Cправа № 127/4760/21
Провадження № 3/127/1708/21
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

про закриття справи

27 квітня 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гуменюк К.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління патрульної поліції у Вінницькій області за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

в с т а н о в и в :

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 008577 від 14 лютого 2021 року, що 14 лютого 2021 року о 20 год. 49 хв. в м. Вінниці по вул. Степова, 26 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці) від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого законом порядку на місці із застосуванням приладу Драгер та закладі охорони здоров`я водій ОСОБА_1 відмовився на місці зупинки в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснивши суду, що не керував транспортним засобом, а лише знаходився біля нього та неподалік свого будинку. Як пояснив ОСОБА_1 він попросив сина ( ОСОБА_2 ) перегнати автомобіль на місце стоянки біля місця проживання, після чого син поїхав, а ОСОБА_1 залишився біля машини. Саме в цей час до нього під`їхали працівники поліції та стали незаконно вимагати пройти огляд на стан сп`яніння.

Представник ОСОБА_1 Цвєтков О.В. в судовому засіданні дав пояснення аналогічні поясненням ОСОБА_1 , а також доповнив їх обґрунтуванням, щодо порушення норм закону.

Вислухавши осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова судді, згідно ст. 283 КУпАП має гуртуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Стаття 130 КУпАП передбачає відповідальність водіїв за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , в якості диспозиції правопорушення вказано, що «водій ОСОБА_1 керував ТЗ» а також, що «відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку, в тому числі на місці зупинки за допомогою приладу Драгер».

В судовому засіданні був допитаний в якості свідка ОСОБА_2 , який повідомив, що саме він був за кермом вказаного автомобіля та повідомив про це працівникам поліції, які відмовились опитувати його, внаслідок чого він був вимушений самостійно звернутись в КНП «ЦТЗ Соціотерапія» ВОР та 14 лютого 2021 року о 22 год 38 хв. пройшов огляд на стан сп`яніння, надавши суду відповідну довідку №234 від 14 лютого 2021 року, згідно якої він був тверезий.

Судом, за клопотанням представника ОСОБА_1 Цвєткова О.В., були допитані свідки, які залучались працівниками Національної поліції під час складання протоколу, а саме: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які повідомили, що їх зупинив працівник поліції далеко від місця, де знаходився автомобіль та ОСОБА_1 . На місці події ОСОБА_1 одразу повідомляв, що він не знаходився за кермом, а за кермом був син. Вони не бачили, щоб працівники поліції пропонували ОСОБА_1 проходити огляд на місці за допомогою приладу Драгер. Також вони підтвердили той факт, що на місці події також знаходився ОСОБА_2 .

Підстав вважати, що пояснення свідків є недостовірним доказом по даній справі відсутні, оскільки, вони є послідовними, узгоджуються між собою.

За вказаних обставин судом встановлено, що доказів керування саме ОСОБА_1 транспортного засобу не здобуто та вони спростовуються.

Інших доказів, на підтвердження вини, а ніж які були зазначені вище, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що має суттєве значення для вирішення справи по суті, та унеможливлює винесення постанови про визнання ОСОБА_1 винним.

Згідно вимог ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Сукупність наведених обставин свідчить про те, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, які беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 130, 221, 251, 252, 268, 276, 279, 283, 284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області К.П. Гуменюк