ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5938/20 Номер провадження 33/814/279/21Головуючий у 1-й інстанції Калько О. С. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2021 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

за участю секретаря Кальник А.М.,

представників особи, яка притягається до адміністративної відповідальності- адвокатів Фесенко Ю.О. та Стасовського М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Стасовського М.В. на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 05 березня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Київського районного суду м. Полтави від 05 березня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Житомир, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 10200 (десять тисяч двісті) грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 08 грудня 2020 о 20 год. 01 хв. керував автомобілем BMW X5 д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Соборності, 77а в м. Полтаві з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Стасовський М.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність, необґрунтованість та відсутність будь-яких прямих доказів наявності вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення, просив скасувати постанову, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи, зокрема, притягуючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, суддею місцевого суду невірно визначено суть правопорушення, яка, у свою чергу, не відповідає диспозиції, визначеній ч.1 ст.130 КУпАП у редакції, чинній на час складання протоколу. Вважає, що направлені до суду матеріали були складені працівниками поліції з порушеннями вимог, які встановлені КУпАП, зокрема з порушенням порядку огляду на стан сп`яніння.

З наявних у справі доказів не вбачається факту керування притягнутим транспортного засобу, оскільки зазначені в протоколі події мали місце на території подвір`я будинку, в якому він проживає.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та заслухавши пояснення адвокатів захисників притягнутого Саганця І.В., приходжу до наступного висновку.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів , зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясувати всі обставини, перелічені в ст.ст. 247, 280 КУпАП, надати оцінку не тільки тим доказам, які доводять винуватість, але й оцінити доводи та докази, які виправдовують особу.

Зазначених вимог місцевим суд, розглядаючи дану справу, не дотримався повною мірою, оскільки поза увагою та без належної оцінки суду залишились обставини, які істотно вплинули на висновки про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п.2.9 Правил дорожнього руху України забороняється водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Диспозицією ст.130ч.1КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку.

Отже, за змістом закону, суб`єктом адміністративного правопорушення за дії, що поставлені у вину ОСОБА_1 , може бути лише особа, яка керує транспортним засобом.

Згідно п.1.5 ПДР України, водій-особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідно п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення є закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.

Вважаючи винуватість ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130КУпАП доведеною, суд послався на протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода та письмові пояснення свідків, згідно яких водій від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Між тим, згідно ст. 266 КУпАп, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів у присутності 2-х свідків. У разі незгоди водія на проведення вказаного огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Аналогічні вимоги містить Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Зокрема, п.п. 6 та 7 розділу 1 вказаної Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерського-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

В даному випадку, в протоколі про адміністративне правопорушення серія ДПР 18 №118936. вказано, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані сп`яніння, на що вказують такі ознаки як - запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода.

В своїх поясненнях водій заперечував перебування в стані алкогольного сп`яніння, наполягав на тому, що пройде огляду у лікаря самостійно, стверджував, що він не перебував за кермом транспортного засобу на час, коли на територію подвір`я будинку, в якому він проживає, заїхали працівники поліції, а відтак вони його не зупиняли, оскільки він вже мав намір йти до свого житла.

Так, до протоколу про адміністративне правопорушення було долучено відео з боді камери 0022 та пояснення свідків.

Так, з вказаного відео не вбачається факту керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом та факту його зупинки працівниками поліції. Маються лише недовготривалі окремі відеозаписи про хід розмови на прибудинковій території між водієм та працівниками поліції.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Для виявлення вказаного правопорушення транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції.

Проте, направлені до суду матеріали не містили задокументовані належним чином обставини, які б доводили факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факт перебуванням ним в стані алкогольного сп`яніння.

В даному випадку сам протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Між тим, з приєднаного до протоколу відеозапису вбачається, що його складання відбувається у темний час доби, в умовах недостатнього освітлення, на обличчі працівників поліції та водія маються маски, тому розгледіти почервоніння обличчя та відчути характерний запах алкоголю при таких обставинах здається сумнівним.

За вказаних обставин, до внесених в протокол відомостей про те, що водій має ознаки алкогольного сп`яніння у вигляді - запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, необхідно відноситись критично.

Крім того, в ході розгляду справи в суді першої інстанції до матеріалів справи було залучено посвідчену копію висновку щодо результатів медичного огляду, проведеного 08.12.2020 р. о 21 год 40 хв. лікарем Полтавського обласного наркологічного диспансеру, згідно якого ознак сп`яніння у особи, яка оглядалась ОСОБА_1 не виявлено.

Одночасно, не можуть бути прийняті до уваги як беззаперечні докази винуватості ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які стверджують про те, що водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, про на виклики до суду першої інстанції зазначені особи не з`являлись, відповідно і не були допитані з попередженням про кримінальну відповідальність.

Крім того, в ході перевірки доводів апеляційної скарги, до суду викликався працівник поліції, який складав вказаний адміністративний протокол, але в судове засідання він не з`явився.

Таким чином, докази, на які посилався районний суд у постанові не містять достовірних даних про те, що ОСОБА_1 за обставин, зазначених у протоколі від 08.12.2020 року, керував транспортним засобом марки BMW X5 в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно ст. 251 ч.2 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

За відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом при обставинах, вказаних у протоколі та постанові, останній у розумінні диспозиції ст.130 КУпАП не є суб`єктом вчинення цього адміністративного правопорушення та не був зобов`язаний проходити огляд на стан сп`яніння.

Отже, за таке правопорушення ОСОБА_1 не може нести відповідальність та у його діях відсутній склад цього правопорушення.

Європейський суд із прав людини (ЄСПЛ) поширює стандарти та процедурні гарантії, встановлені Конвенцією (про захист прав та основоположних свобод людини) для кримінальних проваджень, на провадження у справах про адміністративні правопорушення, вважаючи їх кримінальними провадженнями по суті і за змістом.

Враховуючи, що поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм ОСОБА_1 правил дорожнього руху п. 2.5 ПДР, то достатніх правових підстав для притягнення його до відповідальності ч.1 ст. 130 КУпАП по справі не має, оскільки сукупність викладених вище обставин вказує на те, що висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються наявними у справі і наданими суду доказами.

Отже, подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду - скасуванню, а провадження по справі необхідно закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КупАП.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Стасовського Миколи Васильовича задовольнити.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про вчинення правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Полтавського апеляційного суду О.І. Обідіна