Справа № 624/334/21
№ провадження 3/624/108/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2021 року суддя Кегичівського районного суду Харківської області Крапівка Т.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з СПД №1 Відділення поліції №1 Красноградського РВП ГУ НП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Медведівка, Кегичівського району, Харківської області, громадянки України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Кегичівським РВ ГУМВС України в Харківській області від 22 грудня 2010 року

за ч.2 ст.184 КУпАП,

права, передбачені ст.268 КУпАП роз`яснено,

в с т а н о в и в:

До Кегичівського районного суду Харківської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №070412 від 22 квітня 2021 року, в якому вказано, що 12 квітня 2021 року ОСОБА_1 не виконувала покладених на неї обов`язків щодо виховання своєї доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка 12 квітня 2021 року о 22-00 години перебувала за адресою АДРЕСА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Ці дії кваліфіковані за ч.2 ст. 184 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 184 КУпАП, з наступних підстав:

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ст. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом зазначених статтей підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення в діянні цієї особи всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП, зокрема об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення.

Частина 2 ст. 184 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Статтею 150 Сімейного Кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: 1) батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; 2) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; 3) батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; 4) батьки зобов`язані поважати дитину; 5) передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; 6) забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; 7) забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Зазначений перелік обов`язків є вичерпним.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 09.07.1998 р. у справі про тлумачення терміну «законодавство» визначено, що під законодавством слід розуміти (охоплюється) закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Тобто, якщо вказані акти передбачають обов`язки батьків відносно дітей, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання останніх, то за порушення таких батьків мають притягувати до відповідальності згідно диспозицій норм ст.184 КУпАП.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Стаття 256 КУпАП встановлює вимоги до змісту протоколу, а саме: у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Так в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено у чому проявилось ухилення від виконання обов`язків та яких саме (передбачених законодавством), в чому полягало невиконання обов`язків щодо виховання доньки.

Щодо викладених в протоколі обставин, а саме перебування дитини в стані алкогольного сп`яніння, суд зазначає, що якщо неповнолітньому не виповнилось 16 років, то за розпивання ним спиртних напоїв у громадських місцях і появу в громадських місцях у п`яному вигляді, правоохоронцями складається протокол на його батьків за ст. 184 КУпАП. Якщо ж дитині від 16 до 18 років, то за розпивання спиртних напоїв на вулиці, стадіоні, у сквері, парку, усіх видах громадського транспорту і за появу в нетверезому стані в громадських місцях, правоохоронцями складається протокол на неповнолітнього за ст.178 КУпАП.

До суду разом з протоколом, що розглядається в цьому засіданні також був направлений протокол про адміністративне правопорушення, складений стосовно ОСОБА_2 за ст. 178 КУпАП серії ВАБ №070411 від 22 квітня 2021 року, який був направлений на доопрацювання.

Суд зазначає, що відповідальність за вживання неповнолітньою особою спиртних напоїв до досягнення 16 років лежить на батьках, в силу віку дитини, її психічного розвитку, здатності приймати рішення, передбачати наслідки своїх дій та нести за них відповідальність та об`єктивну можливості батьків впливати та контролювати дитину. З досягненням неповнолітньою особою шістнадцятирічного віку, відповідальність за вчинення нею подібних вчинків лежить безпосередньо на цій особі, оскільки батьки вже не мають такого виховного впливу на свою дитину, яка достатньо психологічно сформувалась, щоб розуміти наслідки своїх дій, моральний аспект та суспільне відношення до вживання спритних напоїв неповнолітньою особою. Батьки не мають можливості в такому віці суворого контролю над дитиною та не можуть передбачити та дієво запобігти подібним подіям.

З огляду на викладене, виходячи з аналізу вказаного вище законодавства, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, вказана норма матеріального права застосована не була, оскільки не було конкретизовано, у який спосіб особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своєї неповнолітньої дитини та яких саме обов`язків така особа не виконала, що прямо суперечить принципу правової визначеності закріпленому у рішеннях ЄСПЛ (п.31 по справі «Ракевич проти Росії» та п.109 по справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови»), згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

В даному випадку в протоколі про адміністративне правопорушення не визначено які саме неправомірні діяння ОСОБА_1 вказують на її ухилення від батьківських обов`язків.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, а тому провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного суд, керуючись ст.ст. 7, 9, 184, 247, 283-289 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову суду може бути подана скарга до Харківського апеляційного суду через Кегичівський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Т.В. Крапівка