Справа 703/997/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Опалинська О.П., розглянувши адміністративну справу, яка надійшла від заступника начальника Головного управління ДПС у Черкаській області, про притягнення ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої головним бухгалтером в ТОВ «Смілянський електромеханічний завод», код 43131657,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 163-1 КУпАП, -

встановив:

10 березня 2021 року головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок у сфері матеріального виробництва, торгівлі, послуг управління податкового аудиту ГУ ДПС у Черкаській області Каптенко Л.М. складено протокол про адміністративне правопорушення №52/23-00-07-0213 за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, відповідно до якого за результатами документальної позапланової виїзної перевірки щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету ТОВ «Смілянський електромеханічний завод», що за адресою: вул. Коробейника, 1, м. Сміла Черкаської області, ОСОБА_1 , будучи головним бухгалтером ТОВ «Смілянський електромеханічний завод» вчинила порушення вимог п. 185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.198.5, п.198.6 ст. 198, п. 200.4 ст. 200 розділу V Податкового кодексу України, оскільки нею завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за грудень 2020 року в сумі 54418 гривень та завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду за грудень 2020 року в сумі 14320 гривень.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 163-1 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явилася, разом з тим в направлених на адресу суду 16 квітня 2021 року письмових поясненнях ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнала, просила справу про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, та відсутністю події адміністративного правопорушення, вважає, що підстави притягнення її до адміністративної відповідальності відсутні.

В наданих суду поясненнях ОСОБА_1 зазначила, що Головним управлінням ДПС у Черкаській області у період з 24 лютого 2021 року по 02 березня 2021 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «СЕМЗ» з питань дотримання вимог податкового законодавства при декларуванні за грудень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

За результатами перевірки складено Акт від 10 березня 2021 року №1676/23-00-07-0205/43131657 (далі - Акт), згідно з висновками якого перевіркою встановлено наступні порушення:

- вимог п. 185.1 ст.185, п. 187.1 ст. 187, п. 198.5, п.198.6 ст.198, п.200.4 ст.200 розділу V Податкового кодексу, оскільки головним бухгалтером ТОВ «СЕМЗ», на думку ревізора-інспектора, завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за грудень 2020 року в сумі 54418 гривень(п.4.1 Акту);

- вимог п. 185.1 ст.185, п. 187.1 ст. 187, п. 198.5, п.198.6 ст.198, Податкового кодексу, оскільки головним бухгалтером ТОВ «СЕМЗ», на думку ревізора-інспектора, завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду за грудень 2020 року в сумі 14320 гривень(п.4.2 Акту).

10 березня 2021 року на підставі вищевказаного акту перевірки складено протокол про адміністративні правопорушення №52/23-00-07-0213 щодо притягнення ОСОБА_1 як головного бухгалтера ТОВ «СЕМЗ» до відповідальності за порушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

ОСОБА_1 також вказує, що 18 березня 2021 року ТОВ «СЕМЗ» направило поштою на адресу ГУ ДПС у Черкаській області заперечення на Акт перевірки, право на подання яких підприємство як платник податків має згідно з п.86.7 ст. 86 Податкового кодексу України. Контролюючий орган отримав заперечення 19 березня 2021 року.

13 квітня 2021 року ТОВ «СЕМЗ» отримало податкові повідомлення-рішення № та № винесені ГУ ДПС у Черкаській області 07 квітня 2020 року на підставі Акту перевірки від 10 березня 2021 року №1676/23-00-07-0205/43431657 та за результатами розгляду заперечень на вказаний акт.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення від 07 квітня 2021 року протиправними, ТОВ «СЕМЗ» оскаржило зазначені податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку - до контролюючого органу вищого рівня, тобто до ДПС України. Також, на виконання вимог п. 56.5. ст. 56 Податкового кодексу України, ТОВ «СЕМЗ» повідомило ГУ ДПС у Черкаській області про подання вказаної вище скарги.

На момент розгляду даної справи скарга ТОВ «СЕМЗ» на вказані податкові повідомлення-рішення від 07 квітня 2021 року перебуває на розгляді ДПС України.

ОСОБА_1 зауважила, що висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників контролюючого органу з виконання податкового контролю та їх результатів, але самі собою такі висновки не породжують правових наслідків для платника податків.

Порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку, засвідчене податковим органом внаслідок податкової перевірки, може утворювати закінчений склад винного і караного правопорушення лише за умови та з моменту наявності узгоджених податкових повідомлень-рішень, що підтверджуватимуть наведені факти.

Таким чином, до закінчення процедури оскарження податкових повідомлень-рішень, винесених на підставі акту перевірки, результати перевірки не можуть бути підставою для висновків щодо наявності в діях відповідальних осіб порушень вимог податкового законодавства.

На думку головного бухгалтера товариства ОСОБА_1 , у протоколі від 10 березня 2021 року особа яка його склала, обмежилася лише формальними посиланнями на норми Податкового кодексу України, не зазначивши обставини вчинення правопорушення (дії або бездіяльність та в чому полягають), передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, а також ступінь вини.

Крім того, ОСОБА_1 зазначила, що згідно з Протоколом вона має нести відповідальність як посадова особа ТОВ «СЕМЗ», що передбачено ст. 14 КУпАП. Проте, у Протоколі відсутні посилання на її посадові обов`язки за невиконання чи неналежне виконання яких її може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

На підтвердження вказаних в поясненнях обставин, ОСОБА_1 надано суду наступні документи: копію заперечень ТОВ «СЕМЗ» №43-20/11 від 18 березня 2021 року на Акт перевірки №1676/23-00-00-0205/43131657 від 10 березня 2021 року з доказами направлення, копію податкового повідомлення - рішення «форми «В1» від 07 квітня 2021 року №, копія податкового повідомлення - рішення «форми В4» від 07 квітня 2021 року №, копію конверту від 07 квітня 2021 року, інформація (трекінг) з сайту АТ «Укрпошта» про пошук поштових відправлень, копію скарги ТОВ «СЕМЗ» до ДПС України від 22 квітня 2021 року № 43-34/11, копію доказів направлення скарги ТОВ «СЕМЗ» від 22 квітня 2021 року № 43-34/11 до ДПС України та інформацію (трекінг) з сайту АТ «Укрпошта» про пошук поштових відправлень.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просила суд закрити провадження у адміністративній справі в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно і об`єктивно в їх сукупності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. До цих ознак належать: об`єкт; об`єктивна сторона; суб`єкт; суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

З визначення «адміністративного правопорушення» випливає, що обов`язковими ознаками складу адміністративного правопорушення є вина (ознака суб`єктивної сторони), а також дія чи бездіяльність (ознака об`єктивної сторони).

У відповідності до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Отже, однією із обов`язкових складових має бути посадовою особою у протоколі вказано суть адміністративного правопорушення. Іншими словами посадова особа має чітко вказати у протоколі діяння, що інкримінується потенційному правопорушнику, передбачене чинним законодавством і за порушення якого настає адміністративна відповідальність, у даному випадку за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП. Тобто, зазначити об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 6 Розділу ІІ Інструкції з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення (затверджена наказом Міністерства фінансів України 02 липня 2016 року № 566) при викладенні обставин правопорушення у протоколі вказуються місце та час його вчинення, суть правопорушення, які саме протиправні дії чи бездіяльність вчинила особа, стосовно якої складається протокол, та які положення законодавства порушено.

Таким чином, протокол про адміністративні правопорушення повинен містити всю необхідну інформацію щодо дій чи бездіяльності відповідної особи, що забезпечить їх правильну кваліфікацію та притягнення особи до відповідальності за належною статтею Кодексу.

Диспозицією ч. 1 ст. 163-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Всупереч наведеним приписам законодавства у протоколі про адміністративне правопорушення №52/23-00-07-0213 від 10 березня 2021 року вказано, що головний бухгалтер ТОВ «СЕМЗ» - ОСОБА_1 вчинила правопорушення вимог п. 185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.198.5, п.198.6 ст. 198, п. 200.4 ст. 200 розділу V Податкового кодексу України, оскільки нею завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за грудень 2020 року в сумі 54418 гривень та завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду за грудень 2020 року в сумі 14320 гривень.

Разом з тим, у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме дії або бездіяльність вчинені головним бухгалтером товариства ОСОБА_1 та в чому полягає їх протиправність, чи є в тому її вина, тобто не відображено суть адміністративного правопорушення, не зазначено його об`єктивної та суб`єктивної сторони, які б відповідали диспозиції ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

При складанні даного протоколу головним державним ревізором відділу перевірок у сфері матеріального виробництва, торгівлі, послуг управління податкового аудиту ГУ ДПС у Черкаській області ОСОБА_2 вказано лише формальне посиланням на норми Податкового кодексу України та наведено наслідки порушення таких норм - завищення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, натомість не зазначено обставини вчинення правопорушення та суть правопорушення.

