Справа №592/2087/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Костенко В. Г.
Номер провадження 33/816/222/21 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 122-2 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.03.2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, пенсіонер, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122-2 КУпАП на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три місяці.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з оскаржуваної постанови судді, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 15.02.2021 о 21.17 год. в м. Суми по вул. Ковпака, в районі буд. 20, керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN JETTA д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу працівників поліції подану за допомогою спеціальних світлових сигналів синього та червоного кольору та спеціального звукового сигналу, та був зупинений, шляхом блокування патрульним автомобілем на вул. Сонячна, 78. Правопорушення зафіксовано на відеореєстратор.

Своїми діями порушив вимоги п. 2.4 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

У поданій апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просив скасувати постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 березня 2021 року та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, ОСОБА_1 вказує, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП, оскільки його не зупиняли працівники поліції та не надавали йому законної вимоги щодо зупинки автомобіля.

Зазначає, що коли рухався по вул. Веретенівська в м. Суми, то він вимог ПДР України не порушував, та в дійсності не бачив, що за 200 метрів позаду нього працівники поліції увімкнули проблискові маячки, а коли ж попереду свого автомобіля він побачив службовий автомобіль поліції з увімкненими маячками та сигналами, то одразу зупинився.

Наголошує, що при собі мав всі документи, був тверезий, нічого не порушував, тому у нього не було жодних підстав тікати від поліцейських чи іншим чином ухилятися від зупинки на вимогу поліції.

Крім того, вказує, що твердження суду в постанові, що він рухався з перевищенням швидкісного режиму є безпідставним, оскільки за п.12.4 ПДР України його до відповідальності не притягнули та швидкість його автомобіля ніким не замірялась.

Зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу в порушення його права на захист, а саме не роз`яснив йому положень ст. 268 КУпАП, тобто не дотримався норм матеріального та процесуального права.

Також, вважає, що суд при розгляді даної справи не врахував положень ст. 36-38 КУпАП, а саме пом`якшуючі обставини та застосував до нього занадто суворе покарання, не вмотивувавши належним чином підстави для застосування саме такого виду покарання, оскільки він раніше до жодного виду відповідальності не притягувався, має інвалідність по здоров`ю і виконав вимогу про зупинку автомобіля, а тому в його діях відсутній склад правопорушення.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який вимоги апеляційної скарги підтримав, просив задовольнити скаргу та скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Суд у відповідності з приписами ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На думку апеляційного суду, при постановленні рішення судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані в повній мірі.

Так, частиною 1 статті 122-2 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу

Згідно п. 2.4 Правил дорожнього руху, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Відповідно до п. 8.9 Правил дорожнього руху, вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: а) сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки; б) увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу; в) гучномовного пристрою ; г) спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу. Тобто, подання спеціального звукового сигналу не є обов`язковою умовою, а водій транспортного засобу зобов`язаний зупинитися на увімкнений проблисковий маячок синього і червоного або лише червоного кольору. Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.

Суд першої інстанції обгрунтовуючи вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП послався на досліджені в судовому засіданні докази, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення серія ААБ № 133529 від 15.02.2021 складеного уповноваженою на те особою у відповідності до вимог закону, з якого вбачається, що 15.02.2021 о 21.17 год. в м. Суми по вул. Ковпака, в районі буд. 20, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN JETTA д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу працівників поліції подану за допомогою спеціальних світлових сигналів синього та червоного кольору та спеціального звукового сигналу, та був зупинений, шляхом блокування патрульним автомобілем на вул. Сонячна, 78. Правопорушення зафіксовано на відеореєстратор. Своїми діями порушив вимоги п. 2.4 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП (а.с.1);

- наявний в матеріалах справи відеозапис (а.с.2).

