Справа № 462/1111/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 травня 2021 року м. Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Мруць І.С., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який тимчасово не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

До Залізничного районного суду м.Львова 26.02.2021 року надійшов протокол про адміністративне правопорушення, складений про те, що 19.02.2021 року о 20 год. 45 хв. в м. Львів, вул. Виговського, 55, водій ОСОБА_2 керував тз «Suzuki New S*4» д.н.з., НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі КНП ЛОР «ЛОМЦП та ТУ», висновок №379 від 19.02.2021 року, лікар ОСОБА_3 , результат позитивний, чим порушив вимоги п.2.9.А ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями, справу розподілено судді Постигач О.Б.

Розпорядженням Залізничного районного суду м.Львова від 05.05.2021 року, у зв`язку із захворюванням судді, з метою розгляду справи у встановлені законом строки, призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи та передано справу судді

Мруць І.С.

Учасниками справи не заявлено суду відводів, не подано скарг чи заяв в межах процедури судового розгляду.

09.04.2021 року ОСОБА_1 подав суду письмові пояснення, у яких зазначив, що в зазначений у протоколі день він не керував транспортним засобом. Пояснив, що в той момент, коли працівники поліції приїхали на вул.Виговського, 55, де знаходився автомобіль, такий стояв нерухомо, посередині проїжджої частини, з вимкнутим двигуном та включеними габаритними вогнями. Додав, що на відео відсутній факт керування ним транспортним засобом, та відсутнє визнання ним вчинення правопорушення та керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Визнає, що був у стані алкогольного сп`яніння, також сідав в салон автомобіля, однак заперечує факт керування. Зазначив, що в цей день автомобілем керував ОСОБА_4 в той момент, коли приїхали працівники поліції, ОСОБА_4 поїхав за допомогою для того, щоб витягнути авто із снігового замету. Працівники поліції не питали його, чи це він був за кермом, попросили надати їм документи на автомобіль та посвідчення водія, з яких записали дані (а.с.14,15).

05.05.2021 року ОСОБА_4 подав до суду письмові пояснення, у яких зазначив, що 19.02.2021 року він був за кермом автомобіля Suzuki New S*4 д.н.з. НОМЕР_1 . З ним в автомобілі перебував ОСОБА_1 , якого він відвозив до дружини на роботу. Рухаючись по вулиці Виговського, він не впорався з керуванням у зв`язку із складними умовами і автомобіль було знесено в замет. ОСОБА_4 поїхав за допомогою, а ОСОБА_1 залишився біля автомобіля. Коли він повернувся з товаришем, то побачив, що ОСОБА_1 на місці немає. Від його дружини він дізнався, що ОСОБА_1 забрали працівники поліції для проходження огляду в медзакладі. Після того, як працівники поліції повернулися на місце пригоди, вони не підходили до нього, не з`ясовували з ним жодних обставин справи, не відбирали пояснень. Про те, що було складено протокол про адміністративне правопорушення за керування ТЗ в стані алкогольного сп`яніння , він дізнався від ОСОБА_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 надав пояснення аналогічні письмовим. Додав, що до його огляду свідки не залучалися. Зазначив, що не пам`ятає, чи роз`яснювалися йому права, оскільки був у стані сильного алкогольного сп`яніння.

Захисник ОСОБА_1 Калюжна Б.В. у судовому засіданні зазначила, що протокол про адміністративне правопорушення складено відносно водія транспортного засобу, доказів того, хто перебував на місці водія немає. Наголосила на тому, що ОСОБА_1 до кінця не усвідомлював своїх дій, оскільки перебував у стані сильного сп`яніння та по дорозі додому спав в автомобілі. Додала, що особі, яка притягується до адміністративної відповідальності не роз`яснювалися його права, а також, що на вимогу ОСОБА_1 представники поліції не представилися. Просить провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правоворушення у діях особи, яка притягується до відповідальності.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 надав покази, аналогічні письмовим. Додав, з ОСОБА_1 вони перебувають у тривалих товариських відносинах. Цього дня вони поверталися з Арени-Львів. Він не має документів, які дозволяють керування транспортним засобом, однак вирішив допомогти товаришу. Коли їх знесло з дороги, він поїхав за допомогою, а ОСОБА_1 залишився на місці події. Після того, як працівники правоохоронних органів повернулися з медичного закладу на місце події, свідок перебував у мікроавтобусі їхнього товариша ОСОБА_5 , який погодився допомогти їм. Зі слів свідка, він не виходив, не підходив до ОСОБА_1 , не заявляв про те, що саме він керував автомобілем. Йому також було невідомо про те, що працівники поліції складали протокол стосовно ОСОБА_1 .

Частиною 1 ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Об`єктивна сторона ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за такі дії як: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9А Правил дорожнього руху встановлено, що водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі за текстом - ПДР) водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

У відповідності до п. 27 Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Окрім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року Верховний Суд зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Виходячи із записів із нагрудних камер інспекторів поліції, які знаходяться на диску, долученому до матеріалів справи та оглянутому у судовому засіданні, на таких відсутній момент зупинки транспортного засобу.

Водночас, суд враховує наступне.

До матеріалів справи долучено копію протоколу про адміністративне правопорушення, складеного про те, що ОСОБА_1 19.02.2021 року о 20 год. 45 хв. у місті Львові по вулиці Виговського, 55, керуючи ТЗ «Suzuki New S*4» д.н.з., НОМЕР_1 , не був уважним, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням ТЗ, внаслідок чого здійснив наїзд на дорожні знаки. Автомобіль та дорожні знаки отримали механічні ушкодження, чим завдано матеріальних збитків.

Таким чином, судом встановлено, що працівники поліції прибули на місце події після дорожньо-транспортної пригоди та об`єктивно не могли зафіксувати момент зупинки транспортного засобу.

Суд не бере до уваги доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про те, що відсутні докази того, що працівники поліції намагалися з`ясувати, хто саме керував транспортним засобом.

На місці події був присутній лише ОСОБА_1 , який, виходячи із відео із нагрудних камер працівників поліції, жодного разу не вказав, що кермом автомобіля була інша особа. Таким чином, підстав допускати такі обставини у працівників поліції не було, як і з`ясовувати їх.

В цьому контексті суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_4 .

На відео з нагрудних камер ОСОБА_4 не зафіксовано. Його пояснення про те, що він перебував у мікроавтобусі іншого товариша та не виходив з нього протягом усього часу оформлення протоколів про адміністративні правопорушення, суперечать логіці подій та іншим доказам у справі. Свідок ОСОБА_4 протягом тривалого часу перебуває у дружніх відносинах з ОСОБА_1 . З пояснень свідка, він брав активну участь у подіях 19.02.2021 року, хотів допомогти товаришу. Після повернення на місце дорожньо-транспортної пригоди, він, виходячи з їх стосунків, мав би підійти та з`ясувати, що відбувається. Однак, зі слів свідка, він не знав, що працівники поліції складали протоколи про адміністративне правопорушення відносно його товариша.

На думку суду, такі пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_4 свідчать про намагання уникнути відповідальності за скоєне.

За наслідками огляду у судовому засіданні відеозаписів з кількох нагрудних камер, суд звертає увагу на таке:

-після прибуття працівників поліції на місце події, один з них запитує ОСОБА_1 , чи він був сам в автомобілі. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисник у судовому засіданні стверджують, що ОСОБА_1 відповів «Ні». Суд не погоджується з таким твердженням, оскільки з відеозапису цього моменту неможливо чітко встановити, що саме відповів ОСОБА_1 (час 20:57:55).

-на запитання працівника поліції, чи його занесло, ОСОБА_1 відповідає ствердно ( час 20:58:03);

-суд критично ставиться до доводів захисника, що ОСОБА_1 перебував у стані, який не дозволяв йому усвідомлювати його дій. З відеозаписів видно, що ОСОБА_1 телефонує дружині, пояснює куди він їхав та ситуацію, що склалася, знімає все, що відбувається на камеру свого телефону. В подальшому він запитує працівників поліції про розмір штрафу, передбаченого за вчинене правопорушення, з`ясовує порядок повернення йому тимчасово вилучених документів, а відтак, на думку суду, усвідомлює, що відбувається та контролює процес;