З аналізу об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення №52/23-00-07-0213 від 10 березня 2021 року, слід зробити висновок, що вона є не конкретизованою, оскільки не зазначено конкретного його діяння, що призвело до порушення податкового законодавства.

З огляду на викладене вище, протокол про адміністративне правопорушення №52/23-00-07-0213 від 10 березня 2021 року не містить усіх обов`язкових ознак (складових) адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, з урахуванням ч. 1 ст. 9 КУпАП, що вказує на відсутність складу правопорушення.

Таким чином головним державним ревізором-інспектором ГУ ДПС у Черкаській області Каптенко Л.М. не зазначено у відповідній графі протоколу конкретних протиправних дій ОСОБА_1 , що унеможливлює належне здійснення нею права на захист, оскільки суть інкримінованого їй адміністративного правопорушення є нечіткою та неконкретизованою, що слід визнати як недотримання посадовою особою ГУ ДПС у Черкаській області положень ст. 256 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУПАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Слід також зазначити, що акт перевірки ТОВ «СЕМЗ» № 1676/23-00-07-0205/43131657 від 10 березня 2021 року, який міститься в матеріалах справи та яким оформлено результати перевірки, не є належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй правопорушення, з огляду на наступне.

Пунктом 61.1 статті 61 Податкового кодексу України встановлено, що податковим контролем є система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення податкового контролю є, зокрема, здійснення перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (пп. 62.1.3 п. 62.1. ст. 62 Податкового кодексу України)

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з п. 86.1. ст. 86 ПКУ результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт, якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати (абзац другий п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України).

У разі незгоди платника податків з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці), платник податків згідно з п. 86.7. ст. 86 Податкового кодексу України має право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення.

За результатами перевірки у випадках, встановлених п. 58.1. ст. 58 Податкового кодексу України, контролюючий орган виносить податкові повідомлення-рішення, які згідно з п. 56.1 ст.56 Податкового кодексу України можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Адміністративне оскарження передбачає подання платником податків скарги до контролюючого органу вищого рівня, який може скасувати податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства, що передбачено п. 55.1. ст. 55 Податкового кодексу України.

При цьому, згідно з п. 56.15 ст. 56 Податкового кодексу України протягом розгляду контролюючим органом вищого рівня скарги платника податків на рішення контролюючого органу сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою. А днем узгодження грошового зобов`язання платника податків вважається день закінчення процедури адміністративного оскарження (другий п.п. 56.17.5 ст. 56 Податкового кодексу України).

Отже, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників контролюючого органу з виконання податкового контролю та їх результатів, але самі собою такі висновки не породжують правових наслідків для платника податків.

Податковий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки власні суб`єктивні висновки щодо зафіксованих обставин, та в подальшому, у разі виникнення спору щодо рішень про визначення грошових зобов`язань, що приймаються на підставі такого акта, обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень. Проте, оцінка акта перевірки, в тому числі викладених у ньому висновків перевірки, надається у разі оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту, контролюючим органом вищого рівня (у разі оскарження в адміністративному порядку) або судом.

Порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку, засвідчене податковим органом внаслідок податкової перевірки, може утворювати закінчений склад винного і караного правопорушення лише за умови та з моменту наявності узгоджених податкових повідомлень-рішень, що підтверджуватимуть наведені факти.

Таким чином, до закінчення процедури оскарження податкових повідомлень-рішень, винесених на підставі акту перевірки, результати перевірки не можуть бути підставою для висновків щодо наявності в діях відповідальних осіб порушень вимог податкового законодавства.

Судом встановлено, що, ТОВ «СЕМЗ» оскаржило податкові повідомлення-рішення, винесені за результатом перевірки, оформленої актом від 10 березня 2021 року. Відтак, з урахуванням наведених вище норм Податкового кодексу України акт перевірки ТОВ «СЕМЗ» не є доказом наявності порушень в податковому обліку підприємства взагалі як події правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, та вчинення головним бухгалтером товариства ОСОБА_1 таких порушень податкового обліку як підстава для притягнення її до відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Таким чином, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду не встановлено наявності належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Стаття 62 Конституції України закріплює положення, що відображають сутність презумпції невинуватості, зокрема й те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

На підставі вищевикладеного, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Відповідно п.1 ч.1 ст.247 провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягується лише в разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Оскільки адміністративне стягнення на порушника не накладається, стягненню судовий збір не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 163-1, 245, 247, 251, 252, 265, 280, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.П.Опалинська