КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №33/824/2190/2021
справа №366/245/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поліщук Н.В.,

за участю особи, щодо якої винесено постанову - Коваля О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Іванківського районного суду Київської області від 04 лютого 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 46-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тростянець Сумської області, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,-

встановив:

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №634248 від 28 січня 2021 року, ОСОБА_1 28 січня 2021 року о 22 годині 30 хвилин знаходився в зоні ЧАЕС, без належно оформлених документів та дозволу відповідних органів, чим порушив вимоги режиму радіаційної безпеки та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 46-1 КУпАП.

Постановою Іванківського районного суду Київської області від 04 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 46-1 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн., а також стягнуто в дохід держави судовий збір в розмірі 454 грн.

Не погодившись з прийнятою постановою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить постанову скасувати.

В апеляційній скарзі посилається на те, що був затриманий у зоні гарантованого добровільного відселення в с.Нівецьке, а перебування у цій зоні не потребує отримання будь-яких дозволів.

Одночасно подає клопотання про поновлення строку на оскарження постанови, у якому вказує, що про розгляд справи не повідомлявся. 19 березня 2021 року під час спроби скористатися особистою платіжною карткою дізнався про накладення державним виконавцем арешту на суму 1800 грн. Окрім того, вказує, що з 16 по 23 березня 2021 року проходив медичну комісію у м.Харкові за направленням районного військового комісаріату.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи установлено, що строк на оскарження постанови ОСОБА_1 пропущено з поважних причин, оскільки судом копія постанови йому не направлялась, а була отримана при зверненні до суду 31 березня 2021 року.

Отже апеляційний суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та уважає за доцільне поновити цей строк.

Статтею 22 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що особи, винні у порушенні встановленого цим Законом правового режиму в зонах, що зазнали радіоактивного забруднення, а також у невиконанні приписів державних органів, які здійснюють контроль у цій галузі,- несуть встановлену законодавством кримінальну, адміністративну, матеріальну чи іншу відповідальність.

Відповідно до статті 46-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення вимог режиму радіаційної безпеки у спеціально визначеній зоні радіаційного забруднення, що виражається у проникненні в цю зону без дозволу відповідних органів або самовільному поселенні у ній, або знищенні, пошкодженні чи перенесенні знаків радіаційного забруднення або огорожі зазначеної зони.

Згідно із змістом статті 2 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено такі зони радіаційного забруднення:

1) зона відчуження - це територія, з якої проведено евакуацію населення в 1986 році;

2) зона безумовного (обов`язкового) відселення - це територія, що зазнала інтенсивного забруднення довгоживучими радіонуклідами, з щільністю забруднення ґрунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 15,0 Кі/км-2 та вище, або стронцію від 3,0 Кі/км-2 та вище, або плутонію від 0,1 Кі/км-2 та вище, де розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів може перевищити 5,0 мЗв (0,5 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період;

3) зона гарантованого добровільного відселення - це територія з щільністю забруднення ґрунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 5,0 до 15,0 Кі/км-2, або стронцію від 0,15 до 3,0 Кі/км-2, або плутонію від 0,01 до 0,1 Кі/км-2, де розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів може перевищити 1,0 мЗв (0,1 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період.

Межі цих зон установлюються та переглядаються Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з Національною академією наук, центральними органами виконавчої влади, сільського господарства та з питань продовольчої безпеки держави, безпеки використання ядерної енергії, управління зоною відчуження та зоною безумовного (обов`язкового) відселення, на основі експертних висновків.

Карти зазначених зон, перелік населених пунктів, віднесених до цих зон, та дані щорічних дозиметричних паспортизацій із зазначенням очікуваних доз опромінення населення один раз на три роки публікуються в загальнодержавних та регіональних друкованих засобах масової інформації і зберігаються у відповідних центральних та місцевих органах виконавчої влади.

Згідно із змістом статті 12 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що землі зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення відмежовуються від суміжних територій і переводяться до категорії радіаційно небезпечних земель. Господарський обіг таких земель може здійснюватися лише з урахуванням особливостей режиму їх використання, визначених цим Законом. У зонах відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення забороняється: перебування осіб, які не мають на це спеціального дозволу, а також залучення до роботи осіб без їх згоди.

Отже закон визначає, що оформлення спеціального дозволу необхідно для перебування у зонах відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення.

Відповідно до даних протоколу ОСОБА_1 був затриманий в зоні ЧАЕС; згідно із даними відібраних у ОСОБА_1 пояснень під час складання протоколу, він заблукав неподалік с.Нівецьке; відповідно до даних рапорту працівника поліції, ОСОБА_1 був затриманий в районі с.Нівецьке біля р.Уж, яка знаходиться в зоні відчуження. До матеріалів справи також приєднано карту-схему зони відчуження Чорнобильської АЕС із позначкою місця затримання.

Відповідно до даних постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року №106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" с. Нівецьке не входить в зони відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 був затриманий не в самому с.Нівецьке, а в його районі біля р.Уж, тобто в географічній місцевості, найбільш наближеної до зазначеного населеного пункту.

Відповідно до наданої карти-схеми та даних сайту Державного агентства України з управління зоною відчуження (Карти радіаційного забруднення зони відчуження - http://dazv.gov.ua/dostup-do-publichnoji-informatsiji/karty-radiatsiinoho-zabrudnennia-zony-vidchuzhennia.html), убачається, що р.Уж у місці затримання ОСОБА_1 знаходиться в межах зони відчуження.

Отже судом відхиляється твердження ОСОБА_1 в тій частині, що він перебував в межах тієї зони, де не вимагається спеціального дозволу.

Помилкове визначення в постанові районного суду місця затримання ОСОБА_1 не впливає на установлення фактичних обставин та факту адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови Іванківського районного суду Київської області від 04 лютого 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Іванківського районного суду Київської області від 04 лютого 2021 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Поліщук

Київського апеляційного суду