Справа № 463/650/21 Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я.
Провадження № 33/811/560/21 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі: судді апеляційного суду Гончарук Л.Я., з участю адвоката Туза Б.М. захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу адвоката Туза Б.М. захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 30 березня 2021 року,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 , 09.01.2021 о 01 год. 15 хв. у м. Львові на вул.Коциловського, 9, керуючи транспортним засобом «Dacia Sandero», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовилася, чим порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Туз Б.М. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить провадження у справі про адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вказує, інспектори патрульної поліції, не повідомивши ОСОБА_1 , що за відмову від проходження огляду автоматично настає відповідальність за ст. 130 КпАП, неправомірно, не дослідивши всі обставини справи, склали на неї протокол про адміністративну відповідальність, який вона підписала, так як перебувала в шоковому стані.

Наголошує, що у своїх поясненнях суду першої інстанції ОСОБА_1 пояснила, що вона вказаним транспортним засобом не керувала, а лише сиділа у згаданому вище автомобілі.

Наполягає, що доказів, які б підтверджували керування транспортним засобом громадянкою ОСОБА_1 судом першої інстанції здобуто не було.

Вказує, що у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення зазначено, що громадянка ОСОБА_1 керувала транспортним засобом. Відеозаписи із нагрудних реєстраторів інспекторів патрульної поліції також не вбачається те, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом, а лише зафіксовано, що вона перебуває в автомобілі «Dacia Sandero» д.н.з. НОМЕР_1 .

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не відповідає фактичним обставинам справи, а отже суперечить змісту ст.ст. 256, 278 КУпАП.

Вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, що вплинуло на правильність прийнятого рішення, а викладений у постанові суду висновок про наявність в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи.

Заслухавши виступ адвоката Туза Б.М., який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що така не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

На переконання апеляційного суду, даної вимоги закону суд першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 дотримався.

Як встановлено в суді апеляційної інстанції, суд першої інстанції, всупереч покликань в апеляційній скарзі, детально дослідивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому такий висновок суду першої інстанції підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №539458 від 09.01.2021, відеозаписом з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , поясненнями ОСОБА_1 , наданими під час розгляду справи в суді першої інстанції, іншими наявними в матеріалах справи доказами, які узгоджуються між собою та достовірність таких в судді апеляційного суду не викликає сумнівів.

Так, працівниками поліції ОСОБА_1 була висловлена законна вимога про проведення огляду на стан сп`яніння, а саме з дотриманням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України №1425/735 від 09.11.2015 року.

За змістом п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання цього обов`язку створює подію та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи викладені в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом, при апеляційному розгляді свого підтвердження не знайшли, а зібрані у справі докази в їх сукупності доказують протилежне, при цьому, в матеріалах справи наявна постанова серія ДПО18 №977640 від 09.01.2021 р. винесена відносно ОСОБА_1 , за порушення нею п.19.1.А, 2.1.А, 2.1.Б ПДР України.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було здобуто, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Стягнення, яке накладене на ОСОБА_1 , відповідає санкції ч.1 ст. 130 КУпАП чинної на момент вчинення правопорушення, що є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, а тому апеляційну скаргу адвоката Туза Б.М. захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності Кульчицької Н.К. слід залишити без задоволення, а постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 30 березня 2021 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Туза Б.М. захисника особи, яку притягнуто до адміністративної Кульчицької Н.К. залишити без задоволення, а постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 30 березня 2021 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Гончарук Л.Я.