Справа № 357/2977/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.04.2021 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гребінь О. О. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт НОМЕР_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.2 ст. 123 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу серії ДПР 18 №511486 від 13.03.2021 року, громадянин ОСОБА_1 13.03.2021 року о 14 год. 00 хв. на автомобільній дорозі Р04, 101 км. на автомобілі Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_2 керував транспортним засобом та здійснив проїзд залізничного переїзду на червоний забороняючий сигнал світлофору, чим порушив п.20.5 «в» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.123 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину заперечив, зазначивши, що 13.03.2021 року на автомобільній дорозі Р04, 101 км. керуючи транспортним засобом Chevrolet Aveo, зупинився перед залізничним переїздом, після проїзду потягу, підняття шлагбаумів та вимкнення забороненого червоного сигналу залізничного світлофору, відновив рух. Зазначив, що до протоколу не додано належних доказів на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення. Вказав, що з доданого до протоколу відеозапису неможливо встановити номерний знак транспортного засобу, який здійснював рух через переїзд, тому не можна вважати, що на відео зображено його транспортний засіб, вказав, що залізничний переїзд (безпосередньо колії) перетинав тоді, коли забороняючий сигнал залізничного світлофора був вимкнутий.

В судовому засіданні, сержант поліції ВРПП БЦ РУП ОСОБА_2 , який складав протокол серії ДПР 18 №511486 від 13.03.2021 року відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.123 КУпАП, пояснив, що 13.03.2021 року, перебуваючи на службі, зафіксував факт вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення за ч.2 ст.123 КУпАП, а саме: проїзд залізничного переїзду вказаним громадянином на червоний забороняючий сигнал залізничного світлофору, в порушення вимог п.20.5 «в» Правил дорожнього руху, що було зафіксовано на службовий планшет. Водію подано вимогу про зупинку, надано відеодоказ для ознайомлення, відібрано письмові пояснення та складено протокол про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, працівника поліції, який порушив провадження у справі про адміністративне правопорушення, дослідивши докази, що містяться у справі, а саме: протокол серії ДПР 18 №511486 від 13.03.2021 року, складений стосовно ОСОБА_1 з додатком у виді диску з відеозаписом із службового планшету, письмові пояснення ОСОБА_1 від 13.03.2021 року, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 123 КУпАП.

У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ч.2 ст.123 КУпАП, у редакції, яка була чинною на час складення протоколу про адміністративне правопорушення, в`їзд на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений, -

тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу у його власника чи без такого або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року з оплатним вилученням транспортного засобу у його власника чи без такого або адміністративний арешт на строк від семи до десяти діб з оплатним вилученням транспортного засобу у його власника чи без такого.

Згідно ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Перевіряючи докази, суд дійшов до переконання, що вони прямо вказують на винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП, з огляду на таке.

Пунктом 20.3 ПДР України передбачено, що для пропуску поїзда, що наближається, і в інших випадках, коли рух через залізничний переїзд заборонено, водій повинен зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією), дорожнім знаком 2.2, шлагбаумом чи світлофором так, щоб бачити сигнали, а якщо засоби організації дорожнього руху відсутні - не ближче 10 м до найближчої рейки.

Згідно пункту 20.5 «в» ПДР України рух через переїзд забороняється, якщо: увімкнений заборонний сигнал світлофора чи звуковий сигнал незалежно від наявності та положення шлагбаума.

Згідно п.8.7.3 ПДР України, сигнали світлофора мають такі значення: е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Відповідно до п.8.7.6 ПДР України для регулювання руху на залізничних переїздах використовуються світлофори з двома червоними сигналами або одним біло-місячним і двома червоними, які мають такі значення: а) миготливі червоні сигнали забороняють рух транспортних засобів через переїзд.

При цьому пунктом 1.10 ПДР України визначено терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення, зокрема, залізничний переїзд- перехрещення дороги із залізничними коліями на одному рівні, тобто це спеціально обладнане місце для перетину залізничних колій.

Диспозиція ч.2 ст.123 КУпАП, тобто частина статті, яка встановлює ознаки конкретного правопорушення, передбачає настання відповідальності саме за в`їзд на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений.

Системний аналіз зазначених норм ПДР України та КУпАП в їх сукупності дає можливість стверджувати, що єдиною умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.2ст.123 КУпАП є в`їзд на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений, при цьому, як вже зазначалося, залізничний переїзд це не аби яка ділянка дороги поблизу залізничної колії, а саме перехрещення дороги із залізничними коліями на одному рівні.

ОСОБА_1 заперечував свою винуватість у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення за ч.2 ст.123 КУпАП, як під час складання щодо нього протоколу, так і під час судового розгляду, зазначаючи, що не в`їжджав на залізничний переїзд (колії) на заборонений сигнал світлофору.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 511486 від 13.03.2021 року, складеного за ч.2 ст.123 КУпАП, вбачається, що 13 березня 2021 року о 14 год. 00 хв. на автодорозі Р-04 101 км, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_2 , здійснив проїзд через залізничний переїзд на увімкнений заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив вимоги п.20.5 «в» Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом був досліджений відеозапис із службового планшету поліцейського, який міститься в одному файлі на DVD-R диску, долученого до матеріалів справи. Так з відеофайла VID_20210313_135704 від 13.03.2021 року, тривалістю 00:07 секунд, вбачається, що транспортний засіб Chevrolet Aveo, яким керував ОСОБА_1 , здійснює рух безпосередньо через залізничний переїзд при відкритих шлагбаумах. Автомобіль поліцейських, знаходиться з протилежної сторони від заїзду на залізничний переїзд транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , та на відеозаписі міститься фіксування роботи залізничного світлофору, зокрема заборонений червоний миготливий сигнал, який є дублюючим, яким і повинен був керуватися ОСОБА_1 .

Також на цьому відеофайлі зафіксовано, що шлагбауми, з обох боків заїзду на залізничний переїзд повністю були підняті та зафіксовані, одночасно з цим був увімкнений миготливий червоний сигнал залізничного світлофора, що свідчить про те, що залізничні світлофори з обох сторін працювали синхронно, інші три транспортні засоби, які перебували зі сторони заїзду на залізничний переїзд в протилежному напрямку руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , розпочали рух після вимкнення миготливого червоного сигналу, в цей час автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 знаходився майже на середині залізничного переїзду, що спростовує позицію захисту водія ОСОБА_1 та вказує на те, що в`їзд на залізничний переїзд відбувся тоді, коли рух через переїзд був заборонений.

Доводи ОСОБА_1 про те, що на відео відображено не його транспортний засіб спростовуються письмовими поясненнями ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу від 13.03.2021, усними поясненнями ОСОБА_1 та інспектора поліції Олійника І.В.в судовому засіданні та переглянутим відеозаписом в їх сукупності.

Так, у письмових поясненнях 13.03.2021 року наданих на місці події, ОСОБА_1 підтвердив факт проїзду через залізничний переїзд 13.03.2021 року на автомобільній дорозі Р04, 101 км., однак стверджував, що з наданого працівниками поліції відеозапису неможна встановити номерний знак автомобіля. Вказав, що автомобіль, який візуально схожий на той, яким він керував, здійснював рух через залізничний переїзд на незабороняючий сигнал світлофора.

В судовому засіданні інспектор поліції Олійник І.В. підтвердив особу ОСОБА_1 , який 13.03.2021 року о 14 год. 00 хв. керував транспортним засобом Chevrolet Aveo на автомобільній дорозі Р 04, 101 км., який зафіксований на долученому до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписі.

Отже, інспектор поліції ОСОБА_2 виконуючи службові обов`язки належним чином зафіксував рух ОСОБА_1 через залізничний переїзд на заборонений червоний сигнал світлофору та склав відносно нього відповідний протокол про адміністративне правопорушення.

Сам ОСОБА_1 виявив бажання дати письмові пояснення на місці складення протоколу про адміністративне правопорушення, скористався можливістю ознайомитись з доказами у справі, ознайомився з відеозаписом обставин події та виклав свої заперечення.

За таких обставин, у суду відсутні підстави ставити під сумнів зібрані у справі докази.

ОСОБА_1 , як у письмових поясненнях з місця події, так і в усних поясненнях наданих суду, визнає, що 13.03.2021 року о 14 год.00 хв. здійснював рух через залізничний переїзд на автомобільній дорозі Р04 101 км, а та обставина, що сам в`їзд на залізничний переїзд здійснено ОСОБА_1 на заборонений сигнал світлофора підтверджується доданим до протоколу відеозаписом.

Посилання ОСОБА_1 на те, що з його сторони червоний сигнал світлофора в момент в`їзду на переїзд вже не працював, на увагу не заслуговує, оскільки така версія щодо обставин подій не підтверджується наданими ОСОБА_1 об`єктивними доказами (відомостями) не синхронної роботи світлофорів на цьому переїзді.

Тому, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП.

Заперечення ОСОБА_1 факту фіксації на відеозаписі саме його транспортного засобу, з огляду на пояснення ОСОБА_1 та пояснення працівника поліції Олійника І.В., не приймаються судом до увагу та свідчать про намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

При призначенні ОСОБА_1 виду та міри адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, його ставлення до вчиненого.

Обставин, що пом`якшує відповідальність, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність, судом не встановлено.

Згідно зі ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Так, адміністративні стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Про те покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 123 КУпАП, наклавши на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без оплатного вилучення транспортного засобу у його власника та стягнути судовий збір.

Керуючись ст. ст. 23, 24, 27, 33, 34, 35, 40-1, 123, 268, 283, 284, 285 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП, та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. без оплатного вилучення транспортного засобу у його власника.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454,00 грн..

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяО. О. Гребінь