Справа 350/225/21
Номер провадження 3/350/90/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2021 року селище Рожнятів

Суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області Пулик М.В., з участю секретаря судового засідання Юречко Т.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 460042, 06.02.2021, у сел.Перегінське по вул.Сагайдачного, ОСОБА_1 керував автомобілем Skoda Oktavia, д.н. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: розширені зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість, сповільнена жвавість. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав та пояснив, що відомості, зазначені у складному відносно нього протоколі не відповідають дійсності, зокрема те, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. 06.02.2021 його зупинили працівники поліції, які сказали, що з салону його автомобіля відчутний незрозумілий запах. Він пояснив патрульним, що такий запах спричинений тим, що його товариші, яких він підвозив у той час, у салоні авто палять сигарети, а окрім того дехто з пасажирів вживав спиртне, про що особисто говорили поліцейським. Після цього інспектор запитав, чи перебуває він у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, на що він відповів ні. Далі поліцейський сказав йому, що у нього є ознаки алкогольного сп`яніння, на що він їм знову відповів, що може дихнути в трубку, однак інший поліцейський заперечив це і сказав, що потрібно їхати в лікарню. Він відмовився від проходження огляду в лікарні. Після цього, поліцейський знову сказав, що він перебуває у стані сп`яніння, тільки вже наркотичного, і для цього потрібно їхати на експертизу у Рожнятів. Пояснив, що не розумів чого від нього хочуть поліцейські, бо вони один раз казали, що він перебуває в стані наркотичного сп`яніння, а інший в стані алкогольного. Чіткої вимоги, що йому робити, і який огляд проходити, чи можливо обидва - від них не поступало. Вважає, що не відмовився від проходження огляду, оскільки після того як йому сказали, що у нього є ознаки сп`яніння, двічі сказав працівникам поліції, що готовий пройти огляд. Що таке експертиза і для чого на неї їхати у Рожнятів, він також не зрозумів, а поліцейський не роз`яснив.

Свідок ОСОБА_2 суду пояснив про те, що він, не читаючи підписав наданий йому поліцейським заповнений протокол, пояснення та ще якийсь документ і поїхав. Особу, щодо якої проводився чи повинен був проводитися огляд на стан сп`яніння він не бачив, тому стверджувати , що особа, яка знаходиться в судовому засіданні є тією особою, щодо якої він підписав протокол відмовилася від проходження огляду, він не може.

Вислухавши свідка, особу, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши всі докази, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, виходячи з наступного.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь.

Згідно роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996р. за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

У справі «Карелін проти Росії» є недопустимим з боку суду, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, уточнення у судовому засіданні фабули правопорушення, усунення розбіжностей та неточностей, що мали місце у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки такі дії є порушенням ч. 1 ст. 6 «Про захист прав людини і основоположних свобод», тобто порушено принцип рівності сторін і змагальності судового процесу. За таких умов, особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом.

Згідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати : чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне та вмотивоване рішення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність, серед іншого, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно правил п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння визначений ст.266 КУпАП, положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 (далі - Інструкція), а також Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок).

Так, ст. 266 КУпАП (в редакції до 17.03.2021), серед іншого передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як стверджує у свої поясненнях ОСОБА_1 , він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, аргументуючи наступним. Після того як поліцейський сказав, що у нього є ознаки алкогольного сп`яніння, він сказав, що готовий пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, однак поліцейський заперечив таку можливість, і сказав, що потрібно їхати в лікувальний заклад, на що він відмовився.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом були досліджені відеозаписи, які містяться на багатофункціональному цифровому відеодиску , який доданий до матеріалів справи.

Так на відеозаписі зафіксовано розмову працівників поліції із водієм ОСОБА_1 , наступного змісту:

На 02:27-02:34 хвилинах відеозапису, поліцейський запитує у водія: «чимось з салону чути, але не знаю чим?», на що водій відповідає: «всмислі чим? Сигаретами, куримо в машині». На 02:45-02:48 хвилинах водій говорить: «ну бо хлопці випили».

На 03:01- 03:16 хвилинах відеозапису зафіксовано діалог, де поліцейський запитує у водія: - «спиртні напої не вживали, так?», на що водій відповідає - «Ні». «А наркотичні препарати?» Водій каже: - «як я можу собі таке дозволити, якщо я за рулем». На що інший поліцейський відповідає: «молодець!, ану дозвольте мені прилад...», і йде до патрульного автомобіля ( очевидно по технічний прилад «Драгер».

На 05:28-05:47 хвилинах, поліцейський звертається до водія: «Але є ознаки алкогольного сп`яніння, розумієте про що йдеться? Є ознаки!», на що йому водій відповідає: «та я можу подихати, чи як?», на що інший працівник поліції йому відповідає: «ні, ні, то треба їхати в лікувальний заклад». Водій відповідає: «ні, я відмовляюся! Я нічого такого не зробив....».

Чинним законодавством передбачено два способи проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем у закладі охорони здоров`я, які затверджені управлінням охорони здоров`я місцевих держаних адміністрацій, в інших закладах охорони здоров`я проведення вказаного огляду заборонено.

Огляд водія на стан сп`яніння проводиться в закладах охорони здоров`я у наступних випадках: - у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів; - в разі незгоди водія з результатами проведеного огляду поліцейським.

Із переглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 , після того, як поліцейські сказали йому, що у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, особисто запропонував пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», однак поліцейський відмовив у проведенні такого огляду на місці зупинки автомобіля, і сказав, що такий огляд необхідно провести в закладі охорони здоров`я, що не відповідає вимогам ст.266 КУпАП.

Пунктом 2 розділу 4 Правил етичної поведінки поліцейських передбачено обов`язок поліцейського у відносинах із населенням висловлювати вимоги чи зауваження, що стосуються особи, у ввічливій та переконливій формі.

ОСОБА_1 ствердив, що нерозумів чого від нього хочуть поліцейські, які один раз стверджували що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а інший - наркотичного. Чіткої вимоги, що йому робити, і який огляд проходити, чи можливо обидва - від них не поступило. Після того як він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, бо міг це зробити на місці зупинки транспортного засобу, поліцейський йому знову сказав, що він перебуває у стані сп`яніння, тільки вже не алкогольного, а наркотичного. Після цього один із поліцейських сказав, що потрібно їхати на огляд у лікувальний заклад, а інший на експертизу до ОСОБА_3 , хоча він не розумів що таке експертиза, і для чого їхати. У зв`язку з тим, що не розумів, що від нього вимагається, відмовився їхати в лікарню, тим більше поліцейський сказав, що у нього буде можливість зустрітися з ними в суді.

Із переглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається наступна розмова поліцейських і водія ОСОБА_1 , яка відбулась після того як водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, оскільки бажав пройти такий огляд на місці зупинки автомобіля:

На 05:50-60 хвилинах відеозапису поліцейський звертається до водія і каже: «дивіться, ОСОБА_4 , у вас є ознаки які свідчать, що ви можливо вживали наркотичні засоби».

На 06:12-06:14 хвилин відеозапису один із поліцейських каже: «ні, у лікувальний заклад потрібно їхати, а вже на 06:32-06:38 хвилинах водій питає: «то що мені робити?», на що другий поліцейський відповідає: «треба їхати на експертизу до Рожнятова»

Після цього, на 13:50-14:02 хвилинах, відбувається наступний діалог: водій - «а якщо я відмовляюся наприклад, то що дальше?», поліцейський: - «то я виношу вже відразу протокол, якщо ви відмовляєтесь», водій: «і я можу зустрітись з вами десь дальше якось?», поліцейський: - «так, так! В суді», водій: - «добре, тоді давайте там будемо судитися», поліцейський: «добре!».

Аналіз норм чинного законодавства не виключає можливості проведення декількох оглядів на стан сп`яніння, наприклад і алкогольного, і наркотичного. У цьому разі, якщо працівник поліції встановив наявність ознак, які свідчать про те, що водій транспортного засобу може перебувати у стані алкогольного та/або наркотичного сп`яніння, він повинен повідомити водія про те, що він має пройти відповідні огляди, для визначення відповідного стану сп`яніння, а у разі виявлення встановлення стану сп`яніння, або його відмови від проходження відповідного огляду, відносно нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Із переглянутих відеозаписів вбачається, що працівники поліції підозрювали водія в тому, що він може перебувати у стані і алкогольного, і наркотичного сп`яніння. На 05:28-05:47 хвилинах відеозапису зафіксовано, де поліцейський стверджує, що у водія є ознаки алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 запропонував пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», однак поліцейський йому відмовив, і сказав, що такий огляд необхідно провести в закладі охорони здоров`я, однак останній від цього відмовився. Після цього, на 05:50-60 хвилинах відеозапису, після того як водій відмовився їхати у лікувальний заклад для визначення стану алкогольного сп`яніння, оскільки бажав пройти його на місці зупинки, поліцейський говорить, що у нього є ознаки, які свідчать, що водій може перебувати у стані наркотичного сп`яніння, і для цього потрібно їхати, як сказав один поліцейський у лікувальний заклад, а другий на експертизу до Рожнятова.

Аналізуючи пояснення ОСОБА_1 та переглянуті відеофайли, приходжу до переконання, що працівником патрульної поліції не було чітко, однозначно, а також переконливо та в імперативній формі роз`яснено ОСОБА_1 , в чому він обвинувачується, і що йому конкретно потрібно зробити в даній ситуації. Як наслідок, чітко не пред`явлено вимогу водію пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, а за відсутності такої вимоги, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку.

Вищезазначені істотні порушення норм чинного законодавства при провадженні у справі про адміністративне правопорушення свідчать про недотримання працівниками поліції норм чинного законодавства, які регулють порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відносно ОСОБА_1 та унеможливлюють встановлення даних, поза розумним сумнівом, про його винуватість у інкримінованому йому правопорушенні.

За змістом ст.251КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

В силу вимог ч. 4 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»). Зокрема, в даному випадку можна врахувати, що адміністративне стягнення у виді штрафу, разом з позбавленням права керування транспортним засобом, мають каральний і стримуючий характер.

Наведені обставини свідчать, що адміністративне правопорушення передбачене статтею 130 КУпАП може бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності достатніх доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП України.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених вище обставин суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись п. 1 ст. 247 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Рожнятівський районний суд.

Суддя: