Справа № 439/1513/20 Головуючий у 1 інстанції: Петейчук Б.М.
Провадження № 33/811/192/21 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі ОСОБА_1 , розглянувши в режимі відеоконференції її апеляційну скаргу на постанову судді Бродівського районного суду Львівської області від 26 січня 2021 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі восьми неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 136 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 , 30 жовтня 2020 року близько 09:50 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , перешкоджала слідчій проводити (розшуковій) дії, а саме обшуку, відмовлялася залишити приміщення квартири, у якій проводився обшук на прохання дізнавача ОСОБА_2 , чим вчинила злісну непокору розпорядженню поліцейського. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст.185 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить, скасувати оскаржувану постанову.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що оскаржувана постанова на її думку є незаконна, прийнята з порушенням норм чинного законодавства та без її участі. Наголошує на тому, що її в судові засідання суду першої інстанції ніхто не викликав, жодних повідомлень чи повісток вона не отримувала.

Під час проведення відео конференції Синицька Л.І. підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі. Зазначила, що жодного правопорушення не вчиняла, відстоювала справедливість та захищала господарів квартири АДРЕСА_2 , від незаконних дій працівників поліції. В суді першої інстанції присутньою не була, доповнила, що в судовому засіданні Львівського апеляційного суду її права не порушено, просила скасувати незаконне рішення суду першої інстанції.

Заслухавши особу, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, всебічно, повно та об`єктивно розглянув обставини справи.

Незважаючи на не визнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, така підтверджується сукупністю зібраних та перевірених судом доказів.

Протокол Серії АПР18 №710233 від 30.10.2020 відповідає вимогам ст.256 КУпАП, згідно якого ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Диспозицією ст. 185 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення - це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.

Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, виступають суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції (або члена громадського формування з охорони громадського порядку чи державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку) при виконанні ним службових обов`язків.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

Відтак, відповідно до ст. 185 Кодексу про адміністративні правопорушення злісна непокора повинна проявлятись у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обов`язків, або у відмові, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок. Слово «непокора» означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги. Саме на таке тлумачення посилається й Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011.

Згідно рапорту начальника СД Бродівського ВП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області Марії Білецької від 30.10.2020, останньою в присутності старшого оперуповноваженого СКП Бродівського ВП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області капітана поліції Хижука М.І., оперуповноваженого СКП Бродівського ВП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Громяка М.М. та техніка-криміналіста Бродівського ВП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області сержанта поліції Шикули А.П. на підставі ухвали слідчого судді Бродівського районного суду Львівської області Петейчука Б.М. від 22.10.2020 у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за №0000077 від 13.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, проведено обшук житлової квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , де без реєстрації проживає громадянин ОСОБА_3 .

В ході проведення обшуку за вказаною адресою на переконання власниці ОСОБА_4 про те, що в ході проведення слідчої (розшукової дії) буде присутній її адвокат, в приміщення квартири було допущено громадянку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_3 , яка на прохання надати документи, які б підтверджували її повноваження як захисника у кримінальному провадженні, відповідно до ст.50 КПК України, їх не надала, відповідно гр. ОСОБА_1 було неодноразово запропоновано залишити приміщення квартири, оскільки вона перешкоджала слідчій проводити необхідні (розшуковій) дії. На законну вимогу працівників поліції гр. ОСОБА_1 не реагувала та відмовлялась залишити приміщення квартири.

Аналогічні дані містяться у рапорті старшого оперуповноваженого СКП Бродівського ВП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області Михайла Хижука від 30.10.2020.

Дані обставини також підтвердили свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у своїх письмових поясненнях та зафіксовано на відеозаписі, що міститься у матеріалах справи (а.с.12).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у приміщенні житлової квартири, де проводилася слідча розшукова дія, а саме обшук житла. У ході проведення обшуку житла особи, працівники поліції, які були при виконанні своїх службових обов`язків, повідомили ОСОБА_1 , що під час проведення даної слідчої розшукової дії необхідно дотримуватися порядку та не перешкоджати працівникам поліції у проведенні обшуку. Проте ОСОБА_1 почала підвищувати голос та порушувати порядок проведення слідчої розшукової дії. У подальшому ОСОБА_1 , було надано законне розпорядження дізнавачем, який проводив дану слідчу розшукову дію, представитися. Однак всупереч даному законному розпорядженню дізнавача, ОСОБА_1 його проігнорувала та почала відтворювати поведінку, яка виражалася у зухвалій та зверхній формі спілкування із працівниками правоохоронних органів, вимозі до працівників поліції покинути приміщення квартири. Не отримавши жодної відповіді на розпорядження, враховуючи порушення та перешкоджання ОСОБА_1 у проведенні обшуку житла, дізнавач, ОСОБА_7 , постановила законну вимогу покинути приміщенні житлової квартири, де проводиться слідча розшукова дія обшук житла, яку дізнавач озвучила декілька разів. Однак ОСОБА_1 на неї жодним чином не відреагувала та вважала, що працівники поліції безпідставно перебувають у житловому приміщенні даної квартири, що формує собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Не знайшли свого підтвердження доводи про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 , оскільки згідно оскаржуваної постанови така була присутня під час розгляду справи 26 січня 2021 року та надала суду пояснення, про судові засідання повідомлялась належним чином. Тому доводи апелянта, її поведінка в судовому засіданні розцінюється як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за скоєне.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд вважає, що рішення судді першої інстанції про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, є законним й обґрунтованим, а її апеляційна скарга безпідставною, та не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Бродівського районного суду Львівської області від 26 січня 2021 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення без змін.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.