ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №522/2846/21

Провадження №3/522/2939/21

30 квітня 2021 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Іоніді К.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідка на постійне проживання в України серії НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 за ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси з Портофранківського ВП Приморського ВП у м.Одесі ГУНП в Одеській області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 05.02.2021р. серії ВАБ № 142507, 05.02.2021р. о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_2 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 в споруді здійснював проведення господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

У ході судового розгляду справи 19.03.2021 ОСОБА_1 вину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що за обставин зазначених у протоколі здійснював продаж продуктів харчування, в якості працівника за наймом, а господарську діяльність на вказаному об`єкті здійснював його роботодавець, який зареєстрований, як суб`єкт господарської діяльності. У зв`язку з клопотанням ОСОБА_1 розгляд справи було відкладено для надання документів на підтвердження викладених ним обставин. У подальшому ОСОБА_1 на судовий розгляд справи призначений 06.04.2021 та 30.04.2021 не з`явився, проте подав на електронну адресу суду заяву з клопотанням про закриття провадження у справі. Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 не є суб`єктом господарської діяльності, не є громадянином України не має постійного місця проживання в Україні, власник об`єкта на якому він працював перебуває за кордоном, у зв`язку з чим він не може надати документи щодо його державної реєстрації, як суб`єкта господарської діяльності.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Розглянувши справу про адміністративні правопорушення, з дослідженням наявних у ній доказів, прийшов до наступних висновків.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина 1 ст. 164 КУпАП правопорушення, передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), що тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Згідно зі ст. 42 Конституції України, кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Статтею 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб`єктності та основних прав і свобод людини. Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 50 Цивільного кодексу України право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Обмеження права фізичної особи на здійснення підприємницької діяльності встановлюються Конституцією України та законом. Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Отже, не зважаючи на невизнання вини ОСОБА_2 вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення, даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від гр. ОСОБА_3 від 05.02.2021р., письмовими поясненнями ОСОБА_3 та самого ОСОБА_2 від 05.02.2021, даними протоколу огляду місця події від 05.02.2021р. та доданим фото, копією посвідки на постійне проживання в Україні ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 .

Посилання ОСОБА_2 на виконання ним роботи за наймом та здійснення господарської діяльності за вказаною адресою іншою особою, суд розцінює як спробу уникнути відповідальність за адміністративне правопорушення, оскільки будь-яких доказів на підтвердження зазначених обставин суду - не надано.

Враховуючи характер адміністративного правопорушення, особу порушника, ступінь вини, інші обставини справи суд вважає за необхідне та достатнє для його виправлення застосування адміністративного стягнення в межах санкції зазначеної статті, у виді мінімального штрафу без конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у зв`язку з винесення постанови про накладання адміністративного стягнення, на порушника покладається обов`язок сплати судового збору, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7,9, 33,251,252,280,286,279,283-285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень без конфіскації виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси.

Згідно з ч.1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Суддя К.В. Іоніді