П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Шахової О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Яготинського районного суду Київської області від 20 січня 2021 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Яготинського районного суду Київської області від 20 січня 2021 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10.200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Згідно з постановою суду, 04 листопада 2020 року близько 10 год. 10 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2107», д.н. НОМЕР_1 на автошляху Яготин-Мала Березанка з ознаками алкогольного сп`яніння, і після встановлення у нього працівниками поліції таких ознак алкогольного сп`яніння, як: порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, в присутності двох свідків відмовився від проходження в установленому законом порядку медичного огляду для визначення стану сп`яніння.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову Яготинського районного суду Київської області від 20 січня 2021 року, а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що не керував автомобілем. Більше того, не відмовлявся ні від проходження огляду за допомогою приладу «Драгер», ні від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, разом з тим, працівниками поліції, безпідставно розцінено його дії як відмову, а також в подальшому відмовлено у направленні для проходження огляду в закладі охорони здоров`я, в результаті чого складено протокол по адміністративне правопорушення за відмову від проходження такого огляду.

Суд першої інстанції посилався на пояснення свідків, проте не звернув уваги на те, що один із свідків в своїх поясненнях зазначив про те, що він відмовився проходити огляд стану сп`яніння на Драгер. Окрім цього, вважав, що пояснення свідків не могли бути прийняті до уваги, оскільки фактично оформлені на заздалегідь виготовлених формулярах.

Такі обставини свідчать про недотримання встановленого законом порядку огляду, а саме - порушення ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17 грудня 2008 року № 11103, п. 7 Розділу 1 Інструкції від 09 листопад 2015 року № 1452/735.

Крім того, суд першої інстанції розглянув справу у його відсутність, він не був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи.

Підсумовуючи свою апеляційну скаргу також вказував на те, що він є учасником бойових дій, а тому суд першої інстанції не був наділений правом стягувати з нього в дохід держави судовий збір.

Таким чином, судом першої інстанції здійснено поверхневий розгляд справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник Воробей І.В. підтримали доводи апеляційної скарги з підстав в ній викладених, просили постанову суду скасувати та ухвалити нову, якою закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, слід дійти до наступних висновків.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Однак, при розгляді даної справи суддя всупереч вищевказаних вимог закону, не вжив достатніх заходів для належної перевірки обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, внаслідок чого було неправильно застосовано матеріальний закон, та прийняв рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення.

В обґрунтування вини ОСОБА_1 суд першої інстанції послався протокол про адміністративне правопорушення та пояснення свідків.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 507667 від 04 листопада 2020 року, в означений день, близько 10 год. 10 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2107», д.н. НОМЕР_1 на автошляху Яготин-Мала Березанка з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Водій відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що в той день його автомобіль вийшов з ладу і він вимушений був зупинити його на обочині автошляху. В цей час його товариш, який їхав з ним в автомобілі поїхав за автозапчастинами, які були необхідні для усунення поломки його авто. Все це по часу продовжувалося близько трьох годин.

Поки він чекав свого товариша, знаходився в автомобілі. По приїзду поліцейського патруля, його авто не було заведено і рухатися воно не могло.

Також вказав на те, що він не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, про що і вказав один зі свідків у своїх поясненнях.

Захисник Воробей І.В. також додав, що матеріали адміністративного правопорушення не містять відеофіксації події, що позбавляє можливості встановити хронологію подій та посилання поліцейських в протоколі про адміністративне правопорушення на вину ОСОБА_1 .

Положеннями ч. 1 ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17, візуальне спостереження за дотриманням Правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише в тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Таким чином, для підтвердження порушення ОСОБА_1 . Правил дорожнього руху України, в т.ч. п. 2.5 цих Правил, органом поліції, відповідно до ст. 251 КУпАП, та відомчих актів, зокрема Наказу МВС № 1026 від 18 грудня 2018 року, мав би бути наданий відеозапис події. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути беззаперечним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Так, згідно вимог, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказаною нормою дійсно встановлена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд залишив поза увагою те, що, згідно з вимогами ч. 5 ст. 266 цього Кодексу, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до вимог п. 7 розділу І. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735), у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Як прямо передбачено п.п. 5, 6 розділу ІІ. Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Крім того, як встановлено п. 6 розділу ІХ. Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, лише у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як встановлено за наслідками апеляційного розгляду, під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, поліцейськими не були дотримані в повному обсязі вищенаведені вимоги законодавства та відомчих інструкцій, приймаючи до уваги наступне.

Працівники поліції, маючи нагрудні камери відео реєстратори, взагалі не фіксували процес оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , оскільки до протоколу про адміністративне правопорушення, крім пояснень свідків, не було додано а ні відеозапису, а ні Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Наведені обставини дозволяють стверджувати про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містять у собі належних та допустимих доказів, які б дозволили, поза розумним сумнівом, зробити висновок про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки, як зазначалось вище, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст. 266 цього Кодексу, не може вважатися дійсним.

Окрім цього, в матеріалах адміністративного правопорушення відсутні докази, які б підтвердили факт того, що автомобіль ОСОБА_1 рухався і саме він перебував за його кермом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини

проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року (із змінами), керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Оскільки керування особою транспортним засобом є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП, а факт керування 04 листопада 2020 року близько 10 год. 10 хв. транспортним засобом «ВАЗ 2107», д.н. НОМЕР_1 на автошляху Яготин-Мала Березанка ОСОБА_1 категорично заперечується, та, крім змісту протоколу про адміністративне правопорушення цей факт не підтверджується, виходячи з принципу презумпції невинуватості, неможливо встановити наявність цього елементу складу правопорушення, а, отже, не можливо встановити складу самого правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду щодо ОСОБА_1 - скасуванню, із закриттям провадження у справі щодо нього, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП,у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Яготинського районного суду Київської області від 20 січня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - скасувати, а провадження у справі щодо нього - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.В.Шахова