Категория: ст. 184 ч.1 КУпАП Суддя І інстанції: Міхєєва І.М.
Доповідач: Топчій Т.В.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

29 квітня 2021 року м. Маріуполь

Суддя Донецького апеляційного суду Топчій Т.В. за участю секретаря Меркулової Я.О., Савічевої О.А., Савічева К.П. та його представника - адвоката Довженко В.І. розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18.03.2021 року, якою провадження у справі про притягнення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,-

до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч.1 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 611799 від 09.02.2021 року ОСОБА_2 14 листопада 2019 року о 13-29 год. знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 не виконала передбачені ст. 150 Сімейного кодексу України батьківських обов`язків щодо догляду за неповнолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній був залишений без догляду. Вказаними діями ОСОБА_2 скоїла правопорушення, передбачене ст. 184 КУпАП.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18.03.2021 року провадження відносно ОСОБА_2 закрито, у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 ч.1 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

На вказану постанову ОСОБА_1 подана апеляційна скарга в якій він просить скасувати протокол про адміністративне правопорушення та направити його на новий розгляд в Центральне районне управління поліції та органи прокуратури, та скасувати оскаржувану постанову суду, справу направити на новий судовий розгляд, як таку, що винесена з суттєвими порушеннями вимог ст. 251 ч.1,2, ст.272 ч.1, ст.277-2 ч.2, ст.278 ч.2, ст.280 ч.1 КУпАП. Зазначає, що оскільки є заявником по справі, то повинен був бути повідомленим про розгляд справи відносно ОСОБА_1 , та допитаний у судовому засіданні, проте суд першої інстанції цього не зробив. Не витребував суд і відеозапис з камер зовнішнього спостереження, встановлених біля його будинку для встановлення повних обставин справи.

Позиції учасників апеляційного провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_1 та його представник - адвокат Довженко В.І. підтримали доводи апеляційної скарги, та з урахуванням уточнень апеляційних вимог просили постанову суду скасувати, визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 ч.1 КУпАП, провадження по справі закрити за спливом строку накладення адміністративного стягнення. ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення апеляційних вимог ОСОБА_1 , просила постанову суду першої інстанції залишити без зміни.

Мотиви суду

Перевіривши матеріали справи, доводи осіб, які з`явилися до судового засідання, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, в тому числі, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом. За змістом ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення є доведення об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони правопорушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови доведеності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, на підставі належних та допустимих доказів. Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Посилання ОСОБА_1 стосовно порушення судом першої інстанції його права приймати участь при розгляді справи, оскільки він є потерпілим , апеляційний суд вважає слушними, а тому апеляційний суд відкрив апеляційне провадження за його скаргою та здійснив виклик у судове засідання ОСОБА_1 . Під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_1 скористався своїми правами, передбаченими ст. 269 КпАП України, оскільки був присутній у залі суду зі своїм представником - адвокатом Довженко В.І., які давали пояснення по справі, заявляли клопотання, чим забезпечується їх право на доступ до правосуддя.

Приймаючи рішення за апеляційними вимогами ОСОБА_1 про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 ч.1 КУпАП апеляційний суд вважає їх не обґрунтованими та виходить з наступного.

Під час апеляційного перегляду справи в судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину не визнала та пояснила, що після чергової сварки зі своїм чоловіком ОСОБА_1 опинилася на вулиці, йти їй було нікуди, цілу ніч з дитиною на руках простояла на вулиці. 14.11.2019 року у денний час вона з дитиною на руках прийшла до будинку її чоловіка, за адресою: АДРЕСА_2 , двері їй ніхто не відчинив. Від сильної втоми їй стало зле, та вона поклала дитину на асфальт, при цьому зазначила, що її син так пролежав не більше 3 хвилин, при цьому дитина була тепло вдягнена, що в подальшому не призвело до погіршення самопочуття дитини. Подзвонивши по телефону чоловіку просила його забрати дитину, проте останній двері їй не відчинив. Вказану подію ОСОБА_2 зафіксувала, подзвонивши до швидкої допомоги та службі у справах дітей. Після чого працівники служби забрали її з дитиною та відвезли до Шелтору.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав свою апеляційну скаргу та додав, що того дня, а саме 14.11.2019 р. йому зателефонувала дружина та повідомила, що знаходиться біля його будинку з дитиною, яку збирається залишити та піти. Він повідомив ОСОБА_2 що перебуває поза межами міста, тому не може забрати дитину. На його вмовляння ОСОБА_2 все ж таки забрала їх сина. Переглянувши відеозапис з камери зовнішнього спостереження, встановлених біля його будинку він побачив, що дитина лежала на асфальті біля автівки, яка могла покатитися, та привезти до тяжких наслідків, вважає, що в діях ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.184 ч.1 КУпАП.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Довженко В.І. зазначив, що дії ОСОБА_2 є протиправними, під час з`ясування стосунків з батьком дитини вона поклала дитину на асфальт, де він пролежав близько 20 хвилин, проявивши демонстрацію психологічного тиску на батька дитини, зазначив, що небезпека для дитини яку мати навмисно створила полягала в тому, що в будь-який момент автівка могла покатитися. Просив долучити до матеріалів справ відеозапис з камери зовнішнього спостереження з будинку ОСОБА_1 .

Під час апеляційного розгляду суд вважав недоцільним досліджувати цей відеозапис та долучати до матеріалів справи, оскільки фактично ОСОБА_2 не заперечувала обставини, що містяться на цьому відеозаписі.

Як вбачається з диспозиції ст.184 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена в разі ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей, незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо. Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

За результатами апеляційного перегляду провадження, суд вважає, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП, не зібрано та не долучено до матеріалів безперечних доказів, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення (довідок органу опіки та піклування щодо неналежного виконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 , у чому полягала небезпека для дитини, залишеної без догляду матері, в чому виявилося незабезпечення безпечних умов перебування дитини, тривалість протиправних дій ОСОБА_2 , негативні наслідки таких дій для дитини, тощо).

Суд виходить з того, що за змістом протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 не містить ознак об`єктивної сторони даного правопорушення, які характеризують зовнішню сторону правопорушення, зокрема, в чому саме полягає ухилення особи від виконання обов`язків щодо виховання дитини, не конкретизовані норми законодавства, якими ці обов`язки передбачені та які вимоги матеріального закону порушено, протокол містить лише посилання за порушення ОСОБА_2 загальних приписів ст. 150 СК України, не визначена частина статті 184 КУпАП, вчинення якої інкриміновано ОСОБА_2 .

Само по собі зазначення у протоколі про залишення дитини без догляду без зазначення тривалості таких дій, не свідчить про ухилення ОСОБА_2 від виконання обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, виховання дитини. Крім того, з обставин, на які посилаються учасники провадження під час апеляційного перегляду, вбачається, що ОСОБА_2 14 листопада 2019 року не залишала дитину без догляду, знаходячись поряд з нею біля будинку ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 , через погане самопочуття поклала дитину на асфальт, розмовляючи з її батьком, потім забрала дитину та пішла разом з працівниками соціальних служб, яких сама викликала. За таких обставин, короткочасні дії ОСОБА_2 , на думку суду, не можна вважати залишенням дитини у небезпеці матір`ю або неналежним виконанням нею своїх батьківських обов`язків.

Крім того, частина 2 статті 254 КУпАП встановлює, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що правопорушення було виявлено працівниками поліції 14.11.2019 року, заява поступила від ОСОБА_1 29.01.2021 року, а відповідний протокол відносно ОСОБА_2 був складений 09.02.2021 року, тобто більше ніж через рік після відповідної події, що суперечить положенням ст. 254 ч.2 КУпАП. Обставини події, яка відбулася 14.11.2019 року були відомі працівникам поліції, проте протокол вчасно складений не був. Отже, зважаючи на те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений в порушення вимог ст. 254 ч.2 КУпАП, за таких підстав суд вважає цей доказ є неналежним та недопустимим. Інших доказів, крім протоколу про адміністративне правопорушення та заяви ОСОБА_1 матеріали провадження не містять.

