КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 357/12175/20

Апеляційне провадження № 33/824/1995/2021

28 квітня 2021 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Махлай Л.Д. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2021 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.02.2021 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченогоч. 1 ст.130 КУпАП та накладено штраф у сумі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у сумі 420,40 грн.

Постановою суду встановлено, що 23.11.2020 о 20 год 49 хв в м. Біла Церква по вул. Сквирське шосе, 20 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 10 200 грн. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що він не керував автомобілем Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 , а знаходився у автомобілі як пасажир. Керував транспортним засобом ОСОБА_3 , який зупинив автомобіль та вийшов з нього, оскільки у нього була призначена зустріч, а він пересів на сидіння водія та завів двигун, щоб зігрітися, та не мав наміру їхати. Суд безпідставно не врахував показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та не допитав свідків, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, незважаючи на те, що визнав їх явку обов`язковою та застосував до них привід. З відеозапису вбачається, що коли працівник поліції підійшов до автомобіля, транспортний засіб стояв на узбіччі з вимкненим двигуном. Він неодноразово зазначав працівникам поліції, що не керував автомобілем.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Кузьменко Є.А. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення суд доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху

З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 321107 189362 підписаний особисто ОСОБА_1 без жодних зауважень. Підписання протоколу без будь - яких зауважень свідчить про те, що ОСОБА_1 на час складання протоколу не мав заперечень щодо суті правопорушення.

Висновки судді місцевого суду про винність ОСОБА_1 щодо вчинення правопорушення підтверджуються також рапортом поліцейського взводу № 2 роти № 2 БПП в м. Біла Церква УПП у Київській області В. Степанця від 23.11.2020; відеозаписами з нагрудної камери АІ00085, АІ0138 до протоколу ДПР18 № 321107 від 23.11.2020.

З відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 на час, коли поліцейський підходить до автомобіля перебуває на сидінні водія. На місці зупинки було оформлено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладено на ОСОБА_1 штраф у сумі 170 грн, оскільки при виконанні ним повороту праворуч при з`їзді з перехрестя з круговим рухом був включений лівий сигнал повороту. ОСОБА_1 визнав свою вину у вчиненні цього правопорушення, та як зазначив при розгляді адміністративного матеріалу штраф оплатив. Також було встановлено, що у автомобілі не підсвічується номерний знак. При цьому працівник поліції, вказавши, що на годиннику 21 год 08 хв повідомив ОСОБА_1 про те, що він має ознаки алкогольного сп`яніння. Останній повідомив, що він вживав коньяк. ОСОБА_1 було запропоновано поїхати до медичного закладу для проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння та виписано направлення. ОСОБА_1 погодився поїхати до медичного закладу, проте у автомобілі почав відмовлятися від проходження огляду на стан сп`яніння вказуючи на те, що цей факт є очевидним. Працівники поліції повернулися знову до місця зупинки автомобіля Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 та зупинивши двох свідків оформили протокол про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Суд першої інстанції надав оцінку показам свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які вказували на те, що за кермом автомобіля знаходився не ОСОБА_1 , а ОСОБА_3 у сукупності з іншими доказами, зібраними у справі та поясненнями самого ОСОБА_1 , які надані на місці зупинки автомобіля та зафіксовані на відеозапису. Так при зупинці автомобіля саме ОСОБА_1 перебував на водійському сидіння та визнав, що це він помилково при виконанні ним повороту праворуч включив лівий сигнал повороту. Про те, що на час виконання такого маневру за кермом перебувала інша особа ОСОБА_1 не вказував ні відразу після зупинки транспортного засобу працівниками поліції, ні протягом оформлення правопорушення, яке відбувалося майже годину.

При розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що від місця виконання повороту до місця зупинки транспортного засобу відстань складає від 500 до 1 000 м, що спростовує свідчення ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_1 перебував на задньому пасажирському сидінні. До того ж, як вказав ОСОБА_4 , він спав та прокинувся лише тоді, коли уже автомобіль було зупинено працівниками поліції. Покази свідка ОСОБА_3 , який стверджував, що він перебував за кермом автомобіля суперечать як поясненням ОСОБА_1 , наданими на місці зупинки автомобіля, так і поясненням свідка ОСОБА_4 , який вказував, що перебував на задньому сидіння, а ОСОБА_3 вказував, що ОСОБА_4 перебував на передньому пасажирському сидінні. Крім того, даний свідок вказав, що зупинив автомобіль та вийшов з нього для зустрічі з якоюсь людиною, проте де та з якою людиною мав зустрітися відповідати відмовився та не надав обґрунтованих пояснень чому у такому разі він зупинив автомобіль за один кілометр до місця зустрічі. За показаннями свідка ОСОБА_3 він сказав ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про те, що повернеться через 40 - 60 хвилив, проте як стверджує ОСОБА_4 він спав та прокинувся коли уже ОСОБА_3 у автомобілі не було.

Оскільки показання свідків не узгоджуються між собою та суперечать іншим доказам у справі суд обґрунтовано відхилив ці покази, як неспроможні.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки показань свідків, проте як вказувалося вище судом першої інстанції дана правильна оцінка показам свідків у сукупності з іншими доказами.

Та обставина, що у судове засідання не з`явилися свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення будь - яким чином не впливає на розгляд адміністративного матеріалу, оскільки ці свідки були зупинені працівниками поліції уже після того, як автомобіль поліції повернувся до місця зупинки автомобіля Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки ОСОБА_1 спочатку погодився поїхати до медичної установи для проходження огляду на стан сп`яніння, а по дорозі до цієї установи відмовився від проходження огляду.

ОСОБА_1 не заперечує ні факту вживання алкогольних напоїв, ні факту його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Заперечення ОСОБА_1 зводяться лише до того, що він перебував на пасажирському сидінні та не керував автомобілем. Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не були присутні при зупинці автомобіля Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 , а тому навіть при їх явці до суду вони не змогли б надати свідчень про ті обставини, про які вказує ОСОБА_1 . Ці особи є лише свідками того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Проте такі обставини ОСОБА_1 визнав.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 неодноразово зазначав працівникам поліції про те, що він не перебував за кермом автомобіля спростовуються записами відеофіксації правопорушення, а будь - яких інших доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги не надано.

За вказаних обставин постанова суду першої інстанції є законною та обгрунтованою та не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області м. Києва від 22 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню не підлягає.

Суддя Л. Д. Махлай