Справа 362/1885/21
Провадження 3/362/849/21
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.05.2021 року м. Васильків
Суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Сухарева О.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючої інструктором групи підготовки обслуг (зв`язку зенітних ракетних військ) 41 навчально-тренувального центру ПС ЗСУ, за п. 6 ч. 1 ст. 212-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
13.04.2021 до Васильківського міськрайонного суду Київської області з Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що в період з 2017 по 2019 перебувала у відпустці по догляду за дитиною, мала допуск до державної таємниці, але доступ до таємниці їй було скасовано в зв`язку з перебуванням у відпустці з 23.05.2017, а поновлено лише 28.12.2019, тоді вона і була ознайомлена з обов`язком повідомляти про свій виїзд за межі України або на тимчасово окуповану територію України, а також попереджена про адміністративну та кримінальну відповідальність.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №17/1/3-1659 від 12.04.2021 ОСОБА_1 , громадянка України, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , під час декретної відпустки, маючи допуск до державної таємниці за формою 3, здійснила виїзд на тимчасово окуповану територію АР Крим через контрольний пункт в`їзду-виїзду Чонгар у періоди 17.06.2017-09.09.2017, 10.06.2018-28.08.2018, 05.07.2019-14.08.2019, не повідомивши відповідні РСО військової частини НОМЕР_1 про виїзд у приватних справах на тимчасово окуповану територію України або територію, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, чим порушила вимоги ст. 23 Закону України «Про державну таємницю» та п.п. 2, 116 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 № 939 (далі Порядок), яким передбачено, що громадянин, якому надано доступ і допуск до державної таємниці, зобов`язаний повідомляти посадовим особам, які надали йому доступ до державної таємниці, та відповідні РСО про виникнення обставин, передбачених статтею 23 Закону України «Про державну таємницю», або інших обставин, що перешкоджають збереженню довіреної йому державної таємниці, а також повідомляти в письмовій формі про свій виїзд за межі України або про виїзд на тимчасово окуповану територію України або територію, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані матеріали, суд приходить до наступних висновків.
За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

Так, відповідно до ст. 28 Закону України «Про державну таємницю» та п.п. 2, 116 вищевказаного Порядку, про що вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, обов`язок щодо повідомлення про виїзд за межі України, про виїзд на тимчасово окуповану територію України або територію, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, покладається на громадянина, якому надано доступ і допуск до державної таємниці, тобто для наявності складу адміністративного правопорушення необхідна наявність одночасно у особи і допуску, і доступу до державної таємниці.
Разом з тим, згідно наданої копії допусків та доступів гр.. ОСОБА_1 (а.с. 14), 20.03.2015 їй надано допуск до державної таємниці за формою 3, а 06.04.2015 їй надано доступ до державної таємниці. Однак, 23.05.2017 доступ до державної таємниці ОСОБА_1 було припинено, і знову надано з 28.12.2019.

Таким чином, у періоди виїзду ОСОБА_1 на тимчасово окуповану територію 17.06.2017-09.09.2017, 10.06.2018-28.08.2018 та 05.07.2019-14.08.2019, вона мала допуск до державної таємниці, але не мала доступу.
Крім того, матеріали справи не містять письмового зобов`язання ОСОБА_1 за формою додатка 9 до вищевказаного Порядку про покладені на неї обов`язки та обмеження в зв`язку із допуском до державної таємниці, натомість в матеріалах є повідомлення помічника командира в/ч НОМЕР_2 про те, що до ОСОБА_1 11.03.2020, тобто після часу вчинення правопорушення, доведено під розпис зобов`язання та попереджено про відповідальність (а.с. 15).
Зважаючи на викладене, оцінивши надані особою, яка притягується до aдміністративної вiдповідальності, аргументи на підтвердження відсутності складу прaвопорушення, дослідивши усі наявні у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку про недоведеність у даному випадку вини у вчиненні aдміністративного прaвопорушення за стандартом доведення «поза розумним сумнівом» і наявність підстав для закриття провадження у справі про пpитягнення до aдміністративної вiдповідальності на підставі п. 1 ч. 1 cт. 247 КУпAП за вiдсутністю подiї та cкладу aдміністративного прaвопорушення.
Керуючись п. 1 ч. 1 cт. 247 КУпAП, суд
ПОСТАНОВИВ:
Зaкpити пpовадження у справі про aдміністративне пpавопорушення щодо ОСОБА_1 за п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП у зв`язку з вiдсутністю пoдії і cкладу aдміністративного прaвопорушення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги і може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.
Суддя Сухарева О.В.