Справа №766/4434/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2021 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Валігурська Л.В.

за участю секретаря: Зими А.Б.

представника потерпілого: Лапко Е.М.

розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Херсонській області про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №650649 ОСОБА_1 02.03.2021 о 20:00 годині, за місцем своєї реєстрації в АДРЕСА_2 , вчинив умисні дії психологічного характеру, а саме принижував та ображав неповнолітнього брата ОСОБА_2 , чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

Дії ОСОБА_1 згідно протоколу про адміністративне правопорушення кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, як вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Під час судового засідання ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, заперечував проти обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. Дав показання про те, що станом на березень 2021 року він проживав зі своєю дружиною та дитиною в с. Правдино Білозерського району. 02.03.2021 приїздив до м. Херсон, оскільки було судове засідання в Херсонському міському суді Херсонської області. Поки мав повертатись додому, то не встиг на маршрутку, тому вирішив переночувати за місцем своєї реєстрації в будинку, де проживає брат з опікуном АДРЕСА_2 . Коли приїхав, то брат не хотів його пускати виганяв, через що стали сваритись. Крім того довідався, що брат поза його волею оформив право власності на вказаний будинок на себе.

Раніше іноді сварки були, проте такого характеру вперше. Брат викликав поліцію і ними було складено протокол щодо нього.

Потерпілий ОСОБА_2 під час судового розгляду пояснив, що дійсно 02.03.2021 його брат ОСОБА_1 приїхав за місцем своєї реєстрації по АДРЕСА_2 та хотів переночувати. Він зі свого боку був проти того, оскільки боявся, що брат вчинятиме крадіжки його майна, що вже мало місце. Брат став фізично та морально його ображати. Аналогічна ситуація вже мала місце, проте він поліцію не викликав. Крім того, ОСОБА_1 оформив на себе значну кількість кредитів, тому не виключено, що у разі стягнення з нього коштів, можуть виникнути питання і щодо права власності на вказаний будинок.

Свідок ОСОБА_3 дав суду показання проте, що 02.03.210 ОСОБА_4 приїхав в будинок, де проживає його брат, став його ображати, виражався в його бік нецензурно. ОСОБА_5 не витримав і викликав поліцію. Також вони дійсно постійно переживають, що ОСОБА_1 буде красти їх майно, а тому не бажають, щоб він залишався у них ночувати.

Окрім показів потерпілого та свідка, вина ОСОБА_1 за матеріалами справи про адміністративне правопорушення, обґрунтована наступними дослідженими та перевіреними судом доказами:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №650649 від 02.03.2021, в якому викладено обставини вчиненого адміністративного правопорушення, що мало місце 02.03.2021 за адресою АДРЕСА_2 . Так під час конфлікту ОСОБА_1 принижував та ображав неповнолітнього брата ОСОБА_2 ;

- письмовими поясненнями опікуна ОСОБА_3 від 02.03.2021, в яких зазначено, що 02.03.2021 близько 20:00 години до них додому прийшов рідний старший брат ОСОБА_6 та зі слів ОСОБА_7 він йому почав погрожувати та чинити психологічний тиск на нього, через будинок та проживання у ньому.

Оцінюючи досліджені докази, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв?язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, за диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

В свою чергу спеціальним Законом, який визначає відповідні поняття, що застосовано у вищевикладеній нормі, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 р. № 2229-VIII (далі Закон), відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, які мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Отже, однією із передумов можливості застосування до відносин між братами і сестрами, які відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону підпадають під дію законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, все ж таки є наявність спільного побуту, наявність взаємних прав та обов`язків.

Оцінюючи ж показання як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що протягом тривалого часу між останніми існують конфліктні відносини. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не є членами однієї сім`ї, оскільки спільно не проживають, не пов`язані спільним побутом та не мають взаємних прав та обов`язків, а тому передчасним є твердження, що правовідносини між ними підпадають під дію Закону. Крім того, за показами останніх можна дійти висновку, що конфлікт обумовлений в першу чергу взаємними претензіями щодо права власності та права користування будинком АДРЕСА_3 , розв`язання якого має відбуватись в порядку цивільного судочинства.

Крім того, виходячи із диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення є настання певних наслідків від вчинення винною особою дій фізичного, психологічного чи економічного характеру по відношенню до потерпілого, а саме завдання чи ймовірна можливість завдання шкоди фізичному чи психологічному здоров`ю особи, відносно якої вчинені такі дії.

Таким чином, законодавцем встановлено, що відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП наступає за психологічне насильство, яке могло завдати або завдало шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

При цьому, зі змісту диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вбачається, що не кожне психологічне насильство може завдати або завдає шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Обов`язок довести, що вчинене психологічне насильство могло завдати або завдало шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого покладається на посадову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення. Разом з тим протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали не свідчать про те, що ОСОБА_1 застосував психологічне насильство, яке могло завдати чи завдало шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

В свою чергу Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява №36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що жодних належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення протиправних дій суду надано не було.

За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст. 62 Конституції України), суд приходить до висновку, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Отже, в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України має своїм наслідком закриття провадження, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 173-2, 247, 250-252, 280, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя: Л.В. Валігурська