Справа № 309/2076/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

10.08.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Животова Є.Г., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань, в м. Ужгороді, матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за його апеляційною скаргою на постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 01.07.2021,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Хустського районного суду від 01.07.2021 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідного до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн судового збору.

В оскарженій постанові судді від 01.07.2021 йдеться про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за таких обставин.

12.06.2021, о 18 год. 54 хв., ОСОБА_1 , в м. Хуст, по вулиці Слав`янська, керував транспортним засобом «КІА», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота та відмовився від проходження в установленому порядку освідчення на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Хустського районного суду 01.07.2021, провадження по справі №309/2076/21 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 вказує, що в протоколі зазначав, що відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я. Посилається на те, що його працівники поліції зупинили безпідставно. Не роз`яснили йому права на захист передбачені Конституцією України та КУпАП.

Суддя не звернув увагу на те, що у протоколі не сформульовано, який саме огляд і у який спосіб апелянт має пройти на вимогу поліцейського.

У своїх письмових поясненнях свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 взагалі не вказують, на ознаки сп`яніння ОСОБА_1 . Але такі ознаки серед переліку, зазначеному у протоколі, є. Цей факт ставить під сумнів показання свідка, у зв`язку з чим їх не можна вважати достатнім і достовірними доказами.

У зв`язку з цим звинувачення є незрозумілими, адже воно складається, по-перше, з двох частин: 1) керував з ознаками алкогольного сп`яніння; 2) відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння (якого саме не, зазначено). Таким чином, стає незрозумілим, в чому саме обвинувачується водій: керуванні з ознаками наркотичного сп`яніння чи відмові від проходженні огляду (невідомо якого).

Крім того, оскільки в протоколі не сформульовано, який саме огляд апелянт має пройти на вимогу поліцейського (на стан алкогольного сп`яніння чи наркотичного) та у який спосіб (на місці із застосуванням спеціальних засобів чи в найближчому закладі охорони здоров`я), правопорушник не має можливості надати однозначну відповідь (погоджується чи відмовляється). Невірне і нечітке формулювання суті правопорушення позбавляє водія права на захист, адже обвинувачення йому незрозуміле. Особа має право знати, в чому саме її звинувачують, щоб реалізувати право на захист. Таким чином, твердження судді про однозначну відмову апелянта від проходження дійсного запропонованого йому огляду не узгоджується з матеріалами справи.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: суть адміністративного правопорушення, але протокол цим вимогам не відповідає.

Поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол недопустимим доказом вини апелянта.

Таким чином, поліцейським було порушено процедуру огляду на стан сп`яніння, що свідчить про недійсність такого огляду і відсутність підстав для притягнення водія до адміністративної відповідальності.

У матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я.

Водія не відстороняли від керування, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст.130 КУпАП.

Посилання у протоколі на порушення апелянтом п. 2.5 ПДР не ґрунтується на законі, адже цей пункт передбачає відмову проходження огляду на стан сп`яніння працівника міліції у той час, як сам протокол складав поліцейський.

Апелянт не порушував п. 2.5 ПДР, оскільки не повинен проходити огляд на стан сп`яніння на вимогу поліцейського. Ця норма передбачає наступне: водій повинен пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин на вимогу працівника поліцій.

Згідно з протоколом ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння працівниками поліції, що суперечить п.2.5 ПДР України та відповідно виключає в його діях порушення п.2.5 ПДР України.

При наявності суперечливих показань свідків суд не викликав і не допитав цих осіб в судовому засіданні, у зв`язку з чим такі письмові пояснення не можна вважати доказами.

Суд розглянув справу з порушенням правил підсудності.

При дослідженні доказів у справі суд переглядає відеозапис (вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення).

Хоча в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення відмітка про долучення як доказу диску з відеозйомкою відсутня. Не дивлячись на це суд при винесені рішення посилається на вказаний відеозапис.

Також працівниками поліції не з`ясоване місце проживання ОСОБА_1 . Згідно протоколу зазначено, що правопорушник проживає за адресою: АДРЕСА_2 , а фактично ОСОБА_1 проживає разом зі своєю сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить акт депутата Хустської міської ради.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 , який звернувся до апеляційного суду із письмовою заявою про відмову від поданої ним апеляційної скарги, роз`яснивши, що фактично він визнав свою вину у вчиненому адміністративному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд визнає, що вказана апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Суддя першої інстанції, як вбачається з оскарженої його постанови від 01.07.2021, дотримав усі вимоги Закону, зокрема ст.280 КУпАП, правильно з`ясувавши, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, винність даної особи в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясував інші обставини, що мають значення для правильного вирішення цієї справи.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив матеріали даної справи, вірно прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Такий висновок судді ґрунтується на повно і всебічно досліджених у суді зібраних у справі доказах: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 235703 від 12.06.2021, письмовими поясненнями свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.06.2021, відеозаписі з бодікамер.

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, і зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винним у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП і є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст.23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни оскарженого судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Тому, оскаржувана постанова місцевого суду від 01.07.2021 щодо ОСОБА_1 , як законна та обґрунтована підлягає залишенню без змін, а подана ОСОБА_1 апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а винесену щодо нього постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 01.07.2021 про визнання винним та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя