Справа №461/3708/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2021 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., з участю представника Галицької митниці Держмитслужби Лубоцького Б.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Галицької митниці Держмитслужби про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження Львівська обл., місце проживання - АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.483 Митного кодексу України,

встановив:

01.04.2021 року о 19 годині 16 хвилин в зону митного контролю по смузі руху «червоний коридор» пункту пропуску «Шегині - Медика» митного поста «Мостиська» Галицької митниці Держмитслужби з Республіки Польща до України заїхав автомобіль «Volkswagen Crafter», р.н. НОМЕР_1 , де, як водій, слідував громадянин України ОСОБА_1 . В ході проведення візуального огляду транспортного засобу виникла підозра про наявність товарів, що переміщуються з приховуванням від митного контролю та підлягають митному оформленню, та/або переміщення яких через митний кордон обмежене чи заборонене. Транспортний засіб було виведено з загального потоку та скеровано зі смуги руху «червоний коридор» у бокс поглибленого огляду транспортних засобів, де під час проведення поглибленого огляду, з використанням технічних засобів митного контролю, було виявлено прихований товар, а саме: cир в упаковках по 350 грам, кінцева дата споживання 29.06.2021 р. - 64 штуки, 22,4 кілограм; грудинка в упаковках різної ваги, кінцева дата споживання 14.04.2021 р. - 20 штук, 29,3 кілограми; шия в упаковках різної ваги, кінцева дата споживання 09.04.2021 р. - 6 штук, 20,8 кілограм. Дані товари були приховані від митного контролю та знаходились в конструктивних порожнинах автомобіля, а саме: у відсіку для двигуна. Прихований товар гр. України ОСОБА_1 визнав своєю власністю.

Відповідно до ст.526 МК України, вважаю можливим провести розгляд справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та не з`явився в судове засідання, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, що підтверджується підписом ОСОБА_1 у протоколі. З протоколу вбачається, що йому відомо про скерування справи на розгляд до суду, а також про дату, час та місце розгляду справи.

Суд зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку справи, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи Європейський суд з прав людини включає: складність справи, поведінку заявника, поведінку органів державної влади, важливість справи для заявника. В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За наведених обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що особа, яка притягається до відповідальності не з`явилася в судове засідання, обізнана про наявність даного адміністративного провадження та скерування справи на розгляд до суду, а також повідомлялася про місце, час, дату розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, вважаю можливим провести розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши представників митниці, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч.1 ст.486 МК України).

Згідно ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 366 МК України передбачено, що двоканальна система - це спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України. Канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню. Канал, позначений символами червоного кольору ("червоний коридор"), призначений для всіх інших громадян. Громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Згідно наявних у матеріалах справи доказів, ОСОБА_1 , обравши зону митного контролю «червоний коридор», намагався перемістити через митний кордон України товар з приховуванням від митного контролю шляхом використання засобів та способів, які утруднюють виявлення, що доводиться дослідженим в ході розгляду справи нижченаведеними доказами:

-протоколом про порушення митних правил №0612/20900/21 від 01.04.2021 року, згідно якого ОСОБА_1 зауважень до протоколу не мав;

-контрольним талоном для проходження по «червоному коридору»;

-копією паспорта ОСОБА_1 ;

-свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу;

-актом проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу з фототаблицею до нього;

-описом предметів, вилучених у ОСОБА_1 ;

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 , згідно яких він визнав товар своєю власністю;

-митною декларацією.

Вищенаведені докази доводять факт вчинення правопорушення, є належними та допустимими, встановлюють факт перетину кордону і порядок проходження митного контролю, виявлення товару, його приховування, місце його зберігання, а також його кількість, вид та найменування.

Згідно ч.1 ст.483 МК України, відповідальність настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Вказані обставини у своїй сукупності свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України.

Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України доведена повністю.

Окрім цього, у відповідності до ст.487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність ОСОБА_1 обставин судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення виду стягнення за порушення митних правил, суд бере до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З урахуванням характеру вчиненого порушення, особи порушника, який раніше до адміністративної відповідальності за порушення митних правил не притягувався, вину визнав, ступеня його вини, способу вчинення правопорушення, беручи до уваги той факт, що транспортний засіб не був із спеціально обладнаним сховищем (тайником), мету призначення покарання та співрозмірність можливого покарання вчиненому правопорушенню, приходжу до висновку, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення у виді штрафу в розмірі 100% вартості товару, а товар, що був предметом порушення митних правил слід конфіскувати в дохід держави.

Відповідно до матеріалів справи вартість предметів порушення митних становить 6267,45 гривень.

Також, на підставі ст. 519 МК України, з особи, яка притягається до відповідальності, підлягають стягненню витрати, понесені митним органом за зберігання товарів, які стали предметом порушення митних правил на складі митниці.

Крім цього, статтею 40-1КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454,00 гривень.

Керуючись ст.ст.458, 459, 461, 483, 486, 527, 528 МК України, суд -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.483 ч.1 Митного кодексу України та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 6267,45 гривень.

Конфіскувати в дохід держави вилучені, згідно протоколу №0612/20900/21 від 01.04.2021 року, товари.

Стягнути з ОСОБА_1 витрати за зберігання на складі митниці товарів в сумі 107,17 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 454,00 гривень судового збору.

Постанова може бути оскаржена упродовж десяти днів з дня її винесення.

Суддя Стрельбицький В.В.