Справа № 183/2165/21
№ 3/183/1074/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2021 року суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Гузоватий О.І., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, працюючого водієм погрузчика в ТОВ «СоюзЕнерго», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ст. 185 КУпАП,

в с т а н о в и в :

30 березня 2021 року о 23 годині 15 хвилин ОСОБА_1 , знаходячись поблизу будинку № 209 по вул. Гетьманській в м. Новомосковську Дніпропетровської області, не пред`явив посвідчення водія. На законну вимогу поліцейського Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого сержанта Хомутини Р.В. пред`явити посвідчення водія відповідної категорії не відреагував та продовжував ігнорувати законну вимогу.

В суді ОСОБА_1 пояснив, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не оспорює, але винним себе визнає частково з огляду на те, що на його переконання працівники поліції не мали права вимагати у нього пред`явити посвідчення водія, оскільки він не був ними зупинений, поліцейські підійшли до стоячого без руху автомобіля під його керуванням.

Суд вважає встановленою вину ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, на підставі наступних доказів, досліджених судом: пояснень самого ОСОБА_1 , наданих ним в судовому засіданні; протоколу про адміністративне правопорушення, яким зафіксовано факт правопорушення; рапорту поліцейського Новомосковського ВП сержанта поліції Сербіненка В.В. від 30.03.2021 року про те, що під час несення служби екіпажем «Плазма 338» був зупинений автомобіль «SEAT Ibiza», н/з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 за порушення ПДР. На законну вимогу поліцейського Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого сержанта Хомутини Р.В. пред`явити посвідчення водія відповідної категорії водій категорично відмовився, у зв`язку з чим ОСОБА_1 був затриманий та доставлений до Новомосковського РВП для встановлення особи та складання адміністративних протоколів.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини суд розцінює критично з огляду на наступне.

Положеннями ст. 185 КУпАП передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Згідно з п. 2, 5, 6 ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України № 8 від 26.06.1992 р. «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Під час розгляду справи судом встановлено, що вищевказані вимоги ОСОБА_1 було порушено, останній вчинив злісну непокору законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не був зупинений працівниками поліції, останні підійшли до стоячого без руху автомобіля під його керуванням, суд відхиляє, оскільки такі пояснення свого об`єктивного підтвердження під час судового розгляду не знайшли, будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано, натомість спростовані рапортом поліцейського, який підтверджує факт руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 і його зупинення працівниками поліції.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, а саме: злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Обставин, які пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, судом не встановлено.

При накладенні стягнення, суд, керуючись ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан і обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність. За таких обставин, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_1 повинно бути застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на рівні мінімальної межі передбаченої санкцією ст. 185 КУпАП, що у відповідності до ст. 23 КУпАП, буде достатньою мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника в дусі додержання Законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

З цих же підстав суд не вбачає необхідності піддавати ОСОБА_1 адміністративному стягненню в межах найбільшої санкції ст. 185 КУпАП.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Так, у відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розміру 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, а тому, з правопорушника слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Керуючись статтями 33, 34, 35, 40-1, 185, 279, 280 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 136 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 454 гривні 00 копійок.

Постанова набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців.

Суддя О.І. Гузоватий