Житомирський апеляційний суд
Справа №274/1544/21 Головуючий у 1-й інст. Хоцька Л. М.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Бережна С.В., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Гуменюка О.В. розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Гуменюка О.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 березня 2021 року за ч.1 ст.130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого вантажником, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, -

в с т а н о в и в:

Постановою Бердичівського міськрайонного суду м.Житомира від 22 березня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання про передачу ОСОБА_1 на поруки Громадській організації «Бердичівська міська федерація футболу» для застосування до нього заходів громадського впливу.

Визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановлено стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Згідно постанови суду, 22.02.2021р. о 20 год. 24 хв. ОСОБА_1 в м. Бердичеві по вул. Новоіванівській, 9, керував автомобілем Skoda д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому порядку проводився в присутності двох свідків на приладі «Драгер».

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На прийняте судом рішення захисник Гуменюк О.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, а постанову суду скасувати та постановити нову, якою визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та звільнити його від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу ГО «Бердичівська міська федерація футболу» для застосування заходів громадського впливу. Як на підтаву поновлення строку посилається на те, що постанова суду не була вручена ОСОБА_2 в день її винесення та на цей час. З її змістом він ознайомився на сайті ЄДРСР після її оприлюднення 29.03.2021, що вказує на поважність пропуску строку на апеляційне оскарження. Зазначає, що за ст.21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу (в редакції на момент вчинення адміністративного правопорушення). У зв`язку із цим, відповідно до протоколу загальних зборів членів Громадської організації «Бердичівська міська федерація футболу» ч. 1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 вирішено взяти на поруки. В ході розгляду справи в суді першої інстанції ГО «Бердичівська міська федерація футболу» подано клопотання про передачу ОСОБА_1 на поруки трудового колективу. Зазначено, що попереджувальних цілей щодо ОСОБА_1 можливо досягти без адміністративного стягнення. Застосуванням такого заходу як громадський вплив, буде достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобігання вчинення нових правопорушень із звільненням її від адміністративної відповідальності у відповідності до вимог ст. 21 КУпАП. Разом з тим, відмовляючи в задоволенні даного клопотання суд прийшов до висновку, що воно є необгрунтованим, застосування такого заходу як громадський вплив, не буде достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУаАП мети. Вважає даний висновок суду здійснений без врахування всіх обставин справи, поверхневим та є помилковим. Враховуючи те, що ОСОБА_2 своїми діями не завдав будь-якої значної шкоди державному або громадському порядку, правам і свободам громадян, з пояснень останнього та матеріалів адміністративного провадження вбачається, що він під час перевірки визнав вину, відразу сплатив штраф згідно постанови від 22.02.2021 за порушення ч.6 ст.121 КУпАП, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, з урахуванням того, що стягнення у виді штрафу поставить його у скрутне матеріальне становище, можна прийти до висновку, що дане правопорушення не становить великої суспільної шкідливості, не завдало збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам і є малозначним. З урахуванням вказаних обставин щодо ОСОБА_2 можливо застосувати положення ст. 22 КУпАП, з оголошенням йому усного зауваження, що буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових правопорушень.

З метою надання доступу до правосуддя, апеляційний суд вважаж за доцільне в даному випадку поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду відповідно до положень ст.ст. 289,294 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги по суті, то слід зазначити наступне.

В судовому засіданні під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 та захисник Гуменюк О.В. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з викладених в ній мотивів. ОСОБА_1 зазначив, що вчинив зазначене правопорушення вперше, пояснити свою поведінку не може, щиро кається у вчиненому та просить задовольнити клопотання громадської організації.

Заслухавши пояснення та доводи ОСОБА_1 та захисника Гуменюка О.В., перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи вирішуючи дану справу, суд першої інстанції врахував вимоги зазначених вище норм, та положень ст.ст.245, 251, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КупАП, встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил Дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за порушення ним п. 2.5 Правил, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає ст.ст.283,284 КУпАП та апелянтом не оскаржується.

Що стосується питання застосування до правопорушника стягнення та вирішення клопотання сторони захисту про застосування ст. 21 КУпАП, апеляційний суд вважає за небхідне зазначити, що при вирішенні клопотання захисника Гуменюка О.В. про передачу справи ОСОБА_1 на розгляд громадській організації для застосування до нього заходів громадського впливу судом першої інтсанції було враховано те, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є одним з найнебезпечніших і найважчих правопорушень з адміністративних правопорушень на транспорті, оскільки транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки і керування ним в стані сп`яніння є небезпечним як для самої особи водія, так і для інших учасників дорожнього руху та становить велику суспільну небезпеку.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Наявність клопотання про передачу матеріали адміністративної справи на розгляд громадській організації для застосування до ОСОБА_1 заходів громадського впливу та щире каяття ОСОБА_1 не є безумовною підставою для звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративної відповідальності. Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

Застосування до правопорушника положень ст. 21 КУпАП є правом, а не обов`язком органу (посадової особи), уповноваженого вирішувати справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з наданої громадської організації характеристики, голова ГО «БМФФ» претензій до ОСОБА_1 немає та згідно виписки з протоколу №1, засідання загальних зборів членів ГО «Бердичівська міська федерація футболу» вирішили взяти ОСОБА_1 на поруки для вжиття до нього заходів громадського впливу.