Доводи захисника Довженко В.І. про те, що поклавши на асфальт свого малолітнього сина ОСОБА_1 вчинила протиправні дії відносно дитини, здійснюючи при цьому психологічний тиск на батька дитини не створюють об`єктивну сторону, інкримінованого останній адміністративного правопорушення, оскільки її дії не супроводжувалися залишенням дитини без нагляду впродовж тривалого часу, не мали систематичного характеру. За таких обставин, наведені в протоколі обставини, не можуть бути достатньою підставою для висновку про те, що ОСОБА_2 ухиляється чи не виконує покладені на неї обов`язки по вихованню сина.

З пояснень самого ОСОБА_1 не вбачається вчинення ОСОБА_2 інших протиправних дій, зокрема невжиття заходів щодо лікування дитини, безпідставне обмеження її в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, зважаючи на те, що дитина, виходячи з наданих сторонами актів про фактичне проживання, мешкає з обома батьками.

З наведеного вбачається, що належних, допустимих та беззаперечних доказів, які б у своїй сукупності свідчили про те, що ОСОБА_2 , як мати, ухиляється чи не виконує покладені на неї обов`язки по вихованню дитини, матеріали справи не містять. За таких обставин, постанову суду першої інстанції вважаю законною, обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню або зміні. Апеляційні вимоги ОСОБА_1 про направлення адміністративного матеріалу на новий розгляд до Центрального районного управління поліції та органів прокуратури, направлення провадження на новий судовий розгляд не ґрунтуються на вимогах КУпАП, а апеляційні доводи, висловлені ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду провадження не є підставою для ухвалення іншого процесуального рішення по справі.

Відповідно до частини першої ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав і обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ стандарти і вимоги, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширюються і на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки термін «кримінальне обвинувачення», «кримінальне провадження» тлумачаться цим судом в розумінні цілей застосування Конвенції. Кримінальний характер ст.184 ч.1 КУпАП в розумінні Конвенції та практики ЕСПЛ не викликає сумніву, а отже на дане провадження поширюються повною мірою ті стандарти і вимоги, які встановлює Конвенція для кримінального провадження (обвинувачення). Це стосується і презумпції невинуватості та стандарту доказування вини «поза розумним сумнівом», а також прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності бути негайно, детально проінформованою про характер і причини обвинувачення, мати час на підготовку для захисту, які загалом становлять гарантії справедливого судового розгляду в судах. Поширення цих стандартів кримінального провадження на відповідну категорію справ про адміністративні правопорушення, безсумнівно зумовлює необхідність дотримання особливих вимог щодо процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у випадку визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали суду можливість спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому діянню покарання. У підсумку суд вважає, що у даному провадженні по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 органом, уповноваженим на складання протоколу суд надано достатньо належних та допустимих доказів доведення її вини «поза розумним сумнівом» на підтвердження в ії діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 ч.1 КУпАП.

Окрім цього, з матеріалів справи вбачається, що анкетні данні дитини, які зазначені в протоколі про адміністративне порушення та встановлені в постанові Орджонікідзевського районного суду від 18.03.2021р. а саме ім`я по - батькові дитини не відповідають даним, зазначеним у свідоцтві про народження дитини. В постанові суду вказане ім`я по - батькові дитини ОСОБА_4 , тоді як треба читати ОСОБА_3 , дану неточність апеляційний суд вважає явною опискою, яка підлягає виправленню. До того ж, подія мала місце 14.11.2019 року, що вірно зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, та підтверджується учасниками по справі, проте в постанові помилково встановлено подію 04.11.2019 р., що теж є явною опискою, яка підлягає виправленню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 березня 2021 року, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч.1 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: