Справа № 219/1751/21
Провадження № 3/219/974/2021
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2021 року суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Лапченко О.М., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 відносно
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, начальника сховища групи забезпечення продовольством мобільного відділення забезпечення військової частини НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-15 ч.2 КпАП України,

встановив:
згідно протоколу про військове адміністративне правопорушення серії А1872 № 04 від 23 лютого 2021 року, складеного командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , 08 лютого 2021 року командир військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_1 під час перевірки внутрішньої служби парку військової частини НОМЕР_1 (містечка № НОМЕР_2 АДРЕСА_2 ), виявив наявність майна продовольчої служби в бортовому автомобілі ГАЗ-66 в/н НОМЕР_3 та в причіпному шасі НОМЕР_4 (ОАР) в/н НОМЕР_5 . В ході службового розслідування, яке проводилось у військовій частині, з`ясовано, що начальник сховища групи забезпечення продовольством мобільного відділення забезпечення військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_2 порушила вимоги статті 3.2.40 наказу Міністра оборони України № 300 від 16.07.1997, а саме: не правильне зберігання та не повну наявність матеріальних засобів на продовольчому складі, відсутність внутрішнього порядку на складі; статті 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ - кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; вимоги керівництва з організації зберігання продовольства, техніки та майна продовольчої служби Збройних Сил України затвердженого наказом НГШ ЗСУ від 12.12.2016 № 471. В результаті особистої недисциплінованості та безвідповідальності, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, завідомо знаючи про відповідальність, молодший сержант ОСОБА_2 зазначеними діями вчинила військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-15 КпАП України.
Згідно ст.278 КУпАП суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
За приписами ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, крім інших обов`язкових реквізитів, зазначається, зокрема, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.
При цьому суть адміністративного правопорушення має бути конкретною за змістом, викладеною з урахуванням суб`єктивних та об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, передбачених ч.2 ст.172-15 КУпАП.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.
Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона).
Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.
Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02 березня 2021 року адміністративний матеріал відносно ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-15 ч.2 КпАП України, був повернутий командиру військової частини НОМЕР_1 для дооформлення, виходячи з наступного.
Так, суть адміністративного правопорушення була викладена в загальних рисах без конкретизації об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-15 ч.3 КУпАП, зокрема, в протоколі чітко не визначено дату, час вчинення адміністративного правопорушення та зазначене неконкретне місце вчинення правопорушення.
Як вбачається з диспозиції ч.2 ст.172-15 КУпАП відповідальність за нею настає за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
З об`єктивної сторони правопорушення характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби та суспільно небезпечними наслідками, які можуть настати в результаті цього.
Недбале ставлення до служби означає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.
Положеннями ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, що військовослужбовці зобов`язані свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
З матеріалів справи, яка надійшла до суду про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 172-15 ч.2 КУпАП вбачається, що в ході службового розслідування, яке проводилось у військовій частині, з`ясовано, що начальник сховища групи забезпечення продовольством мобільного відділення забезпечення військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_2 порушила вимоги статті 3.2.40 наказу Міністра оборони України № 300 від 16.07.1997, а саме: не правильне зберігання та не повну наявність матеріальних засобів на продовольчому складі, відсутність внутрішнього порядку на складі; вимоги керівництва з організації зберігання продовольства, техніки та майна продовольчої служби Збройних Сил України затвердженого наказом НГШ ЗСУ від 12.12.2016 № 471.
Між тим, до матеріалів справи не було додано доказів на підтвердження обставин вчинення правопорушення, викладеного в протоколі, не зазначені які саме суспільно небезпечні наслідки настали в результаті цього, суть порушення, викладена у протоколі відносно ОСОБА_2 , не відповідала диспозиції ч.2 ст. 172-15 КУпАП та не містила всіх ознак об`єктивної сторони даного правопорушення.
Автор протоколу зазначав, що молодший сержант ОСОБА_2 порушила вимоги статті 3.2.40 наказу Міністра оборони України № 300 від 16.07.1997, а саме: не правильне зберігання та не повну наявність матеріальних засобів на продовольчому складі, відсутність внутрішнього порядку на складі; вимоги керівництва з організації зберігання продовольства, техніки та майна продовольчої служби Збройних Сил України затвердженого наказом НГШ ЗСУ від 12.12.2016 № 471.
Так, суду не були надані матеріали перевірки внутрішнього або службового розслідування (за наявності) за фактом недбалого ставлення до служби, яке проводилось у військовій частині, та які саме суспільно небезпечні наслідки настали в результаті цього, не були долучені належним чином завірені копії наказу, витягу зі статуту внутрішньої служби ЗСУ, не зазначені які саме вимоги керівництва з організації зберігання продовольства, техніки та майна продовольчої служби Збройних Сил України затвердженого наказом НГШ ЗСУ від 12.12.2016 № 471 були порушені військовослужбовцем.
Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення в графі свідки правопорушення зазначені свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , однак матеріали справи не містять пояснення від свідків, чи відбирались пояснення у вказаних осіб по факту недбалого ставлення до військової служби.
Вище зазначені недоліки, допущені при складанні та оформленні адміністративного матеріалу позбавили суд можливості здійснити всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин правопорушення, як цього вимагає ст. 245 КУпАП.
Вказаний адміністративний матеріал був направлений до суду після доопрацювання, однак недоліки, які були зазначені в постанові суду, так і не були усунуті.
Так, до матеріалів справи додані матеріали службового розслідування від 19.02.2021 року стосовно факту недбалого зберігання продуктів продовольчої служби в транспортних засобах ГАЗ 66 військовий номер НОМЕР_3 та причепі ОАР військовий номер НОМЕР_6 , яке проводилось у військовій частині, згідно якого начальник сховища групи забезпечення продовольством мобільного відділення забезпечення військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_2 порушила вимоги статті 3.2.40 наказу Міністра оборони України № 300 від 16.07.1997, а саме: не правильне зберігання та не повну наявність матеріальних засобів на продовольчому складі, відсутність внутрішнього порядку на складі.
Відповідно до акту огляду майна продовольчої служби, що знаходились в ГАЗ 66 військовий номер НОМЕР_3 та причепі ОАР військовий номер НОМЕР_6 , за результатами перевірки встановлено, що продукти харчування в наявності, відповідають обліку продовольчої служби військової частини НОМЕР_1 та продовольчого складу і є придатними до подальшого використання, але зберігаються з порушенням вимог керівництва «З керівництва організації зберігання продовольства, техніки та майна продовольчої служби Збройних Сил України», затвердженого наказом начальника Генерального штабу Збройних сил України від 12.12.2016 року № 478.
Однак, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, суть адміністративного правопорушення, викладена в загальних рисах без конкретизації об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-15 ч.3 КУпАП, в протоколі чітко не визначено дату (або період) та час вчинення адміністративного правопорушення (в протоколі вказаний лише факт виявлення наявності майна в автомобілі), не зазначені які саме вимоги керівництва з організації зберігання продовольства, техніки та майна продовольчої служби Збройних Сил України затвердженого наказом НГШ ЗСУ від 12.12.2016 № 471, були порушені військовослужбовцем. Автор протоколу вказує, що ОСОБА_2 допустила неповну наявність матеріальних засобів на продовольчому складі, між тим, не вказує та не конкретизує, яких саме матеріальних засобів та в чому полягає неповнота вказаних засобів, не розкриває сутність посилання на відсутність внутрішнього порядку на складі (в чому це полягає).
Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.
Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі, фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).
У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.
У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). Суд зауважує, що рішення у справі «Карелін проти Росії» набрало законної сили.
Оскільки суд не має право самостійно збирати докази по справі, які підтверджують виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, та змінювати фабулу протоколу про адміністративне правопорушення, оцінивши надані суду докази, вважає за необхідне провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст. 172-15 ч.2, 268, 283, 284 КпАП України, суд,

постановив:

закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-15 ч.2 КпАП України, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя О.М.Лапченко