КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/1707/2021
Справа № 755/2372/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2021 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Ящук Т.І., за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - адвоката Ковальчук І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва року від 19 лютого 2021 року

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва року від 19 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі шістсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно з постановою суду ОСОБА_1 01.01.2021 о 10:40 год. керував транспортним засобом «Лексус», д.н.з. НОМЕР_1 , по пр-ту Броварському, 32-Б у м. Києві, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіряного покриву обличчя, хитка хода, та від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, у присутності двох свідків, у зв`язку з чим своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до вказаної постанови, суд першої інстанції посилався на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП повністю доведена належними та допустимими доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення, який складений у максимальній відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР України;

- відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та вказує на факт порушення водієм указаних правил ПДР;

- поясненнями свідків щодо обставин події, які кореспондуються з даними протоколу в частині часу та місця її настання та указують на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушив п. 2.5 ПДР України.

Тому суд першої інстанції вважав, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності, наявний склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, вважаючи його необґрунтованим, постановленим з порушенням норм матеріального права та без з`ясування всіх обставин справи, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та просить скасувати постанову Дніпровського районного суду м. Києва року від 19 лютого 2021 року, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що з інкримінованим правопорушенням він не згоден, оскільки не вживав алкогольних препаратів та працівниками поліції були грубо порушені норми чинного законодавства. Дані правопорушення полягають в тому, що при зупинці транспортного засобу працівниками поліції був здійснений несанкціонований обшук автомобіля, власних речей ОСОБА_1 тощо, а після того як останній поставив запитання, на якій підставі здійснюються дані дії та виказав своє невдоволення (сталася конфліктна ситуація), працівниками поліції було прийнято рішення про складання адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не вживав алкогольних препаратів, він, звісно, погодився на проходження огляду на стан сп`яніння, але на місці зупинки (за допомогою алкотестера «Драгер»). Проте, в даній вимозі йому було безпідставно відмовлено.

Звертає увагу, що при складанні даного адміністративного протоколу працівниками поліції було допущено ряд порушень, які, взагалі, виключають можливість розгляду зазначено матеріалу, оскільки працівниками поліції не роз`яснено ОСОБА_1 про причину зупинки автомобіля, не роз`яснено, на який саме стан сп`яніння рекомендовано пройти медичний огляд, не роз`яснено наслідки відмови від проходження медичного огляду, в протоколі не зазначено, яким відеореєстратором (назва, номер, серія) проводиться відеозапис.

Вказує, що судом не були з`ясовані всі обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, всупереч нормам ст. 247, 280 КУпАП, у нього не були відібрані пояснення щодо правопорушення, як це передбачено ст. 268 КУпАП, що призвело до упередженої оцінки доказів та неправомірного ухвалення рішення.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Ковальчук І.В. підтримала доводи апеляційної скарги, просила постанову суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Крім того, в додаткових поясненнях адвокат Ковальчук І.В. посилається на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я. В порушення п. 10 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівником поліції не було складено акт огляду незалежно від відмови, куди повинна була бути занесена остання. Вважає, що працівником поліції було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, тому він є недійсним.

Крім того, з протоколу не зрозуміло, від якого огляду відмовився правопорушник: від огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Також в матеріалах справи відсутній рапорт працівників поліції. Зазначає, що відеозапис не може бути прийнятий як доказ, оскільки він відредагований та не містить більшої частини часу самої події, адже на ньому є лише запис лише того, що підтверджує відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на місці за допомогою алкотестеру та у медичному закладі. Однак, відсутність інформації впродовж 40 хвилин підтверджує пояснення скаржника про присутність другої бригади поліцейських та породжує сумніви в належності такого доказу.

Вислухавши пояснення адвоката Ковальчук І.В., дослідивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги та переглянувши відеоматеріали досліджуваних подій за участю водія ОСОБА_1 , вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За положеннями ч.7 ст.294 КУпАП, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, всупереч п. 2.5 (а) Правил дорожнього руху України - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 0024378 від 01 січня 2021 року, ОСОБА_1 01 січня 2021 року о 10:40 год. керував транспортним засобом «Лексус», д.н.з. НОМЕР_1 , по пр-ту Броварському, 32-Б у м. Києві, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіряного покриву обличчя, хитка хода. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, у присутності двох свідків, у зв`язку з чим своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з поясненнями ОСОБА_1 по суті порушення, зазначеними в протоколі про адміністративне правопорушення, що були взяті під час його складання, останній написав: «алкоголь вживав вчора, сьогодні авто зобов`язуюсь не керувати». (а.с .1)

Вказані обставини засвідчили в протоколі про адміністративне правопорушення свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 своїми підписами.

