ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4748/21Головуючий у 1-й інстанції Холява О.І.
Провадження № 33/817/262/21 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ст. 44-3 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2021 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 березня 2021 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень. Стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Згідно постанови 13 березня 2021 року близько 09.38 год. в м. Тернополі по вул. Руська, 1 водій ОСОБА_1 здійснював регулярне перевезення пасажирів автобусом БАЗ А079.04 д.н.з. НОМЕР_1 по міському маршруті №16 у кількості більше ніж місць для сидіння, що передбачено технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційному документі на цей транспортний засіб, а саме перевозив 25 пасажирів, а в реєстраційному документі на вказаний автобус серії НОМЕР_2 та технічною характеристикою передбачено 21 пасажирів для сидіння, чим порушив п.п.8 п.3 Постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09 грудня 2020 року та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 березня 2021 року скасувати та звільнити його від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення. Свої вимоги мотивує тим, що судом не враховано, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено жодного свідка та понятого, незважаючи на те, що правопорушення працівниками поліції зафіксовано в присутності значної кількості осіб. Вважає, що рапорт працівника поліції, який в судовому засіданні не допитувався та реєстраційна картка транспортного засобу не містять фактичних даних на основі яких може бути встановлено наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і тому, в контексті положень статті 251 КУпАП, не можуть бути доказом по даній справі. Звертає увагу суду на те, що не може вважатися доказом його вини відеозаписи, що долучені працівниками поліції до матеріалів адміністративної справи та на які зіслався суд, так як на них не зафіксовано осіб, які знаходилися в салоні транспортного засобу, що дало б змогу стверджувати, що їх кількість була більшою, ніж кількість місць для сидіння.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Так, диспозицією ч.1 ст.44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно п.п. 8 п. 3 постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 р. «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 » передбачено, що з 24 лютого 2021 року на території України встановлюється "жовтий" рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб.

Однак, матеріали справи не містять відомостей про те, що кількість осіб, які перебували у транспортному засобі під керуванням ОСОБА_1 , була більшою, ніж кількість місць для сидіння.

Зі змісту оскарженої постанови вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доведена матеріалами справи, дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні, а саме: даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №223009 від 13 березня 2021 року, відеоматеріалами, рапортом поліцейського взводу №2 роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Тернового В. від 13 березня 2021 року, реєстраційною карткою транспортного засобу БАЗ А079.04 д.н.з. НОМЕР_1 .

Як вбачається з доданого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису нагрудної камери працівника поліції в транспортному засобі, під керуванням ОСОБА_1 , перебували пасажири, кількість яких при перегляді вказаного відеозапису встановити неможливо. Працівник поліції точний підрахунок пасажирів автобуса не проводив.

Будь-яких інших доказів щодо кількості пасажирів, які перевозив водій ОСОБА_1 13 березня 2021 року до матеріалів справи працівниками поліції не долучено.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що доказів вчинення ОСОБА_1 вищезазначеного адміністративного правопорушення, окрім рапорту поліцейського взводу №2 роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Тернового В. від 13 березня 2021 року, матеріали справи не містять.

Однак, у розумінні ст. 251 КУпАП один лише вказаний рапорт не може вважатися належним та достатнім доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

Окрім цього, показання свідків, працівниками поліції не відбиралися, оскільки до матеріалів справи копії таких показань не надано, посилання на показання свідків в оскаржуваній постанові та у вищезазначеному рапорті відсутні.

Таким чином, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення та визнані судом першої інстанції доведеними обставини, а саме перевезення 25 пасажирів, що більшим від кількості місць для сидіння, не підтверджуються наявними у справі фактичними даними, а тому наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.44-3 КУпАП не можна вважати доведеною.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні достатні, належні та допустимі докази, які поза розумним сумнівом підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ч.1 ст. 44-3 КУпАП, а тому постанова Тернопільського міськрайонного суду про притягнення його до відповідальності за вказаною статтею підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, а провадження у цій справі - закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 березня 2021 року відносно нього скасувати і справу провадженням закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя