Справа № 643/2658/21
Провадження № 3/643/1294/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2021 м.Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

31.01.2021 року о 11 год. 00 хв. у м. Харкові по пр. Московський, буд. 135А водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_1 , щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України: згідно ІПНП даний транспортний засіб ввезений 24.07.2020 ОСОБА_2 , та транспортний засіб використовував ОСОБА_1 , який не ввозив його на митну територію України, та не поміщував в митний режим, чим порушено вимоги ст. 380 Митного кодексу України та ст. ст. 16, 31 Закону України «Про дорожній рух», та вчинив ще 17.01.2021 постанова ДП 18 № 571658, 21.01.2021 року протокол БД 220778, правопорушення зафіксоване на бодікамеру ХА2285, ХА 2448.

26.03.2021 року на адресу Московського районного суду м. Харкова надійшли письмові пояснення ОСОБА_1 , відповідно до яких останній просить суд винести постанову про закриття провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 9 ст. 121 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Також ОСОБА_1 зазначив, що він не являється власником транспортного засобу «Opel Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та він не є особою, яка ввезла зазначений транспортний засіб на митну територію України. Повідомив, що наразі він оскаржує у Московському районному суді м. Харкова постанову ДП 18 № 571658 від 17.01.2021 року про притягнення його до адміністративної відповідності за ч 8 ст. 121 КУпАП. Вважає, що суд позбавлений можливості розглянути адміністративний матеріал відносно нього за ч. 9 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення до ухвалення рішення у справі, оскільки постанова ДП 18 № 571658 від 17.01.2021 не набрала законної сили.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, зазначив що вищевказаним транспортним засобом не керував, справу просив закрити з підстав, викладених у поясненнях.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням наявних у справі відомостей щодо часу, місця, способу настання обставин цього адміністративного правопорушення, та безпосередньо ролі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в їх настанні, керуючись законом і правосвідомістю, суд зазначає наступне.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабміну від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із вимогами чинного законодавства.

Згідно зі статтею 14 Закону України від 30 червня 1993 року N 3353-XII "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Статтею 16 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Як встановлено ст. 31 Закону України "Про дорожній рух", транспортні засоби, їх складові частини і комплектуючі вироби, що ввозяться на територію України, підлягають перевірці на відповідність обов`язковим вимогам або повинні мати сертифікат, виданий уповноваженим на це Секретаріатом ЄЕК ООН Адміністративним органом по сертифікації дорожніх транспортних засобів. Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам. Транспортні засоби, зареєстровані відповідними органами іноземних держав, які ввезені на територію України та перебувають під митним контролем, підлягають вивезенню або поміщенню в інший митний режим у строки, визначені законодавством з питань державної митної справи. Особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України встановлені ст. 380 Митного кодексу України.

Згідно з ч. 5 ст. 380 Митного кодексу України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Транспортні засоби особистого користування, що класифікуються за товарною позицією 8903 згідно з УКТ ЗЕД, можуть використовуватися громадянами, які ввезли їх в Україну, а також громадянами-резидентами та громадянами-нерезидентами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення, за умови використання транспортного засобу від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Адміністративна відповідальність за ч. 9 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає за керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, якщо такі дії вчинено повторно протягом року.

Об`єктом правопорушень, передбачених зазначеною статтею є суспільні відносини у сфері здійснення митного контролю щодо транспортних засобів, ввезених на територію України.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у таких формах: 1) порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту транспортного засобу, ввезеного на територію України; 2) використання транспортного засобу, ввезеного на територію України, для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; 3) передання транспортного засобу, ввезеного на територію України, у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених цією статтею, характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є особа, яка протягом року притягалася до адміністративної відповідальності за вчинення хоча б одного із зазначених вище діянь.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 127571;

- відеозаписом;

- рапортом;

- постановою ДП 18 № 571658 від 17.01.2021 року, яка відповідно до ч. 2 ст. 291 КУпАП набирає законної сили після її вручення особі;

- довідка згідно облікової бази «Інформаційний портал Національної поліції України».

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , який підтвердив, що він не ввозив його на митну територію України, та не поміщував в митний режим транспортний засіб «Opel Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Підстав ставити під сумнів дані вищезазначеного протоколу про адміністративне правопорушення та доказів долучених до протоколу, які узгоджуються між собою, у суду немає.

Доказів, які б спростовували вину ОСОБА_1 суду надано не було.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази суд вважає, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто повторне протягом року керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яке не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту вчинення правопорушення повторне протягом року.

Згідно з ч. 2 ст. 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Отже, оскільки постанова ДП18 №571658 від 17.01.2021 винесена у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, вона набирає законної сили після її вручення особі, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи встановлено, що постанову ДП18 №571658 від 17.01.2021 року ОСОБА_1 отримав 17.01.2021 року. про свідчить підпис у постанові.

Таким чином постанова ДП18 №571658 від 17.01.2021 набула законної сили 17.01.2021 року.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 , про те, що суд позбавлений можливості розглянути адміністративний матеріал за ч. 9 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення оскільки постанову ДП18 №571658 від 17.01.2021 не набула законної сили.

Враховуючи дані про особу правопорушника та ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, суд вважає за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, передбаченого санкціями ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що вважає достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Положеннями ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В матеріалах справи відсутні відомості, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 251, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Н.В. Новіченко