ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/7966/20 Головуючий в 1 інст. Дацюк О.І.
Провадження № 33/807/212/21 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Шевченко А.В. за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, 14 грудня 2020 року о 12 год. 20 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем КІА, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в районі буд. 468 по вул. Ігоря Сікорського у м. Запоріжжя та маючи зовнішні ознаки перебування у стані наркотичного сп`яніння, на пропозицію поліцейських відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає, що постанова суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що розглянувши справу у його відсутність, суд першої інстанції позбавив його можливості надати пояснення по справі, зокрема, про те, що 14 грудня 2020 року о 12 год. 20 хв. він автомобілем в стані наркотичного сп`яніння не керував, а його автомобіль стояв в полі на узбіччі дороги з включеними аварійними сигналами, оскільки він працював в зазначеній місцевості вантажником. Після чого до нього під`їхали працівники поліції та попросили його підійти до їхнього автомобіля та надати їм документи на автомобіль, а також його посвідчення водія, він надав їм зазначені документи та надалі вони попросили його проїхати з ними, щоб переконатися в тому, що він - ОСОБА_1 не знаходиться в стані наркотичного сп`яніння, однак він не погодився, оскільки знаходився на робочому місці і покинути його не міг.

Вказує, що відсутні докази того, що він керував транспортним засобом.

Зазначає, що свідки не можуть підтвердити його вину або спростувати її, оскільки не були присутні при складанні протоколу, не попереджались про кримінальну відповідальність і зовсім не викликались до суду.

Просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, до апеляційної скарги додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

Виходячи зі змісту клопотання, як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, ОСОБА_1 посилається на те, що до суду першої інстанції він з`явитися не зміг, у зв`язку із посиленням карантину та знаходженням на самоізоляції, а копію постанови отримав лише 24 лютого 2021 року.

Заявлене ОСОБА_1 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутній у судовому засіданні першої інстанції, а оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення отримав лише 24 лютого 2021 року (а.с. 34), тобто вже після закінчення строку на апеляційне оскарження.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд приходить до висновку, що в даному випадку строк на апеляційне оскарження постанови пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Зазначив, що не міг поїхати у медичний заклад для проходження огляду, оскільки його керівництво не відпускало. Вказав, що його автомобіль стояв на дорозі, аварійного знаку не було, включив аварійні огні. Працює неофіційно на підприємстві, яке займається установкою сонячних панелей. Зазначив, що в судове засідання, призначене судом першої інстанції на 15 січня 2021 року не з`явився, оскільки лікувався самостійно, документів на підтвердження цього не має. Зауважив, що його і раніше неодноразово зупиняли, возили на проведення експертизи, проте нічого не виявляли. Вказав, що йому не були роз`яснені права та обов`язки, транспортним засобом не керував, на місці пройти огляд не пропонували, направлення на проведення огляду не вручали.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Шевченко А.В. у судовому засіданні апеляційного суду підтримала подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу, просила її задовольнити.

Вислухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Шевченко А.В., перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується: відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №298359 від 14 грудня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 14 грудня 2020 року о 12 год. 20 хв. у м. Запоріжжя по вул. Ігоря Сікорського 468 керував транспортним засобом «КІА», державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку у лікаря - нарколога категорично відмовився у присутності двох понятих. Про повторність попереджений, транспортний засіб припарковано на узбіччі без порушень ПДР (а.с. 1); письмовим рапортом поліцейського взводу 2 роти 2 батальйону 4 УПП в Запорізькій області ДПП І. Улітенка, згідно якого, 14 грудня 2020 року о 12 год. 20 хв. під час несення служби по охороні громадського порядку та забезпечення безпеки у сфері дорожнього руху у м. Запоріжжя по вул. Ігоря Сікорського, 468 за порушення вимог ПДР ним та іншим працівником поліції було зупинено транспортний засіб КІА Sportage, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , під час спілкування з яким були виявлені явні ознаки сп`яніння, а саме, порушення мови, порушення координації рухів, поведінка, яка не відповідає обстановці. Водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку у лікаря нарколога, на що він відповів категоричною відмовою у присутності двох свідків. На ОСОБА_1 було складено протокол ДПР18 №298359 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та постанову за ч. 6 ст. 121 КУпАП (а.с. 2); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР від 14 грудня 2020 року, відповідно до якого вбачається, що огляд не проводився, у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 від проходження (а.с. 3); письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких вбачається, що останні були свідками того, як зупинили транспортний засіб КІА Sportage, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , якому у їх присутності запропонували проїхати до медичного закладу для проходження тесту на наркотичні речовини, на що ОСОБА_1 відмовився (а.с. 4-5); оглянутим відеозаписом (а.с. 10).

Суд першої інстанції дослідив всі наявні в матеріалах адміністративної справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Що стосується безпосередньо доводів апеляційної скарги, то вважаю, що вони є необґрунтованими з огляду на наступне.

З приводу доводів, що судом першої інстанції розглянуто справу у відсутність апелянта, то слід зазначити, що з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 особисто було отримано судову повістку на судове засідання, яке призначалось на 15 січня 2021 року на 9 год. (а.с. 13), заяв та клопотань про відкладення розгляду протоколу відносно нього не надходило.

Проте, 11 січня 2021 року захисником ОСОБА_1 - адвокатом Шевченко А.В. подано до канцелярії суду першої інстанції клопотання про перенесення розгляду справи, у зв`язку із її зайнятістю та посиленням карантину на території України (а.с. 16). При цьому документів, які б підтверджували поважність перенесення судового засідання суду першої інстанції надано не було.

Таким чином, враховуючи відсутність належних доказів, які б свідчили про поважні причини неприбуття ОСОБА_1 та його захисника до судового засідання, призначеного на 15 січня 2021 року, суд першої інстанції прийняв обґрунтоване рішення про розгляд справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та виніс відповідне рішення.

До того ж, права ОСОБА_1 були поновлені при апеляційному перегляді, він не був обмежений у правах, передбачених ст. 268 КУпАП, в тому числі і в правах заявляти клопотання та подавати докази, жодних нових доказів, які були невідомі суду першої інстанції та могли б істотно вплинути на суть прийнятого рішення, апеляційному суду надано не було, а тому права апелянта, передбачені ст. 268 КУпАП, не порушені.

З приводу заперечень факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, слід вказати на наступне.

Так, із відеозапису № вбачається, що на узбіччі стоїть припаркований транспортний засіб КІА Sportage, державний номер НОМЕР_1 з включеним сигналом аварійної зупинки.

Із відеозапису № з 45 сек. випливає, що під час діалогу з працівниками поліції ОСОБА_1 задає наступне питання - «З якою метою мене зупинили?», на що почув відповідь про те, що на номерному знаку його транспортного засобу міститься сітка. Останнє підтверджується відеозаписами.

Тобто із вказаного діалогу самим ОСОБА_1 підтверджується те, що його транспортний засіб, під його керуванням був зупинений працівниками поліції.

При цьому, слід зазначити, що коли ОСОБА_1 на іншому відеозаписі спростовує факт керування ним транспортним засобом, він не пояснює того, хто керував його транспортним засобом, який припаркований з включеним сигналом аварійної зупинки.

Крім того, в матеріалах справи міститься форма з адміністративної практики, яка свідчить про те, що 14 грудня 2020 року відносно ОСОБА_1 також була складена постанова за ч 6 ст. 121 КУпАП, за якою передбачена адміністративна відповідальність саме за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим (а.с. 9).

Також як випливає із письмового рапорту поліцейського та пояснень свідків, транспортний засіб, під керуванням ОСОБА_1 14 грудня 2020 року був зупинений працівниками поліції, після чого водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, на що він відмовився (а.с. 2, 4-5).

Таким чином, факт керування ОСОБА_1 транспортного засобу 14 грудня 2020 року о 12 год. 20 хв. є доведеним та беззаперечним, а доводи щодо цього апеляційним судом розцінюються як обраний спосіб захисту з метою уникнення від відповідальності.

Доводи з приводу того, що свідки не можуть підтвердити або спростувати вину апелянта, оскільки не були присутні під час складання протоколу, не попереджались про кримінальну відповідальність і зовсім не викликались, не можуть взятись до уваги з боку апеляційного суду, у зв`язку із наступним.

Зі змісту норм законодавства, зокрема, ст. 266 КУпАП та Розділу X Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 вбачається, що свідки залучаються у разі проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або у разі відмови від проходження огляду у передбаченому законом порядку.

Так, відповідно до письмових пояснень свідків випливає, що вони були присутні під час відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, що є безумовною підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Відтак вказані свідки беззаперечно підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, слід вказати, що свідки, які не були допитані в суді першої інстанції не можуть свідчити про неповноту з`ясування всіх обставин справи, оскільки їх письмові пояснення відповідно до вимог ст. 251 КУпАП були досліджені суддею та обґрунтовано прийняті як такі, що узгоджуються з іншими доказами у справі та підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, який складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, слід зазначити, що свідки, які були вказані в протоколі про адміністративне правопорушення були ознайомлені із ст. 63 Конституції України. Попередження свідків під час складання працівниками поліції матеріалів про адміністративне правопорушення про кримінальну відповідальність законодавством не передбачено.

Отже доводи з приводу того, що свідки не підтверджують його вину, не викликались судом першої інстанції та не попереджались про кримінальну відповідальність є неприйнятними.

Твердження в судовому засіданні апеляційного суду про те, що ОСОБА_1 не були роз`яснені працівниками поліції його права спростовуються відомостями, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, підписом ОСОБА_1 про ознайомлення (а.с. 1).

Доводи з приводу того, що ОСОБА_1 не вручалось направлення на проведення огляду також не можуть бути прийняті з боку апеляційного суду з огляду на наступне.

Так, як зазначалось вище, апеляційний суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Аналіз положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 свідчить про те, що направлення на проведення огляду видається водію, який виявив згоду на проведення такого огляду.

Отже, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, який проводиться виключно у закладі охорони здоров`я, відповідне направлення йому і не було вручено.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, щодо наявності вини в діях ОСОБА_1 є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи, а тому відсутні підстави для закриття провадження у справі.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н ОВ И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2021 року.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 336/7966/20