Крім того, судом апеляційної інстанції, під час підготовки до судового засідання, було повторно досліджено доданий до матеріалів справи відеозапис, на якому, дійсно зафіксовано, що 15.02.2021 в м. Суми, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN JETTA д.н.з. НОМЕР_1 при здійсненні повороту не увімкнув відповідний покажчик повороту, у зв`язку з чим, працівники поліції, які слідували за цим транспортним засобом вулицями міста, увімкнули проблискові маячки синього і червоного кольору. При цьому, вбачалося, що деякими містами відстань від транспортного засобу та патрульного автомобіля були невеликою і водій міг та повинний був бачити сигнали про зупинку, однак, незважаючи на це, не зупинявся.

З огляду на викладене та аналізуючи вказані докази в їх сукупності, апеляційний суд, в супереч доводам апелянта вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП є вірним та беззаперечним.

Не є такими, що ґрунтуються на матеріалах справи доводи апелянта, що він вимог ПДР України не порушував, та в дійсності не бачив, що за 200 метрів позаду нього працівники поліції увімкнули проблискові маячки, оскільки вказане спростовуються дослідженим відеозаписом наявним в матеріалах справи.

Крім того, особисто ОСОБА_1 в суді першої інстанції зазначав, що бачив автомобіль патрульних поліцейських, який рухався позаду нього з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольору, що відповідно до п. 8.9 Правил дорожнього руху України і зобов`язувало останнього зупинитися.

Доводи апелянта, що він при собі мав всі документи, був тверезий, тому у нього не було жодних підстав тікати від поліцейських чи іншим чином ухилятися від зупинки на вимогу поліції, а також його незгода з твердження суду, що він рухався з перевищенням швидкісного режиму, жодним чином не спростовує порушенням ним п.2.4 ПДР та вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 , що суд першої інстанції розглянув справу в порушення його права на захист, спростовуються зібраними по справі доказами.

Зокрема, ОСОБА_1 своїм підписом в протоколі про адміністративне правопорушення підтвердив, що йому роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП і повідомлено про розгляд справи. Крім того, будучи присутнім, у судовому засіданні суду першої інстанції, останній жодним чином не був позбавлений можливості заявляти клопотання, знайомитися з матеріалами справи та скористатися правовою допомогою захисника.

Разом з тим, апеляційний суд вважає такими, що заслуговують на увагу посилання апелянта на суворість накладеного на його адміністративного стягнення.

Згідно вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Проте судом першої інстанції, при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 зазначених вимог закону в повній мірі враховано не було.

Так, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, за наявності в санкції ч.1 ст. 122-2 КУпАП альтернативного більш м`якого виду стягнення у вигляді штрафу, суддя місцевого суду своїх висновків в цій частині не мотивував, а також залишив поза уваги вимоги ст. 30 КУпАП, відповідно до яких позбавлення спеціального права, наданому даному громадянинові, в тому числі права керувати транспортними засобами, застосовується за грубе, повторне або систематичне порушення порядку користування цим правом.

Так, як вбачається із матеріалів справи, суддя не в повній мірі врахував, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався, має інвалідність по здоров`ю, що підтверджується відповідною медичною довідкою, відсутність обставин, які обтяжують адміністративну відповідальність, а також те, що порушення ним вимог ПДР України не є в даному випадку грубим, та не потягло за собою тяжких наслідків.

Відповідно до ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

Враховуючи сукупність вищевикладених обставин, апеляційний суд, вважає за можливе змінити постанову від 18.03.2021 в частині застосування виду стягнення, та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 9 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 грн. та таким чином частково задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити часткого.

Постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.03.2021 року відносно ОСОБА_1 змінити в частині накладення стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП у виді штрафу в розмірі 9 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 грн.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без зміни.

Платіжні реквізити для сплати штрафу:

Отримувач: ГУК у Сумській обл./Сумська обл./21081300,

Код за ,

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

МФО: 899998

Рахунок: UA0018001

Код класифікації доходів: 21081300

Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу і вноситься в установу банку України.

У разі несплати штрафу в установлений строк постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови стягується:

- подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові;

- витрати на облік правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.