КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №760/28360/20

26 квітня 2021 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ Ратнікової В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Андрощука Сергія Васильовича на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 11 березня 2021 року в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною 1 статті 173-2 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 11 березня 2021 року провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за частиною 1 статті 173-2 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 11 березня 2021 року, захисник потерпілої ОСОБА_1 адвокат Андрощук Сергій Васильович подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 11 березня 2021 року скасувати та прийняти нову постанову, якою притягнути ОСОБА_2 до відповідальності в частині вчинення 05 грудня 2020 року правопорушення, відповідальність за яке передбачене положеннями статті 173-2 КУпАП.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм статей 245, 289 КУпАП.

Зазначає, що суд першої інстанції, розглядаючи вказану адміністративну справу, не дослідив обставини справи у сукупності, невірно встановив обставини у справі і зробив висновки, які не відповідають дійсним обставинам справи.

Посилається на те, що ОСОБА_2 визнав повністю свою вину щодо сварки, яку вчинив відносно потерпілої, а відтак визнав і саму подію правопорушення і її зміст 05 грудня 2020 року, о 22 годині 40 хвилин. Словесна сварка є одним із видів психологічного насильства. Факт вчинення такого насильства ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_1 підтверджується зібраними у справі матеріалами про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 .

Помилковим вважає висновок суду першої інстанції про те, що результат розгляду справи № 760/28346/20 має відношення до змісту правопорушення ОСОБА_2 у цій справі, оскільки подія, яка була предметом розгляду у справі № 760/28346/20 стосовно ОСОБА_1 за фактом вчинення правопорушення, передбаченого за частиною 1 статті 173-2 КУпАП стосувалась події, яка відбулася 05 грудня 2020 року, о 21-00 годині, а не події 05 грудня 2020 року, яка відбулася о 22 годині 40 хвилин, за якою відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення.

Проігноровано судом першої інстанції і ту обставину, що на час вчинення вказаного адміністративного правопорушення ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що було встановлено поліцією станом на 05 грудня 2020 року, та є обставиною, що обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення.

Суд не врахував під час розгляду вказаної справи ту обставину, що ОСОБА_2 вчиняв відносно потерпілої насилля з 2017 року і дані факти фіксувались, у тому числі, Солом`янським районним судом міста Києва 26 червня 2017 року і 20 вересня 2017 року, випадки насильства зафіксовані поліцією і після 05 грудня 2020 року.

Просив врахувати, що суд першої інстанції, відкладаючи розгляд у справі, фактично допустив те, що ОСОБА_2 не був притягнутий до адміністративної відповідальності, так як сплинули строки, передбачені статтею 38 КУпАП.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Андрощук Сергій Васильович повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

ОСОБА_2 та його захисник адвокат Пан Микола Миколайович проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на те, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 події та складу адміністративного правопорушення та обґрунтовано закрив провадження у даній справі.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 адвоката Андрощука Сергія Васильовича підлягає частковому задоволенню, а провадження у справі закриттю з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП , оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 10 грудня 2020 року ОСОБА_2 05 грудня 2020 року, приблизно о 22 годині 40 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї дружини ОСОБА_1 , а саме словесну сварку, яка сталась через «аморальний спосіб життя дружини» (а.с. 2).

Згідно з диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З встановлених судом першої інстанції в судовому засіданні обставин справи вбачається, що ОСОБА_2 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав і пояснив, що у шлюбі з ОСОБА_1 перебувають 15 років, мають двох дітей, станом на 05 грудня 2020 року спільно проживали за адресою: АДРЕСА_1 . З червня 2020 року відносини у родині погіршились у зв`язку з постійною відсутністю дружини вдома. Дружина, на його думку, стала неналежним чином виконувати обов`язки по догляду за дітьми і родиною. З цього приводу у них почали виникати словесні конфлікти, під час яких неодноразово викликались працівники поліції, як з ініціативи дружини, так і його. ОСОБА_1 звернулась до соціальних служб, проводилась перевірка умов життя їх спільних дітей. Дружина також звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, проти якого він спочатку заперечував, надалі - погодився. На теперішній час ОСОБА_1 покинула місце проживання, залишивши дітей з ним. 05 грудня 2020 року, приблизно о 21 год., ОСОБА_1 повернулась додому, сіла за стіл в кухні вечеряти. Він, піднявшись із-за столу, раптово зачепив тарілку, їжа розлилась, після чого, він, вибачившись перед дружиною, вийшов з приміщення кухні. ОСОБА_1 викликала працівників поліції, по приїзду яких вони обоє написали заяви. Вказував, що 05 грудня 2020 року сварки між ним і ОСОБА_1 не було.

Такі ж пояснення надав ОСОБА_2 і в суді апеляційної інстанції.

Потерпіла ОСОБА_1 в суді першої інстанції пояснила, що з 2017 року її чоловік ОСОБА_2 почав вчиняти домашнє насильство стосовно неї психологічного і фізичного характеру. За деякими фактами викликала працівників поліції, за іншими - до правоохоронних органів не зверталась на прохання чоловіка. За фактом, що мав місце 05 грудня 2020 року зазначала, що цього дня, ввечері вона повернулась додому. ОСОБА_2 вечеряв в кухні, тому вона вийшла на вулицю вигуляти собаку. Коли вона повернулась додому, чоловіка в приміщенні кухні вже не було, тому вона сіла вечеряти. ОСОБА_2 зайшов до кухні, умисно рукою кинув тарілку з гарячим борщем, яка стояла на столі, на її ноги, після чого, сказавши: «вибач», вийшов. Вона викликала працівників поліції. На сьогоднішній день виїхала з місця проживання до орендованої квартири, діти залишились з чоловіком, оскільки у зв`язку з невеликим доходом не може утримувати дітей.

Учасники справи підтвердили, що 05 грудня 2020 року виклик працівників поліції здійснював як ОСОБА_2 , так і ОСОБА_1 . За перевіркою їх заяв складені два окремих протоколи про адміністративне правопорушення, як стосовно ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, постановою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 18 січня 2021 року провадження у справі № 760/28346/20 закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, а також події, яка мала місце о 21 годині 05 грудня 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 .

З наданих учасниками справи пояснень та досліджених в судовому засіданні доказів судом першої інстанції встановлено, щоміж ОСОБА_2 і ОСОБА_1 мали місце конфлікти під час спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Обставини, зазначені ОСОБА_1 у заяві до поліції, а також її пояснення, надані в судовому засіданні в суді першої інстанції , вказують на те, що підставою для складення протоколу, який є предметом розгляду у даній справі, стали дії ОСОБА_2 , вчинені за місцем проживання 05 грудня 2020 року, з приводу перекидання тарілки з гарячою їжею на її ноги.

На підставі встановлених фактичних обставин справи суд першої інстанції дійшов висновку, що вчинення ОСОБА_2 дій з приводу перекидання тарілки з гарячою їжею на ноги ОСОБА_1 , як виду домашнього насильства, не відображено у протоколі про адміністративне правопорушення серія АПР18 № 36185,складеного відносно ОСОБА_2 . Так як відповідно до вказаного протоколу ОСОБА_2 05 грудня 2020 року, приблизно о 22 годині 40 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї дружини ОСОБА_1 , а саме словесну сварку, яка сталась через «аморальний спосіб життя дружини». Дійсні обставини конфлікту між учасниками справи, що стався за їх місцем проживання 05 грудня 2020 року, підтверджуються і обставинами, встановленими у постанові Солом`янського районного суду міста Києва від 18 січня 2021 року у справі № 760/28346/20, але вони не є предметом розгляду у цій справі, і суд не може оцінювати дії особи, які виходять за межі складу адміністративного правопорушення у даній справі.

Суд апеляційної інстанції вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об`єктивного дослідження наданих доказів та в повній мірі відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до виписаних у статтях 252, 254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою на те особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час і суть адміністративного правопорушення.

З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Згідно з ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З урахуванням наведених норм права, враховуючи встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що пояснення ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , надані під час розгляду справи, у сукупності з іншими дослідженими при розгляді справи доказами спростовують ті обставини, які зазначені у складеному стосовно ОСОБА_2 протоколі про адміністративне правопорушення. Такі пояснення в своїй сукупності свідчать про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, розглядаючи вказану адміністративну справу, не дослідив обставини справи у сукупності, невірно встановив обставини у справі і зробив висновки, які не відповідають дійсним обставинам справи, суд вважає безпідставними, так як суд першої інстанції повно та об`єктивно встановив дійсні обставини справи, дослідив надані докази та надав їм вірну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 визнав повністю свою вину щодо сварки, яку вчинив відносно потерпілої, а відтак визнав і саму подію правопорушення і її зміст 05 грудня 2020 року, о 22 годині 40 хвилин. Словесна сварка є одним із видів психологічного насильства. Факт вчинення такого насильства ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_1 підтверджується зібраними у справі матеріалами про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції відхиляє, так як в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 в поясненнях зазначив, що більше не буде та просив викликати його до суду разом з дружиною. В суді першої інстанції та в апеляційному суді вину у скоєнні адміністративного правопорушення, зазначеного в протоколі стосовно нього не визнав, пояснив, що не вчиняв стосовно дружини психологічного насильства. Зібраними у справі матеріалами, в тому числі і поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не підтверджуються ті обставини адміністративного правопорушення, які відображені в протоколі про адміністративне правопорушення у даній справі.

Посилання в апеляційній скарзі на помилковість висновку суду першої інстанції про те, що результат розгляду справи № 760/28346/20 має відношення до змісту правопорушення ОСОБА_2 у цій справі, оскільки подія, яка була предметом розгляду у справі № 760/28346/20 стосовно ОСОБА_1 за фактом вчинення правопорушення, передбаченого за частиною 1 статті 173-2 КУпАП стосувалась події, яка відбулася 05 грудня 2020 року, о 21-00 годині, а не події 05 грудня 2020 року, яка відбулася о 22 годині 40 хвилин, за якою відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, апеляційний суд відхиляє, так як підставою для складення протоколів про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 та стосовно ОСОБА_1 були одні і ті ж події, між тими ж особами, які сталися в квартирі АДРЕСА_2 05 грудня 2020 року, а тому обставини, встановлені у справі № 760/28346/20 стосовно ОСОБА_1 за фактом вчинення правопорушення, передбаченого за частиною 1 статті 173-2 КУпАП мають значення при розгляді справи стосовно ОСОБА_2 .

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що на час вчинення вказаного адміністративного правопорушення ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що було встановлено поліцією станом на 05 грудня 2020 року, та є обставиною, що обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення, так як таких доказів матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги про те, що під час розгляду вказаної справи суд першої інстанції не врахував ту обставину, що ОСОБА_2 вчиняв відносно потерпілої насилля з 2017 року і дані факти фіксувались, у тому числі, Солом`янським районним судом міста Києва 26 червня 2017 року і 20 вересня 2017 року, випадки насильства зафіксовані поліцією і після 05 грудня 2020 року, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, так як суд перевіряв наявність у діях ОСОБА_2 склад адміністративного правопорушення, зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення АПР18 № 36185.

Разом з тим, апеляційний суд не може погодитись з висновком суду першої інстанції про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за частиною 1 статті 173-2 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, з огляду на наступне.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Правила ч.ч. 1-4 ст. 38 КУпАП визначають строки накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе за одночасної наявності кількох умов, а саме вчинення чи виявлення адміністративного правопорушення та спливу строку, передбаченою ст. 38 цього Кодексу, перебіг якого починається з дня вчинення (при триваючому правопорушенні та пов`язаному з корупцією - виявлення).

Крім того, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, а не строків притягнення до адміністративної відповідальності. Сплив строку накладення адміністративного стягнення є нереабілітуючою підставою для закриття провадження у справі, а тому в даному випадку встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковим з огляду на вимоги ст. 280 КУпАП.

У справі, яка переглядається, винність особи ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 173-2 КУпАП судом першої інстанції не була встановлена, а тому правові підстави для закриття провадження з підстав спливу строку накладенні такого стягнення відсутні.

Як роз`яснив Верховний Суд України в узагальненні судової практики застосування судами України законодавства про відповідальність за адміністративні правопорушення в 2018 році, правильною вважається судова практика, коли у разі неналежно оформленого протоколу про адміністративне правопорушення та порушення положень статей 254, 256, 268 КУпАП, зокрема, відсутності даних на підтвердження наявності складу адміністративного правопорушення (п.1 ч. 1 ст. 247, ст. 284 КУпАП), провадження у справі підлягає закриттю із звільненням особи від адміністративної відповідальності (стор. 96 Узагальнення).

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова Солом`янського районного суду міста Києва від 11 березня 2021 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за частиною 1 статті 173-2 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КУпАП закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення за зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення обставин.

Керуючись ст.294КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Андрощука Сергія Васильовича задовольнити частково.

Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 11 березня 2021 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за частиною 1 статті 173-2 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя