Постанова

Іменем України

14 травня 2021 року

Смт Краснопілля

Справа № 578/168/21

Провадження № 3/578/118/21

Справа № 578/169/21

Провадження № 3/578/119/21

Суддя Краснопільського районного суду Сумської області КОСАР А. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснопілля Сумської області судові справи у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 124, частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі - КУпАП/,

Установив:

Історія справи

17.02.2021 т.в.о. заступника начальника Відділення поліції № 2 (с. Краснопілля) Сумського Районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області ГАНЖАЛА А. направив до Краснопільського районного суду Сумської області справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 145158 від 15.02.2020 за частиною першою статті 130 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 145159 від 15.02.2020 за частиною першою статті 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2021 судову справу Єдиний унікальний номер 578/168/21 провадження № 3/578/118/21 та судову справу Єдиний унікальний номер 578/169/21 провадження № 3/578/119/21 передано на розгляд судді КОСАР А. І.

Уповноважена особа органу Національної поліції України визначила дату розгляду адміністративних справ в Краснопільському районному суду Сумської області на 25.02.2021.

На визначену дату 25.02.2021 ОСОБА_2 не з`явився.

Судовий розгляд справи з додержанням вимог статті 268 КУпАП був призначений на 03.03.2021, однак ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, а від нього надійшло клопотання про відкладення судового розгляду через звернення за правовою допомогою, внаслідок чого розгляд справи був відкладений на 23.03.2021. У визначений день та час ОСОБА_2 , будучи знову своєчасно сповіщеним у встановленому законом порядку про розгляд справи, повторно в судове засідання не з`явився, а від нього надійшло клопотання про відкладення судового розгляду через перебування на денному стаціонарі. Наступне судове засідання було призначене на 12.04.2021, однак у черговий раз, також будучи своєчасно сповіщеним у встановленому законом порядку про розгляд справи, ОСОБА_2 до суду не з`явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи через хворобливий стан здоров`я, на підтвердження його неявки в судове засіданнянадав Консультативний висновок спеціаліста від 09.04.2021. В судове засідання 07.05.2021 ОСОБА_2 також не з`явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи через знаходження на лікувальних процедурах, на підтвердження його неявки в судове засіданнянадав Консультативний висновок спеціаліста від 06.05.2021.

Суд звертає увагу, що статтею 277 КУпАП визначені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення. Так, згідно із цією статтею, справа відносно ОСОБА_3 про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 124, частиною першою статті 130 Кодексу, розглядається протягом трьох місяців з дня вчинення /в редакції на час вчинення правопорушення/.

Окрім того, в силу дії статті 268 Кодексу при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачених статтею 124, частиною першою статті 130 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян.

Крім того, недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади.

В судове засідання 14.05.2021 ОСОБА_2 також не з`явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи через продовження лікування, на підтвердження його неявки в судове засіданнянадав Консультативний висновок спеціаліста від 12.05.2021.

Дослідивши матеріали клопотання, Суд відмовляє у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки жодних доказів про те, що ОСОБА_2 хворіє і його стан здоров`я є таким, що унеможливлює явку на розгляд справи, до клопотання ним не подано, а тому вважає, що дії ОСОБА_3 мають ознаки недобросовісного користування наданими правами, зокрема правом на відкладення розгляду справи з метою уникнення від адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутності ОСОБА_3 , оскільки це не суперечить положенням статті 268 КУпАП. При цьому судові засідання призначалися судом шість разів.

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що положення підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 цієї статті.

Суд звертає увагу на те, що в своєму рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що його безпосередньо стосуються, утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, необхідно розуміти таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

Вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 неодноразово не з`являвся в судові засідання суду, намагаючись затягнути розгляд справи з метою перешкоджання ухваленню несприятливого для себе судового рішення, використовуючи надані процесуальні права всупереч інтересам забезпечення справедливого та неупередженого правосуддя у розумний строк.

За своїм значенням принцип диспозитивності не є абсолютним, тому він не може служити виправданням безпідставного здійснення процесуальних прав, не пов`язаних з метою реального захисту своїх інтересів у встановленому законом порядку.

Вказані дії, спрямовані на зловживання процесуальними правами, хоч і виглядають як дії, спрямовані на повне та всебічне дослідження обставин справи або захист порушеного права, однак по суті були спрямовані на деструктивність судового розгляду.

Суд вважає, що вищевказані обставини та процесуальна поведінка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 протягом розгляду справи в суді дозволили суду прийти до висновку про наявність правових підстав щодо розгляду справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відтак, розгляд справи здійснений судом на підставі наявних у матеріалах доказів.

Обставини справи

В силу статті 36 КУпАП вважаю за необхідне об`єднати судові справи в одне провадження і присвоїти об`єднаним справам Єдиний унікальний номер 578/168/21 провадження № 3/578/118/21.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 145158 від 15.02.2021, убачається, що гр. ОСОБА_2 15 лютого 2021 року о 18.30 год. на вул. Вокзальній, 55 в смт Краснопілля Сумської області керував автомобілем марки «Ауді А6» номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, згідно продуття газоаналізатора Алкотест 6820 Драгер ARKM-6820 тест № 402, результат склав 1,31 % проміле, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною першою статті 130 КУпАП. Від керування транспортним засобом відсторонений.

На місці зупинки документи тимчасово не вилучались. Постановою уповноваженої особи органу Національної поліції України серія БАБ № 269250 від 15.02.2021 ОСОБА_3 піддано адміністративному стягненню за частиною першою статті 126 КУпАП за те, що останній не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 145159 від 15.02.2021, убачається, що гр. ОСОБА_2 15 лютого 2021 року о 18.30 год. на вул. Вокзальній, 55 в смт Краснопілля Сумської області, керуючи автомобілем марки «Ауді А6» номерний знак НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на електроопору АЗС № 7 «Авіас», чим спричинив дорожньо-транспортну пригоду, в результаті чого транспортний засіб та електропора отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.12.1, 2.3 «б» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП.

Встановлені обставини справи підтверджуються також Актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; роздруківкою із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу Алкотест 6820 Драгер ARКМ-0635 тест № 402 від 15.02.2021, результат 1,31%; Розпискою про відсторонення від керування транспортним засобом; відеозаписами на електронному носії з бодікамер працівників поліції інвентарний номер , інвентарний номер ; Схемою місця Дорожньо-транспортної пригоди від 15.02.2021, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ; письмовими поясненнями ОСОБА_3 .

Джерела права й акти їх застосування (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Пунктом 8 частини першої статті 23 цього ж Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі -ПДР).

Водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, що передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно до положень п. 2.3Б, 12.1, Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до статті 124 КУпАП, передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п.27постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», що судам слід ураховувати, що відповідальність за статтею 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюється шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Відповідно до практики ЄСПЛ, рішення у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, зазначено, що особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Отже, керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не може вважатись малозначним правопорушенням, оскільки зазначені дії наражають оточуючих на небезпеку.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Мотиви Суду

Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова судді згідно зі статтею 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінюючи кожен наведені вище докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (частина перша статті 251, стаття 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти дослідженим судом доказам.

Розглянувши матеріали об`єднаної судової справи, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124, частиною першою статті 130 КУпАП, доведена.

Доказів же, що спростовували б винність порушника в порушенні вимог Закону, суду не надано.

Письмові пояснення свідків не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 124, частиною першою статті 130 КУпАП, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності.

При цьому необхідно зауважити, що ОСОБА_8 не оскаржувався факт присутності двох свідків при його проходженні огляду на стан сп`яніння у встановлений законом спосіб.

Крім того, ОСОБА_2 , будучи достеменно обізнаним про розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності Краснопільським районним судом Сумської області, жодних доказів та заперечень для спростування складених відносно нього протоколів про адміністративне правопорушення суду не надав, у доданих до протоколів письмових поясненнях вказав про визнання своєї вини.

У відповідності до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У відповідності до статті 33 КпАП, при накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Згідно з частиною другою статті 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозніше правопорушення з числа вчинених.

Так, згідно зі ст. 34,35 КУпАП обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, з метою запобігання вчинення у подальшому нових правопорушень та досягнення мети адміністративного покарання, беручи до уваги характер скоєних адміністративних правопорушень, особу правопорушника та ступень її вини, суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_3 адміністративне стягнення в межах санкції частини першої статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та в межах строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

В порядку частини п`ятої статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд вирішує питання про стягнення судового збору з особи, на яку накладається адміністративне стягнення.

Відповідно до вимог статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно частини 1 та пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України № 3674-VIвід 08липня 2011 року «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі, яка дорівнює 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому він справляється.

Статтею 7 Закону України№ 1082-ІХ від 15 грудня 2020 року «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 1 січня 2021 року встановлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб в сумі 2270 гривень.

В зв`язку з вищевикладеним, вважаю за необхідне стягнути із ОСОБА_3 судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у розмірі 454 гривні 00 копійок, - зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Керуючись статтями 36, 40-1, 252, 268, 283 285, 289, 294, 307-308 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

Постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративних правопорушень передбачених статтею 124, частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Піддати ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення з застосуванням положень статті 36 цього кодексу, адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 / десять тисяч двісті / гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Реквізити рахунків для зарахування надходжень за кодом класифікації доходів бюджету 21081300 «Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху»

Рахунок - UA0018001;

ГУК у Сумській обл /Сумська обл/ 21081300;

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

Код отримувача (ЄДРПОУ) 37970404;

Код класифікації доходів бюджету 21081300

Призначення платежу - *;21081300; ОБ; 145158, ОСОБА_9 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судового збору, які зараховуються до Державного бюджету України ГУК у м.Києві /м.Київ/ 22030106, код одержувача за ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП); рахунок одержувача IBAN: UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106 (стягувачем є Державна судова адміністрація України, місце знаходження: вул. Липська, 18/5, м. Київ, 02000).

Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що у разі несплати штрафу у п`ятнадцятиденний термін з дня вручення йому постанови, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна де у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у постанові про стягнення штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Краснопільський районний суд Сумської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя А. І. КОСАР