодних клопотань про те, що ОСОБА_1 не згідний із результатами проведеного огляду та бажає повторно пройти дослідження на стан сп`яніння.

Отже, зважаючи на наведені докази по справі, апеляційний суд приходить до переконливого висновку, що підстав вважати наявні в матеріалах справи докази невірними і неналежними, як на це посилається у своїй апеляційній скарзі апелянт, у суду немає, оскільки вони складені у відповідності до вимог законодавства та не спростовуються доводами наведеними захисником в апеляційній скарзі.

У п.52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Обґрунтовуючи своє рішення, суддя приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таким чином, працівниками поліції проведено огляд у відповідності до ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу чи швидкість реакції.

Районним судом вірно встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, а висновки суду першої інстанції про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи та спростовують доводи апелянта викладені в скарзі.

За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 , як того вимагає сторона захисту - немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Олійнича Ю.В. залишити без задоволення.

Постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 05 квітня 2021 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду Г.А. Станковська