Провадження № 3/537/460/2021
Справа № 537/596/21
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.04.2021 року суддя Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області Зоріна Діана Олександрівна, розглянувши матеріали, які надійшли з Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , відомості щодо місця роботи відсутні, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за статтями 124, 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

11 лютого 2021 року до Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області з Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України надійшли адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтями 124, 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно із протоколом серії ДПР18 №018037 від 29 січня 2021 року, 29 січня 2021 року о 17 год. 20 хв. в місті Кременчуці по проспекту Свободи, будинок 14, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Hyundai Accent, державний номерний знак НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом Renault Sandero, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду. В результаті дорожньо транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 29 січня 2021 року серії ДРП18 №018264, 29 січня 2021 року о 17 год. 20 хв. в місті Кременчуці по проспекту Свободи, будинок 14, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyundai Accent, державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Зазначеними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно із частиною 2 статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

За таких обставин, суддя вважає, що відповідно до вимог частини 2 статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вищезазначені справи необхідно об`єднати в одне провадження і присвоїти справі № 537/596/21, номер провадження 3/537/460/2021, оскільки особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, які одночасно розглядаються судом.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 від 28 квітня 2021 року, він вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не визнає, зазначив, що його автомобіль «Хюндай Акцент», державний номерний знак НОМЕР_2 , не рухався, а стояв на проспекті, ОСОБА_1 стояв поряд в той час, як автомобіль, що стояв попереду «Рено», держаний номерний знак НОМЕР_3 , розпочав рух, однак його водій не врахував погодні умови, не вжив всіх заходів, внаслідок чого автомобіль «Рено» відкотився назад, зіштовхнувшись з автомобілем «Хюндай Акцент». Вказав, що по приїзду патрульні поліцейські не врахували його пояснення щодо обставин подій. ОСОБА_1 зазначає, що під час даної дорожньої ситуації автомобілі не отримали жодних пошкоджень що, на його думку, виключає наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 вказав на відсутність підтвердження факту керування ним транспортним засобом, зазначив, що запрошені свідки також не можуть цього підтвердити, а його відмова від проходження огляду на визначення стану сп`яніння не була його власним волевиявленням, а спровокована працівниками патрульної поліції.

Суддя, приймаючи до уваги письмові пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 12.1 Правил дорожнього руху України встановлено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно вимог пункту 13.1 Правил дорожнього руху України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 від 29 січня 2021 року на окремому аркуші, 29 січня 2021 року близько 17 год. 20 хв., він рухався на автомобілі з державним номерним знаком НОМЕР_3 , по проспекту Свободи в районі будинку №14, та, зменшивши швидкість руху, відчув поштовх в задню частину свого автомобіля. Коли він вийшов з машини, побачив позаду автомобіль Хюндай Акцент, державний номерний знак НОМЕР_2 . Потерпілий зазначив, що пізніше було встановлено особу, яка єдина перебувала в автомобілі Хюндай Акцент в момент скоєння дорожньо транспортної пригоди, а саме громадянин ОСОБА_1 , 1985 року народження.

Аналогічні письмові пояснення від 29 січня 2021 року надані громадянином ОСОБА_3 на окремому аркуші, який перебував в автомобілі з державним номерним знаком НОМЕР_3 під час події дорожньо транспортної пригоди.

В судовому засіданні досліджена схема місця дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 29 січня 2021 року о 17 год. 20 хв. за участю автомобіля Hyundai Accent, державний номерний знак НОМЕР_2 , та автомобіля Renault Sandero, державний номерний знак НОМЕР_3 , з якої вбачається, транспортний засіб Hyundai Accent, державний номерний знак НОМЕР_2 , скоїв зіткнення з транспортним засобом Renault Sandero, державний номерний знак НОМЕР_3 , який рухався попереду, внаслідок недотримання безпечної дистанції.

Дослідивши схему місця дорожньо-транспортної пригоди, суд приходить до висновку, що письмові пояснення ОСОБА_1 в частині перебування його автомобіля в нерухомому стані суперечать змісту схеми місця дорожньо-транспортної пригоди.

Щодо твердження ОСОБА_1 стосовно тієї обставини, що його автомобіль не здійснював рух, а стояв на місці в той час, коли рух почав інший автомобіль «Рено», суддя звертає увагу на той факт, що наявні в матеріалах справи документи не містять відомостей про те, що на місці дорожньо-транспортної пригоди від її учасників надходили будь-які зауваження до протоколу та схеми дорожньо-транспортної пригоди, тобто її зміст узгоджений учасниками пригоди.

У протоколі серії ДПР18 №018037 від 29 січня 2021 року відсутні будь які пояснення ОСОБА_1 щодо зазначених в ньому обставин, в тому числі його незгода зі змістом протоколу.

За викладених обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у виникненні дорожньо-транспортної пригоди повністю підтверджується схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, відносно якої її учасниками зауважень не надходило, поясненнями потерпілого та свідка, у зв`язку із чим суддя вважає достовірно доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вирішуючи питання щодо наявності або відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд виходить з наступного.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України встановлює, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до частини 1 статті 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Близькі за змістом положення містяться у частині 2 статті 4 КК України, відповідно до якої кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Зазначені положення також кореспондуються з положеннями частини 2 статті 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 286-1 КК України (в редакції, чинній станом на 29 січня 2021 року), керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування караються штрафом від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції, чинній станом на 29 січня 2021 року) встановлено адміністративну відповідальність за керування суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/80731-10#n1082).