-зі слів ОСОБА_1 він їхав на вулицю Патона (час 21:02:05), що суперечить його показам та показам свідка ОСОБА_4 у судовому засіданні, а також їх письмовим поясненням, які стверджували, що вони їхали на АДРЕСА_2 ;

-після того, як на місце події приїхала дружина ОСОБА_1 , він не повідомив їй, що був з ОСОБА_4 та про те, що останній на час приїзду дружини, з його слів, поїхав за допомогою. Навпаки, на її запитання як він це зробив, чи він когось обганяв, ОСОБА_1 відповів, що він «просто їхав от і все» (час 21:11:16). Свої стосунки з дружиною ОСОБА_1 у судовому засіданні охарактеризував як дуже хороші;

-суд критично ставиться до доводів захисника про те, що одним із працівників поліції згадується «якийсь ОСОБА_6 ». З пояснень ОСОБА_1 у судовому засіданні, він вказав поліції, що був не сам під час дорожньо-транспортної пригоди. Однак, з відео незрозуміло в якому контексті були сказані ці слова, чи вказав ОСОБА_1 , що з ним був пасажир, та чому ОСОБА_1 чітко не зазначив, що саме ОСОБА_4 був за кермом. Про цю обставину також не згадує і дружина ОСОБА_1 , не наголошує на такому, хоча вона була присутня при цій розмові, розуміла, що відбувається та мала передбачити наслідки, які настають у таких випадках;

-особа, яка притягується до відповідальності, та її захисник вказали, що відеозаписі видно їхнього товариша ОСОБА_5 та належний йому білий мікроавтобус. Зазначили, що особа, яка в цей час знаходилася біля мікроавтобуса є свідком ОСОБА_4 . Однак, суд вказує, що із відеозапису неможливо встановити цю обставину, оскільки цю особу чітко не видно.

Суд не бере до уваги доводи захисника Ярошевича Т.Р. про те, що до огляду особи, яка притягається до відповідальності не залучалися свідки, оскільки при проходженні огляду в медичному закладі присутність свідків не вимагається

Суд вважає безпідставними та суперечливими доводи про те, що ОСОБА_1 працівниками поліції не було роз`яснено його прав та про те, що на вимогу особи правоохоронці не представилися. Так, у судовому засіданні 05.05.2021 року ОСОБА_1 вказав, що він не пам`ятає, чи йому роз`яснювалися його права. Зазначив, що дій працівників поліції з будь яких підстав не оскаржував.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При вирішенні цієї справи, суд виходить із досліджених доказів, враховує суперечливість показань особи, яка притягується до відповідальності, показань свідка цим доказам, а також характер вчиненого діяння, значну суспільну небезпеку правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та його особливу небезпечність, особу правопорушника, рівень алкогольного сп`яніння якого перевищував норму в 11 (одинадцять) разів (2,1 % проміле), а також, зважаючи на мету застосування адміністративного стягнення, належне виховання правопорушника, запобігання вчинення нових правопорушень.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення стверджується належними і допустимими доказами у відповідності ст.251 КУпАП, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 19.02.2021 серії ДПР18 № 034300;

- висновком №000379 від 19.02.2021 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яким встановлено що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

- долученими до справи DVD-дисками фіксації адміністративного правопорушення, які оглянуто у судовому засіданні;

- поясненнями учасників справи, які не заперечували, що ОСОБА_1 перебував у стані сп`яніння.

Таким чином, порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9.А ПДР України є доведеним, його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення.

При накладенні адміністративного стягнення, у відповідності до ст.33 КУпАП, враховую характер вчиненого та його суспільну небезпеку, порушення правил дорожнього руху, особу правопорушника, ступінь його вини. З огляду на наведене, вважаю, що на ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП (у редакції, чинній на час вчинення адміністративного правопорушення) у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що буде згідно з ст.23 КУпАП достатньою та необхідною мірою відповідальності.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

Керуючись ст. 33, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 454 гривень судового збору.

У випадку несплати штрафу у п`ятнадцятиденний термін, відповідно до вимог ст.ст. 307, 308 КУпАП, з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом 10 днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: І.С. Мруць