Єдиний унікальний номер 448/29/21
Провадження № 3/448/48/21
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.03.2021 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Кічак Ю.В., при секретарі Керницькій Л.М., з участю захисника адвоката Борисенко В.В., розглянувши матеріали справи, що надійшли з Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

До Мостиського районного суду Львівської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №322985 від 01.01.2021р., складеного поліцейським СРПП №1 Мостиського ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області Знетиняком В.В., відомо, що 01.01.2021р. біля 00:46 год. в с.Старява Мостиського району Львівської області ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Renault Laguna» д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння.

Вказано, що такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху та в його діях міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні 26.02.2021 року своєї вини у вчиненні зазначеного правопорушення не визнав. Пояснив, що у зазначений день та час власним автомобілем разом з дружиною приїхали по друзів в с.Старява Мостиського району Львівської області. У зазначеному населеному пункті автомобіль під його керуванням зупинили поліцейські. Один з них підійшов до нього ( ОСОБА_1 ) та відразу ствердив про його ( ОСОБА_1 ) перебування в стані сп`яніння. Він відповів поліцейським, що не вживає алкогольних напоїв та такі запропонували пройти огляд за допомогою приладу «Драгер», на що він погодився та пройшов тест, який показав результат «0,29 проміле». Не погоджувався з таким результатом, бо спиртного не вживав, відтак хотів їхати в лікарню для проведення відповідного огляду. Однак працівники поліції на його прохання не реагували, а склали протокол про адміністративне правопорушення на місці, якого він ( ОСОБА_1 ) не підписував, оскільки не був згідний з зазначеним правопорушенням. На момент складення працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього, на місце події прийшли їхні знайомі подружжя ОСОБА_2 . Також зазначив, що при його огляді на стан сп`яніння присутніми були лише працівники поліції, будь-яких інших осіб, в тому числі тих, що вказані в протоколі про адміністративне правопорушення як свідки, у зазначений день, час та місці не було. Після складення протоколу про адміністративне правопорушення поліцейські не вилучали у нього автомобіль та не передавали керування таким іншим особам. Після того, як працівники поліції поїхали з місця зупинки, він особисто сів за кермо автомобіля та поїхав.

В судове засідання 23.03.2021 року ОСОБА_1 не з`явився, оскільки є військовослужбовцем та перебуває у відрядженні, а тому не може прибути в судове засідання, просить суд проводити судовий розгляд у його відсутності.

Відповідно до статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є обов`язковою, в судовому засіданні бере участь захисник ОСОБА_1 адвокат Борисенко В.В., а тому приходжу до переконання про можливість розгляду справи без участі особи.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Борисенко В.В. в судовому засіданні зазначив, що вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення серії БД №322985 не відповідає дійсним обставинам, що підтверджено в ході судового розгляду показаннями свідків та оглянутими матеріалами відеозапису. Просив врахувати ті обставини, що віднайшли своє підтвердження в судовому засіданні, зокрема те, що у даному випадку працівниками поліції порушено порядок проведення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння, оскільки понятих (свідків) на місці зупинки автомобіля не було; ОСОБА_1 заперечував факт вживання ним алкоголю та не був згідний з складеним щодо нього протоколом про адміністративне правопорушення, однак поліцейські не пропонували йому їхати в медичний заклад для проведення огляду на стан сп`яніння; після складення протоколу про адміністративне правопорушення поліцейські не відстороняли ОСОБА_1 від керування автомобілем та не передавали керування таким іншим особам. Також просить визнати неналежними доказами письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які додані до протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки такі тричі належним чином викликались судом для безпосереднього допиту їх в судовому засіданні, однак на неодноразові виклики суду такі не з`являлись. Просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 , попереджена про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, пояснила, що 01.01.2021р. близько 00.15 год. вона разом з чоловіком ОСОБА_1 їхали автомобілем в с.Старява Мостиського району Львівської області за друзями подружжям ОСОБА_2 . При в`їзді в село Старява їх зупинили поліцейські з вимогою пред`явити документи. Далі такі покликали ОСОБА_1 на вулицю та такий продував прилад «Драгер». Ствердила, що чоловік не вживає алкогольних напоїв, тому такий не погоджувався з результатом огляду та не підписував складеного щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення. На той час до них підійшли їхні знайомі подружжя ОСОБА_2 . Будь-яких інших осіб, окрім поліцейських та їхніх знайомих, на місці зупинки не було, в тому числі не було тих осіб, які зазначені як свідки в протоколі про адміністративне правопорушення. Після складення протоколу про адміністративне правопорушення, поліцейські поїхали в одному напрямку, а вони з чоловіком та знайомими в іншому.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 , попереджена про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, пояснила, що 01.01.2021р. мали сплановане спільне святкування з подружжям ОСОБА_7 та попросили ОСОБА_1 приїхати за ними (Сподариками) в с.Старява Мостиського району Львівської області. Коли зателефонувала до них, то дізналася, що їх зупинили на околиці села поліцейські. Разом з чоловіком попрямували в місце перебування ОСОБА_7 . На місці зупинки були двоє поліцейських, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Поліцейські сиділи в автомобілі та щось писали, а потім через вікно передали ОСОБА_1 документи та поїхали. Ствердила, що будь-яких інших осіб там не було.

Свідки, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 неодноразово належним чином викликалися судом для допиту, судові повістки скеровувались їм за адресами, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та у їхніх (свідків) письмових поясненнях, однак такі в судове засідання не з`явилися.

Також в судове засідання неодноразово викликався поліцейський Знетиняк В.В. як особа, якою складено протокол про адміністративне правопорушення, для дачі пояснень щодо обставин вчинення правопорушення ОСОБА_1 , однак такий в судове засідання не з`являвся.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Борисенка В.В., показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа)при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в її вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з положень ст.7 КпАП України, забезпечення законності при застосуванні заходів адміністративного примусу передбачає не тільки наявність законних підстав для застосування адміністративного стягнення, але і дотримання встановленого законом порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У відповідності до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, відповідальність особи за вказаною статтею настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже об`єктивна сторона ч.1 ст.130 КУпАП характеризується такими діяннями: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів та 3)відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , такому інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - «керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння». На підтвердження вчинення зазначеного правопорушення до протоколу додано акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з якого слідує, що огляд проведений за допомогою приладу «Драгер 6810», результати на стан сп`яніння проба позитивна 0,29 проміле; роздруківку приладу Alcotest Драгер від 01.01.2021р.; постанову поліцейського про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП за те, що такий в темну пору доби керував транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком, а також не пред`явив до перевірки посвідчення водія відповідної категорії; письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також оптичний носій інформації з відеозаписом подій, які мали місце 01.01.2021р.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Чинним законодавством регламентовано порядок проведення огляду для виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння.

Так, статтею 266 КУпАП (в редакції чинній на час події, яка мала місце 01.01.2021 року) передбачено порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, який у свою чергу повністю відповідає та узгоджується із Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735.

Так, згідно п.6 розділу І вказаної Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів регламентовано розділом ІІ зазначеної Інструкції.

Так, за наявності ознак алкогольного сп`яніння, що передбачені пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання.

Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням Інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Вказані положення Інструкції повністю кореспондуються з положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення (ст.266 КУпАП).

Частиною 2 статті 266 КУпАП встановлено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Відомості щодо наявності таких свідків вносяться у сам протокол про адміністративне правопорушення, а їх покази повинні бути зафіксовані у відповідних письмових поясненнях, з метою подальшого використання у відповідності до ст. 251 КУпАП, як докази в адміністративній справі.

Зазначене повністю зіставляється з положеннями п.15 Розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» затвердженої Наказом МВС 06.11.2015№ 1376, у відповідності з якими, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

В ст.272 КУпАП вказується, що свідок зобов`язаний дати правдиві пояснення щодо обставин, які йому відомі та підлягають установленню по даній справі, тобто в даному випадку на інспекторів патрульної поліції покладається обов`язок документування відомостей про адміністративне правопорушення шляхом належного процесуального закріплення пояснень свідків щодо обставин справи, зокрема з-приводу часу, місця, способу та інших відомостей вчинення адміністративного правопорушення.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №322985 від 01.01.2021р. зазначено свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які нібито були очевидцями даного адміністративного правопорушення. Однак, зазначені свідки відсутні на відеозаписі, який долучений до матеріалів справи. Крім того, про відсутність даних свідків на місці зупинки транспортного засобу та відповідно на місці проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння ствердили допитані в судовому засіданні водій ОСОБА_1 та свідки ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .

Відповідно до статті 31 Закону України від 2 липня 2015 року, № 580-VIII «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Серед іншого необхідно вказати, що п.3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016р. № 100 встановлює, що після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

ВС КАС у справі № 216/5226/16-а в постанові від 18.07.2019р. вказав, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність учинюванних процесуальних дій (винесення постанови, складання протоколу).

Однак, з наданого суду відеозапису не можливо повноцінно спростувати доводи захисту, висловлені в суді щодо порушення вимог законодавства, допущених на їх переконання з боку працівників поліції.

Так, факт участі свідків при огляді водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з наданого суду відеозапису - не вбачається.

Тим паче, що свідки, відомості про яких зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 викликалися судом для надання пояснень щодо їх присутності під час складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення на підтвердження обставин, які зазначені у такому, однак такі в судове засідання не з`явилися.

Як наслідок, суд позбавлений змоги здійснити перевірку обставин ймовірного порушення з боку ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

В ч.7 цієї ж статті, у разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Тобто, при складанні протоколу за наявності підстав викладених у ньому щодо водіння у стані алкогольного сп`яніння, працівник поліції мав відсторонити водія від керування транспортним засобом.

В матеріалах справи відсутні дані які б свідчили про відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, а також чи транспортний засіб передавався іншій особі. Навпаки, як водій ОСОБА_1 , так і допитані в судовому засіданні свідки ствердили, що працівники поліції не відстороняли водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом; після складення протоколу про адміністративне правопорушення такий продовжив керувати транспортним засобом. Дані обставини також підтверджуються відеозаписом.

Отже, враховуючи наведене, суд вважає, що вищевказані матеріали складені з порушеннями вимог законодавства.

Також суд звертає увагу на те, що з пояснень водія ОСОБА_1 , з показань свідків, допитаних в судовому засіданні, так і з наявного в матеріалах справи відеозапису відомо, що водій ОСОБА_1 на місці зупинки не погоджувався з результатом проведеного відносно нього огляду на стан сп`яніння, однак працівники поліції не вжили заходів щодо доставки особи ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров`я з метою забезпечення достовірності результатів огляду даного водія та усунення будь-яких сумнівів з цього приводу.

Вищевказані обставини позбавляють суд можливості перевірити та зробити висновок про те, чи були поліцейським під час складання даного протоколу дотримані вимоги законодавства щодо оформлення протоколу про адміністративне правопорушення та чи не було порушено прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності під час його складання.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду, які б вказували про порушення особою ОСОБА_1 п.2.9 «а» ПДР України здобуто не було та суду не надано.

Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати те, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП , - не доведена.

Стаття 129 Конституції України передбачає, що однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст.62 Конституції України - презумпції невинності.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, ЄСПЛ в своєму рішенні від 10.02.1995 по справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, чим це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин. Крім того, в своєму рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачено санкцію у виді позбавлення права керування транспортним засобом. П.21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. ЄСПЛ підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25). У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 06.12.1988 зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати, як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Однак, достовірність доказів, які є сумнівними та відсутність доказів зібраних особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення є неприпустимою, оскільки суперечить позиції ЄСПЛ та порушує презумпцію невинуватості особи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сукупність досліджених у даній справі доказів не є достатніми для висновку про те, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищенаведене, керуючись принципом презумпції невинуватості, згідно якого, крім іншого, усі сумніви мають трактуватись на користь особи, яка притягується до відповідальності, вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП, - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до ст.40-1 КУпАП та ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, то суд вважає, що у даному випадку відсутні підстави для стягнення такого із ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 1, 9, 40-1, 245, 247, 251, 252, 280, 283-285, 294-295 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення через Мостиський районний суд Львівської області до Львівського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.В. Кічак