Відповідно до характеристики МК ВЖРЕП №7 м. Бердичева від 22.03.2021 року за час проживання за адресою: АДРЕСА_1 , скарг від сусідів не надходило.

Однак, з урахуванням суспільної небезпеки вчиненого діяння, грубого порушення правил дорожнього руху, вчинення його умисно особою, яка керує джерелом підвищеної небезпеки у вечірній час доби, коли посилюється жвавість руху транспорту на дорогах у місті, маючи значний ступінь сп`яніння, а також того, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУАП, відноситься до категорії підвищеної суспільної небезпечності, оскільки керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння може привести до тяжких наслідків, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про неможливість в даному випадку задоволення клопотання про передачу ОСОБА_1 на поруки громадської організації, виходячи в тому числі із того що, ні клопотання про передачу на поруки, ні протокол зборів громадської організації не містять конкретних зобов`язань, які бере на себе вказаний колектив для здійснення заходів громадського впливу, спрямованих на недопущення вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень. Клопотання громадської організації «Бердичівська міська федерація футболу» необґрунтоване, відсутні докази наявності впливу на нього громадською організацією, з метою його перевиховання і виправлення шляхом залучення до активної роботи, участі у громадських роботах, проведення профілактичної роботи, перевірки дотримання ним правил співжиття в побуті та громадських місяцях, що є безумовними підставами для передачі на поруки громадської організації, а також зобов`язання громадської організації повідомляти про проведені заходи громадського випливу та будь-які випадки ухилення ним від заходів виховного характеру.

В той же час, особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисником не наведені виняткові обставини, за яких було скоєно таке правопорушення, та наявність яких істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого адміністративного правопорушення, сукупність яких поза всяким розумним сумнівом свідчила б про те, що до нього доцільно застосувати саме захід громадського впливу.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_2 своїми діями не завдав будь-якої значної шкоди державному або громадському порядку, правам і свободам громадян, визнав вину, відразу сплатив штраф згідно постанови від 22.02.2021 за порушення ч.6 ст.121 КУпАП, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, з урахуванням того, що стягнення у виді штрафу поставить його у скрутне матеріальне становище, не можуть бути в даному випадку враховуючи всі обставини провадження, в тому числі перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля у вечірній час доби під час підвищеної жвавості руху транспортних засобів у стані алкогольного сп`яніння з результатом 1, 37 проміле, що не може свідчити про малозначність вчиненого ним діяння, відтак не може бути підставою для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації для застосування заходів громадського впливу.

Посилання автора апеляційної скарги на те, що судом не було враховано усі обставини, які мають значення для позитивного вирішення клопотання сторони захисту, а також на те, що в аналогічних справах зазначеним суддею такі клопотання вирішувалися на користь сторони захисту, не можуть бути підставою для скасування рішення суду в цій частині та безумовної передачі даної справи на вирішення громадської організації. Судом детально проаналізовано обставини саме зазначеного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , обставини, що характеризують його особу , а також обставини, які впливають на рішення суду, чи достатньо в даному випадку буде застосування до правопорушника засобів громадського впливу саме тією громадською організацією, членом якої він є, та клопотання від якої надійшло до суду, та виходячи з наведених обставин цілком обгрунтовано та вмотивовано прийнято рішення про відмову в задоволенні такого клопотання. При цьому прийняття судом рішення про задоволення таких клопотань в інших справах не може бути підставою для обов`язкового задоволення такого клопотання саме в даній справі, враховуючи безпрецедентність судового провадження в Україні та прийняття судом рішення в кожній конкретній справі виходячи з конкретних обставин вчинення правопорушення та особи правопорушника.

Таким чином доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Всі доводи апеляційної скарги щодо обставин, які на думку сторони захисту впливають на позитивне вирушення клопотання про застосування положень ст. 21 КУпАП, були предметом розгляду справи в суді першої інстанції та перевірені під час апеляційного розгляду справи.

З огляду на викладене, підстав для скасування постанови суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, та звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів адміністративної справи на розгляд громадської організації, апеляційний суд не вбачає, оскільки це не буде відповідати меті накладання адміністративного стягнення , зазначеній в ст. 23 КупАП в даному випадку, постанова суду є законною та обгрунтованою.

Керуючись ст. ст. 285, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Поновити захиснику Гуменюку О.В. строк на апеляційне оскарження постанови Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 березня 2021 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційну скаргу захисника Гуменюка О.В. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 березня 2021 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: