КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 року суддя Київського апеляційного суду Нежура В.А. розглянув матеріали справи про адміністративне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Алфімовим Олексієм Валентиновичем, який діє на підставі договору, на постанову Печерського районного суду м. Києва від 18 грудня 2020 року, якою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 18.12.2020 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП визнано остаточне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 10 200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік (а.с. 37).

Не погоджуючись із постановою, ОСОБА_1 , через свого представника, подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що суддя першої інстанції, під час розгляду справи, невірно встановив фактичні обставини справи, а саме те, що ОСОБА_1 о 00:55 год. після вчинення ДТП керував транспортним засобом.

Вказує, що в зв`язку з погіршенням стану здоров`я, з 15.12.2020 знаходився на лікарняному з ознаками хвороби на корона вірусну інфекцію COVID-2019,тому не міг прибути в судове засідання 18.12.2020, з метою особистої участі у ньому. В той час, як суддя не прийнявши до уваги подане представником ОСОБА_1 клопотання про відкладення розгляду справи, позбавила його можливості скористатися своїм правом на справедливий та об`єктивний розгляд справи, а також надати суду свої пояснення та докази невинуватості.

Крім того, звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що саме ОСОБА_1 , а не інша особа, керував транспортним засобом та скоїла ДТП, а також що взагалі мало місце ДТП, оскільки ніким не було допущено порушень ПДР, а в автомобілі лише сталася технічна поломка переднього лівого колеса, в результаті чого не було заподіяно будь-яких пошкоджень транспортних засобів.

Разом з апеляційною скаргою подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому зазначається, що у день проголошення постанови, копію повного тексту оскаржуваного рішення апелянтом отримано не було. На початку січня 2021 року ОСОБА_1 неодноразово звертався із заявами до суду першої інстанції для отримання копії постанови, однак відповіді на подані заяви не отримав. Помічником судді було повідомлено, що повний текст постанови буде виготовлено не раніше 15.01.2021, оскільки суддя перебуває у черговій відпустці. 19.01.2021 секретар судового засідання у телефонній розмові повідомила про виготовлення повного тексту оскаржуваної постанови, та у той же день, представник заявника отримав її наручно в приміщені суду. Апеляційну скаргу було направлено засобами поштового зв`язку до суду першої інстанції 26.01.2021.

Постановою Київського апеляційного суду від 19.02.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через його представника, було повернуто особі, яка її подала, в зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують повноваження адвоката (а.с. 78-79).

Про прийняту постанову до 10.03.2021 апелянту відомо не було, засобами поштового зв`язку не надходила, ознайомився з повним текстом з сайту єдиного державного реєстру судових рішень. В зв`язку з вищевикладеним просив поновити строк на апеляційне оскарження (а.с. 84-96).

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник Алфімов О.В. підтримали подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Перевіривши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова суду першої інстанції винесена 18.12.2020, тому останній день строку на апеляційне оскарження припадає на 28.12.2020. Однак, апеляційна скарга ОСОБА_1 подана до суду першої інстанції 26.01.2021, тобто з пропуском встановленого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Таким чином, строк на апеляційне оскарження ОСОБА_1 пропущено не з його вини. В матеріалах справи наявні чисельні звернення апелянта та його представника до суду першої інстанції про надання копії повного тексту оскаржуваної постанови, однак заяви залишені без відповіді. Також, у справі міститься розписка адвоката Алфімова О.В. про отримання копії постанови від 18.12.2020, яка датується 19.01.2021.

В перше апеляційну скаргу було направлено до суду першої інстанції 26.01.2021, тобто десятиденний строк на звернення з апеляційною скаргою, з моменту отримання оскаржуваної постанови, апелянтом пропущено не було.

Постановою Київського апеляційного суду від 19.02.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 було повернуто особі, яка її подала. Відомостей про отримання ОСОБА_1 або його представником, копії вищезазначеної постанови матеріали справи не містять. З відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що постанова апеляційного суду була зареєстрована на сайті 28.02.2021 та оприлюднена 01.03.2021.

Отже, причини пропуску строку ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції є поважними, тому прихожу до висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 18.12.2020, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо наявності винуватості ОСОБА_1 за склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, то слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.09.2020 о 00 год. 55 хв. в м. Києві по вул. Курганівська, 3, ОСОБА_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем Фольксваген, д.н.з. НОМЕР_1 , всупереч вимогам п. 2.3б, 2.9А, 12.1 ПДР, був не уважний, не обрав безпечної швидкості, внаслідок чого здійснив наїзд на бордюрний камінь, в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Відповідно до п. 2.3б ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 12.1 ПДР передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним

Згідно п. 2.9А водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 124 КУпАП визначено, що за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне за собою адміністративну відповідальність.

Під час розгляду справи, суддею першої інстанції було досліджено матеріали справи, допитані свідки, якими було зазначено, що а ні з ОСОБА_1 а ні з поліцейськими, вони раніше не були знайомі, підстав в обмовленні не мали. Підтвердили свої письмові пояснення, в яких зазначалось, що ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем Фольксваген, д.н.з. НОМЕР_1 вчинено наїзд на бордюрний камінь. Під час проведення огляду приладом «Драгер» ОСОБА_1 зауважень щодо герметичності упаковки та результату не заявляв.

За таких обставин, суддя першої інстанції враховуючи наявні в матеріалах докази, пояснення сторін та свідків, дійшов правильного висновку про те, що у вчинених ОСОБА_1 діяннях наявний склад адміністративного правопорушення.

Разом з тим, суддя помилково зазначив, що після вчинення ОСОБА_1 ДТП, він у стані алкогольного сп`яніння керував транспортним засобом, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ДТП було вчинено водієм, який вже перебував у стані алкогольного сп`яніння. Але така технічна описка не впливає на правильність висновків, зазначених у постанові.

Посилання апелянта на те, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи та в зв`язку з чим був обмежений у наданні доказів своєї невинуватості спростовуються матеріалами справи.

Справа надійшла до суду першої інстанції 10.11.2020 (а.с. 10). Судовою повісткою про виклик було повідомлено, що розгляд справи призначено на 02.12.2020 (а.с. 14-16).

30.11.2020 адвокат Алфімов О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , ознайомлювався з матеріалами справи (а.с. 17). Відповідно довідки від 02.12.2020, розгляд справи знято зі складу в зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, судове засідання призначено на 18.12.2020 (а.с. 24). З розписки від 02.12.2020 вбачається, що адвокат Алфімов О.В. був повідомлений про перенесення судового засідання, та ним власноручно зазначено, що він зобов`язується особисто повідомити ОСОБА_1 про дату та час наступного судового засіданні (а.с. 24).

Отже, з вищенаведеного вбачається, що ОСОБА_1 був обізнаний про перебування на розгляді у судді Печерського районного суду м. Києва адміністративної справи відносно притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, щонайменше з 30.11.2020, тому до 15.12.2020 (дата з якої він перебував на лікарняному) у ОСОБА_1 та його представника був час на надання доказів невинуватості апелянта, а також спростування висновку про наявність ДТП, оскільки в апеляційній скарзі зазначено, що порушень правил ПДР відбулося за технічної поломки переднього лівого колеса, однак відомостей щодо наявності технічної поломки автомобіля в матеріалах справи відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем, оцінюються критично, оскільки досліджені судом протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , схема ДТП, в якій зафіксовані механічні пошкодження автомобіля, відеозапис з місця події в своїй сукупності дають підстави для висновку, що за кермом перебував саме апелянт.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

За таких обставин, суддя суду першої інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а також за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, постанови суду першої інстанції без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Алфімовим Олексієм Валентиновичем, який діє на підставі договору, про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 18 грудня 2020 року задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 18 грудня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Алфімовим Олексієм Валентиновичем, який діє на підставі договору залишити без задоволення.

Постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 18 грудня 2020 року, якою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду В.А. Нежура