ПОСТАНОВА

Іменем України

27 квітня 2021 року

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Галущенко Юлія Андріївна,з участю особи,який притягується до відповідальності ОСОБА_1 ,потерпілого ОСОБА_2 ,розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкає за адресою АДРЕСА_1 ,працює викладачем НВОК №110

про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

08.04.2021 року о 15 годині 36 хвилин у м. Запоріжжі на пр.Моторобудівників 80, ОСОБА_1 ,керуючи автомобілем KIA Sportege реєстраційний номер НОМЕР_1 ,під час зміни напрямку руху(розвороту)не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині,не надав перевагу у русі автомобілю Honda Accord р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 ,що рухався у попутному напрямку прямо,не переконався у безпеці маневру,внаслідок чого скоїв зіткнення з вказаним автомобілем.Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, травмованих осіб немає,чим порушив вимоги п.10.1,10.4 Правил дорожнього руху,за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.

При розгляді справи в суді ОСОБА_1 винуватість в порушенні правил дорожнього руху не визнав та пояснив, що за вказаних вище обставин він,керуючи автомобілем KIA Sportege реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по пр.Моторобудівників в напрямку ринку Анголенка,займав крайнє ліве положення на смузі руху,яка у обраному ним напрямку одна,пропустив зустрічний автомобіль та почав маневр розвороту,коли у ліву задню частину його автомобіля(бампер та фара) відбувся удар автомобілем Honda Accord р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 ,який рухався позаду,проте до зіткнення ОСОБА_1 його не бачив.Вважав,що своїми діями він ПДР не порушував та не є винуватцем ДТП.

ОСОБА_2 при розгляді справи в суді надав пояснення,за змістом яких зазначав,що 08.04.2021 року близько 15 години 30 хвилин,він, керуючи автомобілем Honda Accord р.н. НОМЕР_2 по пр.Моторобудівників,займав ліву смугу,який для цього напрямку руху є дві ,в салоні керованого ним автомобіля знаходились два пасажира.Автомобіль KIA Sportege реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 рухався у попутному напрямку правій смузі ,з наміром здійснити паркування,проте вільних місць справа не було,ймовірно, ОСОБА_1 побачив вільне місце зліва і різко здійснив маневр ліворуч,повністю доторканим зіткненням пошкодивши всю праву передню частину автомобіля Honda Accord р.н. НОМЕР_2 ,після чого на місце ДТП викликали поліцію.

Всебічно вивчивши матеріали справи, з урахуванням наданих учасниками та свідками ДТП пояснень,суддя встановив, що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення знайшла своє підтвердження з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП,адміністративним правопорушенням(проступком)визнається протиправна,винна (умисна,необережна) дія чи бездіяльність,яка посягає на громадський порядок,власність,права і свободи громадян,на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з диспозицією ст.124 КпАП України особа несе відповідальність при вчиненні нею як учасником дорожнього руху порушення Правил дорожнього руху,що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць,залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

З матеріалів адміністративної справи П та підтверджуючих ці обставини пояснень учасників ДТП встановлено, що зіткнення автомобіля KIA Sportege реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 з автомобілем Honda Accord р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 відбулося у м. Запоріжжі на пр.Моторобудівників 80,автомобілі внаслідок ДТП отримали пошкодження.

На схемі вказано розташування транспортних засобів на проїзній частині та напрямок їх руху до зіткнення, а саме:автомобіль KIA Sportege рухався прямо з подальшою зміною напрямку вліво,автомобіль Honda Accord рухався прямо лівіше автомобіля KIA Sportege.

Оскільки схема ДТП складена безпосередньо на місці ДТП в присутності обох водіїв уповноваженою особою інспектором поліції, підписана без зауважень або доповнень, суддя приймає її до уваги як доказ при винесені постанови.

Як передбачено п.10.1 Правил дорожнього руху України ,перед початком руху або будь-яким перестроюванням, зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкоди чи небезпеки іншим учасникам дорожнього руху.

Перестроюванням є зміна в процесі руху положення транспортного засобу в межах поперечного профілю проїзної частини, пов`язана із зміною смуги руху.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху України ,учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Вимоги цього пункту означають,що знання Правил є обов`язковим для кожного учасника дорожнього руху,чітке виконання їх положень сприяє взаємній довірі та повазі,безпечному співіснуванню на дорозі всіх учасників дорожнього руху,будь-які відхилення від положень цих правил можуть привести до ДТП,заподіянню шкоди майну,здоров`ю та життю людей.