Так, Законом України від 22 листопада 2018 року №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон №2617-VIII), який набрав чинності 01 липня 2020 року, крім іншого, було криміналізовано керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (стаття 286-1 КК України).

Оскільки Закон №2617-VIII відповідно до пункту 1 «Прикінцевих та перехідних положень» набрав законної сили 01 липня 2020 року, то з 01 липня 2020 року керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння відносилося до кримінальних проступків. (стаття 286-1 КК України).

Щодо Закону №720-IX від 17 червня 2020 року, який мав набути чинності одночасно із Законом №2617-VIII та, зокрема, скасувати ті пункти, які передбачали введення в дію статті 286-1 КК України та зміну редакції статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, то слід зазначити наступне.

17 червня 2020 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №720-ІХ, який 02 липня 2020 року було підписано Президентом України, а 03 липня 2020 року опубліковано в офіційній парламентській газеті "Голос України", тобто він набрав чинності.

Вказаним законом №720-ІХ від 17 чеврня 2020 року внесено зміни до Закону України №2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" (Відомості Верховної Ради України».

Однак, Закон України №2617-VIII від 22 листопада 2018 року (про доповнення стастті 286-1 КК України та зміни статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення) набрав законної сили 01 липня 2020 року. Вказані зміни не вдалось привести в дію (вчинити Верховній Раді), у зв`язку з тим, що Закон №720-ІХ від 17 червня 2020 року набрав чинності на третій день, після набрання чинності вищевказаного Закону №2617-VIII від 22 листопада 2018 року, а саме 03 липня 2020 року, при цьому такі зміни суперечать чинному на той час Закону України №619-ІХ від 19 травня 2020 року, відповідно до якого зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

З урахуванням положень частини 5 статті 94, 57 Конституції України, Закон не може набрати чинності раніше дня його опублікування, положення частини 6 статті 3 КК України, частини 3 статті 1 КПК України, частини 4 статті 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також позицію Конституційного Суду України, викладену в низці його рішень, положення закону, яким до іншого закону вносяться зміни, після набрання ними чинності стають невід`ємною частиною закону, до якого вносяться зміни, і вичерпують свою дію.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху" від 16 лютого 2021 року №1231-IX, який набрав чинності 17 березня 2021 року, зокрема, частини 1, 2, 3 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладені в такій редакції:

"Стаття 130. Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, -тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника».

Також, змінена редакція статті 286-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За таких обставин, Законом України №1231-IX від 16 лютого 2021 року з 17 березня 2021 року за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тобто за вказані протиправні дії пом`якшено відповідальність з кримінальної (статті 286-1 КК України, яка діяла з 01 липня 2020 року до 16 березня 2021 року) на адміністративну відповідальність (частина 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції станом з 17 березня 2021 року).

Виходячи із положень статті 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до осіб, які до 16 березня 2021 року вчинили керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само якщо особи, які керують транспортним засобом, відмовилися від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або інші дії, відповідальність виключена зі статті 286-1 КК України та введена в статтю 130 КУпАП. Відтак, має бути застосовано закон, що пом`якшив відповідальність за вчинення вказаних дій, тобто стаття 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції Закону України №1231-IX від 16 лютого 2021 року.

У відповідності до вимог статей 245, 251, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судом досліджені наступні докази.

Згідно змісту рапорту поліцейського взводу 2 роти 3 БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області рядового поліції Баранова Д. від 29 січня 2021 року, під час спілкування з водієм автомобіля Hyundai Accent, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння пальців рук. ОСОБА_1 в присутності двох свідків було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, на що він відмовив.

Згідно змісту письмових пояснень на окремому аркуші від 29 січня 2021 року свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , 29 січня 2021 року в їхній присутності громадянин ОСОБА_1 , 1985 року народження, відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу по проспекту Свободи, будинок 14, та в приміщенні наркологічного диспансеру.

В судовому засіданні досліджені відеозаписи з нагрудної камери патрульного поліцейського від 29 січня 2021 року, змістом яких зафіксовано факт пропозиції ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції в присутності двох свідків пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу або у відповідному медичному закладі лікарем наркологом, на що ОСОБА_1 відмовився.

За викладених обставин, суд приходить до висновку про доведеність в судовому засіданні факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за обставин, зазначених в протоколі серії ДПР18 №018264 від 29 січня 2021 року.

При накладенні адміністративного стягнення відповідно до статті 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обираючи вид стягнення правопорушнику ОСОБА_1 , суддя обставин, які б обтяжували чи пом`якшували відповідальність за вчинені адміністративні правопорушення, не вбачає.

Згідно статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи викладене вище, з огляду на зміст довідки начальника відділення адміністративної практики БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП майора поліції Альошкіна А. від 01 лютого 2021 року, суддя вважає за необхідне застосувати до порушника ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене санкцією частини 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом для запобігання вчиненню нових правопорушень.

Cтаттею 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами) передбачено справляння судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 454 грн. 00 коп. в дохід держави.

Керуючись статтями 33, 34, 35, 36, 124, 130, 280, 283, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про судовий збір» 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами), суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати справу № 537/596/21, провадження № 3/537/460/2021 про вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, справу №537/598/21, провадження №3/537/461/2021 про вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Об`єднаній справі присвоїти номер 537/596/21, номер провадження 3/537/460/2021.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні правопорушень, передбачених статтею 124, частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 454 грн. 00 коп. судового збору в дохід держави.

Штраф підлягає добровільній сплаті протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії постанови, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Діана Олександрівна Зоріна