Справа № 740/1878/21
Провадження 3/740/804/21
ПОСТАНОВА

іменем України

14 травня 2021 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., при секретарі Прокопенко О.В.,

за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності,- ОСОБА_1 , захисника-адвоката Савченка В.В.,

розглянувши матеріали, які надійшли із Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючої продавцем ФОП ОСОБА_2 , проживаючої в АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 17 березня 2021 року за ч.1 ст.164 КУпАП,-17 березня 2021 року в 16 год. в с.Титівки по вул.Шевченка було встановлено, що продавець магазину «Продовольчі товари» с.Титівки ОСОБА_1 продавала пиво «Львівське 1715», 4,7% алкоголю, ємністю 1,5 л, без ліцензії.

В судовому засіданні ОСОБА_1 обставини згідно протоколу заперечила, пояснивши, що працює продавцем в магазині продовольчих товарів, у якому у холодильнику були 4 бутилки пива, які вона купила для себе у маркеті с.Вертіївка, продаж пива не проводила, пояснення до протоколу надала на вимогу працівників поліції.

Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.164 КУпАП настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

За змістом ст.ст.3, 4, 42 ГК України, п.14.1.36. ПК України підприємництво, як вид вид господарської діяльності-це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Таким чином, одними із ознак підприємництва, що відрізняють його від іншої діяльності, є систематичність таких дій та обов`язково мета-одержання прибутку.

Згідно ст.58 ГК України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку визначеному законом. Відповідно до ст.128 ГК України громадянин-підприємець зобов`язаний, зокрема, у передбачених законом випадках і порядку одержати ліцензію на здійснення певних видів господарської діяльності.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення продавець магазину ОСОБА_1 продавала пиво «Львівське 1715», 4,7% алкоголю, ємністю 1,5 л, без ліцензії.

Також у протоколі зазначено про вилучення 3 пляшок пива «Львівське 1715», 4,7 % алкоголю, ємністю 1,15 л, пива «Мінське жигулівське» 1,5 л, 5,0 % алкоголю, що не відповідає даним протоколу стосовно предметів торгівлі, при цьому у доданих до протоколу поясненнях ОСОБА_1 зазначено про шість бутилок пива.

Разом з цим, до загальних ознак господарської діяльність закон, зокрема, відносить її систематичність, однак в протоколі про адміністративне правопорушення не встановлено даної систематичності та доказів на підтвердження цього факту матеріали справи не містять.

Також не встановлено, що ОСОБА_1 здійснювала таку діяльність на постійній і платній основі, зокрема, кому і за скільки здійснювала продаж пива.

Також відсутні відомості щодо відображення у бухгалтерському обліку та фінансовій звітності ФОП ОСОБА_2 предметів торгівлі згідно протоколу чи відсутності вказаних даних.

Свідки у протоколі не зазначені.

Таким чином, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено фактичних обставин правопорушення відповідно до ч.1 ст.164 КУпАП, не зазначено, які саме неправомірні дії вчинила ОСОБА_1 , не конкретизовано її вину, не вказано, як саме здійснювалась господарська діяльність.

За змістом ст.ст.251, 254 КУпАП обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протокол про адміністративне правопорушення.

Вказана обставина з огляду на приписи ст.ст.251, 254 КУпАП оцінюється судом, як відмову особи, уповноваженої складати протокол про адміністративне правопорушення, від відстоювання власної правової позиції, формальний підхід до складення протоколу.

Протокол про адміністративне правопорушення є актом обвинувачення і повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП, при цьому суд не має права брати на себе функцію обвинувачення та у будь який спосіб конкретизувати зміст обвинувачення, вказаного у протоколі, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, що слідує з загальних засад судочинства, закріплених у ст.129 Конституції України.

Доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Згідно приписів ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин наявні сумніви у винуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, які неможливо спростувати самим лише протоколом, який не може бути беззаперечним, достатнім доказом винуватості ОСОБА_1 в інкримінованому діянні.

Щодо пояснень ОСОБА_1 до протоколу суд враховує практику Європейського суду з прав людини щодо використання доказів, отриманих з порушенням права на мовчання та права не свідчити проти себе,-суд наголошує, що право не свідчити проти себе становить загальновизнаний міжнародний стандарт, який лежить в основі поняття справедливого судового розгляду за ст.6 Конвенції. Встановлення таких стандартів пояснюється необхідністю захисту особи, яка переслідується за кримінальним законом, від неналежного тиску з боку органів влади, щоб завдяки цьому уникнути помилок правосуддя та сприяти реалізації цілей ст.6. Право не свідчити проти себе передбачає, зокрема, що сторона обвинувачення в кримінальній справі, намагаючись довести свою версію щодо обвинуваченого, не може використовувати докази, здобуті за допомогою методів примусу чи утиску всупереч волі обвинуваченого.

За таких обставин належними та допустимими доказами поза розумним сумнівом не доведено вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення, при цьому усі припущення та сумніви стосовно доведеності вини останньої слід тлумачити на її користь, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв"язку відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Керуючись ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

постановив:

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП-закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.Олійник.