При співставленні пояснень водіїв щодо обставин ДТП із схемою місця пригоди, пошкоджень, отриманих автомобілями внаслідок зіткнення, необхідно зробити висновок, що пояснення водія ОСОБА_1 відносно механізму розвитку дорожньої ситуації не можуть бути прийняті до уваги, оскільки протирічать сукупності доказів по справі.

Так, водій ОСОБА_1 вказує, що перед ДТП автомобіль під його керуванням рухався по пр.Моторобудівників у крайньому лівому положенні на проїзній частині.

Приписами п.10.4 Правил дорожнього руху України передбачено,що перед поворотом праворуч,ліворуч або розворотом,водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині,що призначена для руху у цьому напрямку,крім випадків,коли здійснюється виїзд на перехрестя,де організовано круговий рух,напрямок руху визначений дорожніми знаками або дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку,встановленому конфігурацією проїзної частини дорожніми знаками або дорожньою розміткою.

Вимога до водіїв транспортних засобів виконувати поворот або розворот з крайнього положення розповсюджується як на перехрестя,так і на ділянку дороги за його межами,вимогу завчасного займання відповідного крайнього положення слід розуміти так,що до початку виконання повороту(розвороту)транспортний засіб повинен знаходитись на відповідній смузі руху і паралельно продольній осі проїзної частини.

За відсутності відповідних дорожніх знаків або дорожньої розмітки на дорогах з двостороннім рухом,початковим моментом для повороту наліво (розвороту)являється розташування транспортного засобу на проїзній частині у лівого краю відповідного напрямку руху.

При цьому таке положення повинно виключати можливість руху транспортних засобів в попутному напрямку лівіше.

Водночас,зі схеми ДТП,зафіксованих пошкоджень автомобілів та пояснень свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вбачається,що до початку виконання маневру розвороту автомобіль KIA Sportege на проїзній частині розташовувався правіше автомобіля Honda Accord р.н. НОМЕР_2 ,а вчинений ним маневр очевидно не був безпечним для інших учасників дорожнього руху.

За таких обставин,пояснення ОСОБА_1 про обставини ДТП,які спростовані іншими матеріалами справи,при винесені постанови суддею до уваги не приймаються,а при оцінці дій водіїв-учасників ДТП за основу суддя приймає свідчення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,які нічим не спростовані, та дійшов висновку,що з технічної точки зору дії водія ОСОБА_1 ,якими порушено вимоги п.10.1,10.4 ПДР,перебувають у причинному зв`язку з ДТП.

Як передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,кожен має право на справедливий суд та встановлення обґрунтованності будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення ,які мають ознаки злочину»,залежно від ступеня їх суспільної небезпеки(рішення у справі «Лутц проти Німеччини»,»Отцюрк проти Німеччини»,»Девеєр проти Бельгії»,»Адольф проти Австрії» та інші),отже,адміністративне обвинувачення має бути доведено державою ,в особі уповноважених на те посадових осіб,а тому особа,яка притягається до адміністративної відповідальності ,не зобов*язана доводити свою невинуватість.

Як передбачено ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів суддя дійшов до висновку,що порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.10.1,10.4 Правил дорожнього руху знайшло своє підтвердження доказами, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом»,який знайшов своє втілення у практиці Європейського Суду з прав людини,зокрема,у рішенні по справі «Коробов проти України»,його дії перебувають в причинному зв`язку з ДТП і наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, суд вважає за необхідне призначити передбачене санкцією статті покарання у вигляді штрафу.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують відповідальність, в судовому засіданні не встановлено.

Як передбачено ст. 40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею)постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення,у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб,тобто 454 грн.,як це передбачено ст.4 ч.5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 24, 33, 124, 283, 284 КУпАП,суддя-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень в дохід держави

Отримувач коштів: ГУК у Зап.обл./Зап.обл./21081300, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37941997, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО): 899998;

Рахунок отримувача: UA0008001,Код класифікації доходів бюджету: 21081300, призначення платежу: Адміністративні штрафи у сфері дорожнього руху.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні

Отримувач коштів: ГУКу м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37941997, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0008515, код класифікації доходів бюджету: 22030101, призначення платежу: Сплата судового збору за рішенням суду про стягнення судового збору на користь держави.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, протягом десяти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя (Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозв`язку з положеннями пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України N 2-рп/2015 від 31.03.2015 року).

Суддя Ю.А.Галущенко