Даний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - інспектором роти № 2 батальйону № 1 полку № 2 УПП в м. Києві ДПП лейтенантом поліції Лисенко О.Л.

Матеріали справи не містять даних щодо оскарження ОСОБА_1 або його захисником дій працівників поліції.

Відповідно до наявних в матеріалах справи пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 01.01.2021 року, що підписані ними особисто, зазначені особи були свідками відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер» та у медичному закладі (лікаря-нарколога).

Судом апеляційної інстанції переглянуто відеозапис з нагрудної камери працівника поліції щодо досліджуваних подій. Так, з відеозапису АА00936 вбачається, що водію автомобіля «Лексус», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 працівниками поліції, в присутності двох свідків, які були зупинені для засвідчення цих подій, роз`яснено порядок проходження огляду на стан сп`яніння, а саме запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки автомобіля або у лікаря у медичному закладі. При цьому поліцейським роз`яснено про наслідки відмови від проходження та про настання відповідальності. Разом з тим, ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського двічі вказав про відмову від проходження такого огляду, що і слугувало причиною для складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення за порушення останнім п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Дослідивши відеозапис, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що працівниками поліції було дотримано всі законні вимоги щодо їх дій при складанні адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 , порушень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - з переглянутого відеозапису виявлено не було.

Відповідно до вимог п. 2.5. ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами П та Ш Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735.

Згідно з п.п 2-7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 9 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом ; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з вимогами, передбаченими п. 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Враховуючи вище наведене, в сукупності досліджених доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Отже, відеозаписом подій, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, на якому зафіксовано роз`яснення працівниками поліції порядок проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» або у медичному закладі, та обставини відмови ОСОБА_1 від проходження такого огляду, спростовують доводи апеляційної скарги про порушення процедури направлення ОСОБА_1 для огляду на виявлення стану сп`яніння.

Доводи захисника щодо відсутності в матеріалах справи направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння до відповідного закладу охорони здоров`я , не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови, враховуючи наступне.

Відповідно до п. п. 6 - 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення

огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З переглянутого відеозапису вбачається, що працівником поліції запропоновано ОСОБА_1 в присутності двох свідків пройти огляд на стан сп`яніння або на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» або у медичному закладі, однак останній категорично відмовився від його проходження, як на місці зупинки, так і у медичному закладі.

Сам бланк направлення (додаток 1 до Інструкції) не містить будь-яких даних щодо можливості відмови водія від проходження огляду в медичному закладі, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції вважає, що відсутність вказаного направлення не є порушенням з боку працівника поліції порядку направлення водія для огляду на стан алкогольного сп`яніння та не спростовує порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України .

Таким чином, ні вищевказаний Порядок, ні Інструкція не містять вимог про видачу поліцейським направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, у разі відмови водія від проходження такого огляду у закладі охорони здоров`я.

Доводи скаржника про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, є необґрунтованими та спростовуються змістом самого протоколу.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 зазначено, що він керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, із зазначенням конкретних ознак такого сп`яніння, та відмовився від проведення огляду у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст.130 КУпААП, тобто у протоколі чітко викладені обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого вказаною статтею.

З вказаним протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ознайомлений особисто, про що свідчить його підпис, та викладено особисті пояснення по суті порушення, а саме зазначено: «алкоголь вживав вчора, сьогодні авто зобов`язуюсь не керувати», а тому доводи скаржника про те, що працівниками поліції не відібрано пояснення ОСОБА_1 та не визначено стан сп`яніння, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними.

Посилання апелянта на те, що працівниками поліції не роз`яснено ОСОБА_1 причину зупинки автомобіля, висновків суду також не спростовують, оскільки незалежно від причини зупинки транспортного засобу, поліцейські, виявивши у водія ознаки сп`яніння (алкогольного або наркотичного), який свідчить про зниження уваги та швидкості реакції водія, з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язані вчинити дії по перевірці стану водія на предмет перевірки дотримання водієм вимог підпунктів "а" та "б" пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, а водій відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, спростовуються даними протоколу про адміністративне правопорушення, з якого убачається, що водієві були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що засвідчено підписом особи, відносно якої складено протокол.

З огляду на вищенаведене, перевіривши наявні у справі докази, в тому числі відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції, доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують правильності та законності постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва року від 19 лютого 2021 року, а тому не можуть бути визнані обґрунтованими та бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

З урахуванням викладеного, порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи - не встановлено. Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва року від 19 лютого 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Т.І. Ящук