Номер провадження 3/638/186/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Грищенко І. О., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов із відділу поліції в метрополітені Головного управління Національної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м. Макіївці, Донецької області, громадянина України, студента III курсу Харківського державного автотранспортного коледжу, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації, що зазначена в протоколі: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , за ст. 44 3 КУпАП,

установив:

30.10.2020 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал із відділу поліції в метрополітені Головного управління Національної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 44 3 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення серія ВАБ 299556 від 28.10.2020 р. зазначається, що 28.10.2020 р. о 17:26 год. громадянин ОСОБА_1 перебував у громадському транспорті, на платформі станції «Історичний музей», без вдягнутого засобу індивідуального захисту, зокрема респіратора чи маски, що закривають ніс та рот, чим порушив правила карантину згідно п. п. 1 п. 10 постанови КМУ від 22.07.2002 р. № 641, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 44 3 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно і належним чином.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення. Тим більше, ст. 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ст. 44 3 цього Кодексу без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

У своїх письмових поясненнях від 09.12.2020 р. ОСОБА_1 зазначає, що дійсно перебував на станції метро «Історичний музей» без вдягнутого засобу індивідуального захисту, який у нього був із собою, але він його зняв, оскільки він має вагу близько 130 кг. та йому необхідно було віддихатися. При призначенні судом покарання просить врахувати, що він є тимчасово переміщеною особою, неповнолітнім, навчається на денній формі у коледжі, не отримує стипендію та обмежитися попередженням.

Оцінюючи докази у сукупності, суд керується положеннями ст. ст. 251, 252 КУпАП.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин кожної справи, розглядаючи справу суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Винність ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами:

Протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАБ 299556 від 28.10.2020 р.

Рапортом поліцейського СПП № 2 ВП в метрополітені ГУ НП в Харківській області рядової поліції Каріни Гринько.

Поясненнями ОСОБА_1 від 28.10.2020 р., в яких він зазначає, що 28.10.2020 р. близько 17:25 год. він знаходився на платформі станції метро «Історичний музей» без одягнутої маски, бо забув її одягнути, після чого до нього підійшли працівники поліції та запросили до кімнати поліції, де і склали адміністративний протокол.

Поясненнями ОСОБА_2 від 28 жовтня 2020 року, в яких він зазначає, що 28.10.2020 р. біля 17:25 год. він знаходився на платформі станції метро «Історичний музей» і бачив як незнайомий йому раніше чоловік знаходився там же без маски, після чого до нього підійшли працівники поліції та запросили до кімнати поліції, куди і його запросили. В кімнаті чоловік назвався як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і пояснив, що забув одягнути маску. Відносно цього чоловіка був складений протокол за ст. 44 3 КУпАП.

Довідкою поліцейського СПП № 2 ВП в метрополітені ГУ НП в Харківській області рядової поліції Каріни Гринько від 28.10.2020 р.

Ілюстративним матеріалом до протоколу ВАБ 299556 про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 .

Так, статтею 44 3 КУпАП (в редакції, що діяла на час вчинення правопорушення) встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил карантину людей, санітарно гігієнічних, санітарно протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно гігієнічних, санітарно протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до вимог статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06 квітня 2000 року № 1645 III, карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, які і є відповідними правилами, відповідальність за порушення яких передбачена ст. 44 3 КУпАП.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID 19» установлено на усій території України карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України № 641 від 22 липня 2020 року (із змінами) установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом SARS CoV 2 (далі COVID 19), з 1 серпня до 31 грудня 2020 року на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі регіони) карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом SARS CoV 2» та від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом SARS CoV 2».

Підпунктом 1 пункту 10 Постанови КМУ від 22 липня 2020 року за № 641 (в редакції, що діяла на час вчинення правопорушення) передбачено, що на території України на період дії карантину забороняється: перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Положення вказаної постанови доведені до відома населення у встановленому законом порядку.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив правила, встановлені підпунктом 1 пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом SARS CoV 2» (в редакції, яка діяла на час вчинення правопорушення), тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44 3 КУпАП.

У той же час Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID 19)» № 1000 IX від 06.11.2020, який набрав чинності 21.11.2020, зміст ст. 44 3 КУпАП доповнено частиною другою, яка встановлює відповідальність за «перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно».

Відповідно ст. 94 Конституції України, закони стають обов`язковими та набувають законної сили негайно після офіційного прийняття й опублікування тексту закону, якщо інше не передбачено самим законом. При цьому набуття законом чинності означає, що із цього моменту ним повинні керуватися, виконувати його й дотримуватися всі юридичні та фізичні особи. Загальновизнаним є і те, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше. Тому втрата законом чинності означає, що із цього моменту він не може застосовуватися.

Конституція України, закріпивши у ч. 1 ст. 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права.

Закріплений в Конституції України принцип неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно правових актів узгоджується з міжнародно правовими актами, зокрема Міжнародним пактом про громадянські та політичні права (ст. 15), Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (ст. 7). Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність за вчинене правопорушення під час дії нормативно правового акту, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього. Також актом, який пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення є акт, що виключає з санкції більш суворі стягнення або додаткові стягнення.

Згідно ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Санкцією ч. 2 ст. 44 3 КУпАП (в редакції Закону України № 1000 IX від 06.11.2020) передбачено накладення адміністративного стягнення у виді штрафу від 10 до 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а ст. 44 3 КУпАП (в редакції Закону України № 530 IX від 17.03.2020) у виді штрафу на громадян від 1000 до 2000 і на посадових осіб від 2000 до 10000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, ч. 2 ст. 44 3 КУпАП (в редакції Закону України № 1000 IX від 06.11.2020), яка набрала чинності з 21.11.2020, встановлює відповідальність за теж саме діяння, що викладене у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення, але значно пом`якшує відповідальність за перебування у громадських місцях без засобів індивідуального захисту, тому має зворотну дію в часі.

При цьому необхідно зауважити, що вказаним вище Законом України № 1000 IX від 06.11.2020 зміни внесені також і у ст. 222 КУпАП в частині категорій адміністративних правопорушень, розгляд яких здійснюють органи Національної поліції доповнено «ч. 2 ст. 44 3».

За змістом ч. 1 ст. 221 КУпАП районні, районні у місті, міські чи міськрайонні суди (судді) розглядають справи про адміністративні правопорушення, вчинені особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, тому дана справа розглядається саме судом.

За змістом ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до ст. 24 1 КУпАП за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу:

1) зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого;

2) попередження;

3) догана або сувора догана;

4) передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.

Відповідно до ст. 13 КУпАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24 1 цього Кодексу.

У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 121 127, частинами першою, другою і третьою статті 130, статтею 139, частиною другою статті 156, статтями 173, 173 4, 174, 183 1, 185, 190 195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24 1 цього Кодексу.

Враховуючи, що ОСОБА_1 на час вчинення правопорушення було 17 років, він є студентом денної форми навчання Харківського державного автотранспортного коледжу, є внутрішньо переміщеною особою, тому суддя вважає доцільним накласти на правопорушницю адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 24 1, 33, 44 3, 221, 245, 251, 252, 280, 283 284 КУпАП, суддя

постановив:

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченою ч. 2 ст. 44 3 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у вигляді попередження.

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: