ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/2790/20 Номер провадження 33/814/97/21Головуючий у 1-й інстанції Зоріна Д. О. Доповідач ап. інст. Костенко В. Г.
Категорія: ч.5 ст.184 КпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.,

з секретарем Гнітько А.М.,

з участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника Дворника О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 27 жовтня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , громадянка України, з середньою освітою, розлучена, маюча на утриманні неповнолітню дитину, працююча адміністратором ПП « ОСОБА_2 », несудима,

визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.184 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення - штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 420, 40 грн.

Провадження у справі по епізоду від 26 липня 2020 року за ч.5 ст.184 КпАП України закрите на підставі п.7 ст.247 цього Кодексу в зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КпАП України.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнана винуватою в тому, що вона 26 і 28 липня та 01 серпня 2020 року не надала можливості ОСОБА_3 спілкуватися з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у встановлений рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 01 квітня 2020 року №517 час, а саме: четвертої неділі місяця з 09 до 18 год.; щовівторка з 17 до 19 год. та першої суботи місяця з 09 до 18 год.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.184 КпАП України.

При цьому заперечує факт перешкоджання побаченням своєї доньки з батьком та зазначає про дотримання нею вимог рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 01 квітня 2020 року №517.

Звертає увагу, що ОСОБА_3 приїжджав на побачення з дитиною не своєчасно, протоколи про адміністративні правопорушення, складені на підставі його заяв, не містять повного викладу суті адміністративного правопорушення.

Також вказує, що судом не допитано посадових осіб, які складали протоколи, не встановлено, які саме дії вона вчинила, щоб перешкодити ОСОБА_3 спілкуватися з донькою і наголошує про відсутність доказів її вини.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши докази, допитавши свідка ОСОБА_5 головного спеціаліста служби у справах дітей виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до такого.

Відповідно до ст.245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Наведені вимоги цього Кодексу суддею не дотримані.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, диспозицією ч.5 ст.184 КпАП України передбачена відповідальність за невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Як пояснила в засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 , своєї вини вона не визнавала і жодних дій щодо перешкоджання батькові спілкуватися з донькою вона не вчиняла.

Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 01 квітня 2020 року №517 був встановлений час батькові для спілкування з дитиною, а саме: четвертої неділі місяця з 09 до 18 год., щовівторка з 17 до 19 год. та першої суботи місяця з 09 до 18 год.

Для побачення з дитиною 26 і 28 липня та 01 серпня 2020 року ОСОБА_3 попередньо не домовлявся і на початок визначеного часу не прибував, а тому вона, зачекавши деякий час, виходила з донькою на прогулянку.

Коли до будинку прибував ОСОБА_3 , то її батьки повідомляли про місце їх знаходження, проте ОСОБА_3 відразу писав відповідні заяви про перешкоджання спілкуватися з донькою і при цьому навіть не намагався побачитися.

Жодних доказів на спростування таких доводів матеріали справи не містять.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 головний спеціаліст служби у справах дітей виконавчого комітету Кременчуцької міської ради пояснила, що протоколи про адміністративні правопорушення від 10 серпня 2020 року складала лише на підставі заяв ОСОБА_3 та письмових пояснень ОСОБА_1 .

Про існування інших доказів винуватості ОСОБА_1 їй не було відомо.

Водночас свідок ОСОБА_5 повідомила про відсутність визначеної процедури передачі дитини від матері до батька.

При цьому вона зазначила, що встановлений рішенням виконавчого комітету час для спілкування не зобов`язує матір забезпечувати знаходження дитини протягом цього часу в певному місці в очікуванні побачення. Як правило, батьки заздалегідь узгоджують час та місце зустрічі з метою дотримання розпорядку дня та режиму дитини.

Відповідно до ст.256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Як вбачається з протоколів від 10 серпня 2020 року, всупереч наведеним вимогам закону, вони містять лише вказівку про те, що ОСОБА_1 не надала можливості ОСОБА_3 спілкуватися з донькою. При цьому відсутні будь-які інші відомості, які необхідні в даному випадку для повного відображення фактичних обставин правопорушення.

Більше того, як зазначив суддя у мотивувальній частині оскаржуваного рішення, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.5 ст.184 КпАП України, характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Протоколи про адміністративні правопорушення не містять будь-яких вказівок про наявність у ОСОБА_1 умислу (прямого чи непрямого).

Приписами ст.129 Конституції України запроваджено змагальність сторін як конституційну засаду судочинства, яка передбачає, зокрема, розмежування функцій обвинувачення, захисту і вирішення справи, а також заборону виконання цих функцій одним і тим же суб`єктом процесуальної діяльності.

Тому суд, за власної ініціативи встановлюючи в діях ОСОБА_1 наявність прямого умислу та погіршуючи таким чином її становище, не дотримався приписів Закону.

В свою чергу, протокол про адміністративне правопорушення, з огляду на наведене, не відповідає вимогам закону, а допущені при його складанні порушення унеможливлюють перевірку правильності викладених у ньому даних про обставини правопорушення, а отже протокол є неналежним доказом.

Наведені обставини свідчать про те, що суддею, в порушення вимог ст.280 КпАП України, належним чином не з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата ОСОБА_1 у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з вимогами ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи наведене, постанова судді підлягає скасуванню з закриттям провадження по справі на підставі п.1 ст.247 КпАП України за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.184 КпАП України.

Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи яка притягається до адміністративної відповідальності- ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 27 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.184 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду В.Г. Костенко