Постанова

Іменем України

Єдиний унікальний номер справи 378/176/21
Номер провадження 33/824/2373/2021
суддя у суді першої інстанції Н.М. Марущак

13 травня 2021 року місто Київ

Номер справи 378/176/21

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л.Д., переглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою захисником Кочиним С.С., на постанову судді Ставищенського районного суду Київської області від 06 квітня 2021 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на якого накладеного адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Ставищенського районного суду Київської області від 06 квітня 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестиста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно з вказаною постановою ОСОБА_1 08.03.2021 о 01 год. 20 хв. в смт. Ставище, по вул.Цимбала Сергія, 5, керував автомобілем ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме порушення мови, зіниці очей не реагують на світло, від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 через свого захисника Кочина С.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати постанову судді місцевого суду та закрити провадженні у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Одночасно із подачею апеляційної скарги ОСОБА_1 було заявлено клопотання про поновлення строку на оскарження вказаної постанови.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив про те, що вказана постанова судді не може вважатися обґрунтованою та законною, оскільки прийнята суддею з порушенням норм як матеріального, так і процесуального права при неповному з`ясуванні обставин справи. Вказав на те, що судом під час розгляду справи було порушено вимоги ст.59 Конституції України, ст.ст.245, 248, 268 КУпАП, а також вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки між стадією складання протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду справи по суті не було забезпечено достатнього часового інтервалу, достатнього для підготовки до захисту особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Крім того, судом не було враховано той факт, що під час його зупинення працівниками поліції останні грубо порушили встановлений законом порядок направлення водія транспортного засобу до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння. А саме, на місці події працівниками поліції не було складено акт огляду та направлення, а також не було відсторонено водія від керування транспортного засобу, що вказувало на відсутність ознак сп`яніння водія. Разом із цим, ОСОБА_1 у поданій апеляційній скарзі також зазначив, що місцевий суд належним чином не дослідив усі обставини справи, які мали значення для правильного вирішення справи, а саме не допитав свідків та не перевірив їх пояснень щодо відмови ОСОБА_1 від проходження освідування та не перевірив їх фактичну наявність на місці події.

В обґрунтування поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 послався на те, що він не був присутнім під час проголошення оскаржуваної постанови судді. Оскільки копію вказаної постанови суду він отримав засобами поштового зв`язку лише 08.04.2021, останній вказував на поважність причин пропуску строку для подання апеляційної скарги, а тому просив суд поновити йому строк для оскарження даної постанови.

ОСОБА_1 та його захисник Кочин С.С. за викликом до апеляційного суду вдруге не з`явились, захисником Кочиним С.С. було вдруге подано клопотання про відкладення розгляду справи, яке скеровано на електронну адресу апеляційного суду без скріплення його електронним цифровим підписом. Відповідно до направленого клопотання останній зазначив, що не може бути присутнім на слуханні справи, оскільки у цей час задіяний у інших справах у Ставищенському районному суді Київської області. До вказаного клопотання долучив скан-копію судової повістки про виклик до суду по кримінальній справі на 05.05.2021, де також міститься відмітка про його присутність у вказаному суді. Доказів участі вказаного захисника у іншому судовому процесі, а також неможливості явки ОСОБА_1 до вказаного клопотання не долучено.

У зв`язку із викладеним, апеляційний суд вирішив переглянути дану справу за відсутності нез`явившоїся особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника, оскільки вважає причини їх неявки неповажними.

Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено в суді апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, розгляд справи в місцевому суді завершився за відсутності ОСОБА_1 та його захисника Кочина С.С., та за результатами розгляду справи 06 квітня 2021 року суддею винесена постанова, яка наразі оскаржується.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження є обставини, що об`єктивно перешкоджали особі, яка має право на оскарження постанови, вчасно подати апеляційну скаргу.

Убачається, що з урахуванням положень ст.294 КУпАП останнім днем подання апеляційної скарги у даній справі було 16 квітня 2021 року.

Як зазначив ОСОБА_1 у поданій апеляційній скарзі копію оскаржуваної постанови він отримав 08 квітня 2021 року.

Згідно відмітки, зробленої на поданій ОСОБА_1 апеляційній скарзі, остання була подана до канцелярії Ставищенського районного суду Київської області 19.04.2021, тобто на наступний робочий день, який настав після закінчення десятиденного строку з моменту отримання оскаржуваної постанови, що припав на вихідний день 18.04.2021.

Отже, з урахуванням часу пересилання у відповідності з вимогами ст.285 КУпАП копії постанови Ставищенського районного суду Київської області від 06 квітня 2021 року на адресу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та враховуючи ту обставину, що останній був позбавлений можливості своєчасно протягом десятиденного строку з дня прийняття вказаної постанови ознайомитися із зробленими місцевим судом висновками та мотивами про притягнення його до адміністративної відповідальності, апеляційний суд дійшов висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови було пропущений ОСОБА_1 з поважних причин, у зв`язку з чим він підлягає поновленню.

Що стосується доводів апеляційної скарги, то апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Так, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, суддя виходив з того, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилось у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушено вимоги пункту 2.5 ПДР України.

З зазначеним висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під час перегляду даної справи апеляційним судом було встановлено, що 08.03.2021 о 01 год. 20 хв. в смт. Ставище, по вул. Цимбала Сергія, 5, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме порушення мови, зіниці очей не реагують на світло, від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України

Внаслідок зазначених подій поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №058181 від 08 березня 2021 року за невиконання ОСОБА_1 вимог пункту 2.5 ПДР України, а саме за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, окрім протоколу, у якому міститься підпис останнього про те, що він відмовився від проходження медичного освідування, також підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були залучені поліцейськими в якості свідків та в своїх письмових поясненнях зазначили, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я (а.с.2, 3).

Матеріали справи не містять доказів порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що вимоги частини 2 статті 251, статей 256, 260, 266, 268 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.112015 № 1395, поліцейськими були дотримані.

Апеляційний суд приходить до висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 суддею відповідно до статей 251, 252 КУпАП на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, повно і всебічно встановлено фактичні обставини адміністративних правопорушень. Постанова судді відповідає вимогам статей 245, 280, 283 КУпАП.

Дослідивши зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 апеляційний суд визнає їх належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що в порушення вимог статті 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, поліцейські не склали акт огляду та направлення до медичного закладу апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до розділу ІІ вищевказаної Інструкції, поліцейськими складається акт огляду виключно на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, та відповідно у разі згоди водія, відносно якого існують підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, відповідно до пункту 12 розділу ІІ вищевказаної Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння огляд водія проводиться виключно в закладі охорони здоров`я.

Обов`язку із складання поліцейськими направлень відносно водіїв, які відмовились від проходження огляду на стан наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції положення вказаної Інструкції не передбачають.

Разом з цим, положеннями статті 267 КУпАП визначено порядок оскарження заходів забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення, відповідно до яких адміністративне затримання, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Заходи забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не оскаржував.

Доводи апеляційної скарги про те, що суддя не вжив заходів для допиту свідків з метою перевірки їх пояснень, апеляційний суд до уваги не приймає та зазначає, що виходячи з вимог статті 272, пункту 5 частини 1 статті 278 КУпАП виклик та допит свідків в судовому засіданні не є обов`язком судді, який розглядає справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд враховує, що місцевим судом свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 викликались до суду належним чином. Проте, вказані особи за викликом до суду не з`явились, і забезпечити їх явку з урахуванням особливостей провадження по справі про адміністративне правопорушення іншим чином, ніж шляхом направлення судових повісток, суд був позбавлений можливості.

Разом з цим, суд першої інстанції у своїй постанові правильно акцентував увагу на тому, що пояснення вказаних свідків не впливають на розгляд даної справи, оскільки ці свідки підтверджують лише факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, чого не заперечував останній, про що власноручно зазначив в протоколі в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності».

Також, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відносного того, що під час вказаних у постанові суду подій не були присутніми свідки при відмові водія пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичній установі, оскільки такі посилання спростовуються відібраними від свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 письмовими поясненнями, а також їх особистими підписами у протоколі, якими свідки засвідчили таку відмову водія на проходження вказаного огляду.

Разом з тим, в підтвердження факту відсутності підписів вказаних свідків у протоколі про адміністративне правопорушення під час його складання, ОСОБА_1 не було надано копію протоколу, яка йому після складання останнього була вручена працівниками поліції.

Крім того, той факт, що працівники поліції не відсторони ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, не спростовує його вини у вчиненому адміністративному правопорушенні.

Безпідставними є також посилання апеляційної скарги щодо незабезпечення судом достатнього часового інтервалу для використання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності правовою допомогою, оскільки, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 неодноразово та завчасно повідомлявся судом про розгляд справи, однак до суду не з`являвся. При цьому, з матеріалів справи убачається, що останнім в ході розгляду справи судом було реалізовано своє право на отримання правової допомоги, зокрема, уклав з адвокатом договір про надання правової допомоги, на виконання якого останній знайомився з матеріалами справи, був присутнім під час розгляду справи 01.04.2021 та в подальшому подавав до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Водночас, ОСОБА_1 , у поданій апеляційній скарзі не зазначає яким, на його думку, з урахуванням встановлених ст.277 КУпАП строків розгляду справ про адміністративне правопорушення, вважається достатнім часовий інтервал для отримання правової допомоги, з урахуванням тієї обставини, що йому було відомо про складання 08.03.2021 працівниками поліції відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Будь-яких інших доводів на спростування доведеності вини ОСОБА_1 апеляційна скарга не містить.

У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», використовується як джерело права, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до висновку, що в суді першої інстанції винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є доведеною «поза розумним сумнівом», тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях останнього складу вказаного правопорушення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП, крім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді Ставищенського районного суду Київської області від 06 квітня 2021 року є законною та обґрунтованою, а відтак підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Ставищенського районного суду Київської області від 06 квітня 2021 року у справі про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником Кочиним Сергієм Сергійовичем, залишити без задоволення, постанову судді Ставищенського районного суду Київської області від 06 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: