Справа 729/138/21
3/729/75/21 р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2021 р. суддя Бобровицького районного суду Чернігівської області Бойко В.І, за участю секретаря судового засідання Малюшицької Я.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянула адміністративний протокол, який надійшов з Бобровицького відділення поліції Ніжинського відділу поліції Головного Управління національної поліції в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

за ч.1ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

04 лютого 2021 року о 19 год. 20 хв. в с. Кобижча, по вул. Правди, 116 ОСОБА_1 керував автомобілем марки ЗАЗ 110307 д.н.з НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння (різки запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та від проходження тестування за допомогою приладу «АЛКОФОР 505» відмовився в присутності свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв адмінправопорушення за ч.1 ст. 130КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, посилаючись на те, що 04 лютого 2021 року близько 19 год.20 хв. він повертався додому на своєму автомобілі марки «ЗАЗ Славута» номерний знак НОМЕР_2 з причепом, під`їхав до господарства, що розташоване по вул. Правди, 96 де проживає його знайомий ОСОБА_2 , якому він зателефонував та попросив останнього вийти до нього для бесіди. В подальшому останній вийшов та сів до його автомобіля. У зв`язку з прохолодною погодою він завів автомобіль та увімкнув пічку для обігріву салону, при цьому автомобіль з місця не рухався. Приблизно через 5 хвилин, після того як ОСОБА_3 сів до автомобіля, невідомі особи почали підійшли до автомобіля та почали світити йому ліхтарем у очі, його це обурило та він в свою чергу відкрив двері автомобіля, щоб розібратися, що трапилося та попрохав не світити йому у очі. У відповідь він почув вимогу на пред`явлення документів на право керування транспортним засобом, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію причепа та вказали, що здійснюють відеозапис на нагрудну камеру, але нагрудної камери не було, а відеозапис здійснювали на мобільний телефон, який працівник поліції тримав у руках. У свою чергу він пояснив працівникам поліції, що не буде пред`являти документів для перевірки, оскільки його ніхто не зупиняв та автомобіль стояв на місці. Після цього працівники поліції вступили з ним у дискусію та сказали, що у них є підозра, що він нібито вживав спиртні напої. Після цього він вийшов з автомобіля та ще раз пояснив працівникам поліції, що він не буде пред`являти документів та проходити будь-які перевірки, у зв`язку з тим, що він на автомобілі не рухався і його ніхто не зупиняв. Коли він вийшов з автомобіля, то побачив, що біля його автомобіля знаходився автомобіль працівників поліції марки ВАЗ 2107 реєстраційний номер НОМЕР_3 не обладнаний спеціальними світловими сигналами червоного та синього кольорів. На що він вказав працівникам поліції, що на даному автомобілі без спеціальних світлових сигналів, вони взагалі не мають права здійснювати патрулювання по забезпеченню безпеки дорожнього руху та зупиняти автомобілі. Після цього він залишив свій автомобіль біля господарства ОСОБА_4 , а сам пішов до свого господарства, яке розташоване поруч, а саме за адресою: АДРЕСА_1 та більше з працівниками поліції він не спілкувався.

Додає, що під час вищезазначених подій, коли він спілкувався з працівниками поліції, в його присутності останні ніяких протоколів та постанов відносно нього не складали та не заповнювали будь-яких документів. Свідком його спілкування з працівниками поліції був лише ОСОБА_3 , будь-які інші особи в якості свідків працівниками поліції не залучалися. Про те, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП він дізнався після отримання повістки про виклик до суду. Ознайомившись з матеріалами адміністративної справи в Бобровицькому районному суді йому стало відомо, що працівниками поліції в протокол про адміністративне правопорушення було вписано свідків, а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , жителів м. Київ., запевняє, що дані свідки є фіктивними або вигаданими працівниками поліції, оскільки під час його спілкування з працівниками поліції, був присутній лише ОСОБА_7 .

Із врахуванням даних обставин, стверджує, що працівниками поліції напряму були порушені норми українського законодавства, а саме: Конституція України; КУпАП; інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення органами поліції; інструкції з оформлення працівниками патрульної служби МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху;порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду тощо.

Тому, дана справа про скоєння адміністративного правопорушення, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №471282 від 04.02.2021, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, зазначає ОСОБА_1 .

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 пояснив, що 04.02.2020 року ввечері, перебуваючи вдома, йому зателефонував ОСОБА_1 і попросив вийти на подвір`я. Після чого він вийшов під двір та побачив працівників поліції та ОСОБА_1 . Бачив, як ОСОБА_1 відкривав двері автомобіля, про що вони говорили він точно не знає, але чув що говорять про документи на причіп. Потім він пішов додому, а ОСОБА_1 залишився з працівниками поліції.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засідання зазначив, що 04.02.2021 року о 19 год. 20 хв. року, він разом іншим працівником поліції ОСОБА_9 , патрулюючи у с.Кобижча по вулиці Литвина, побачив, що рухається транспортний засіб з причіпом, в котрому не освітлювався задній державний номерними знаками. Ними було прийнято рішення про його зупинку. Як було встановлено пізніше, ним керував ОСОБА_1 , який на його прохання відмовився надати посвідчення на право керування транспортним засобом та причіпом. Після зупинки автомобіля та під час спілкування у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах з ротової порожнини, почервоніння очей. На його пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Алкофор-505» або в закладі охорони здоров`я, відмовився. Після цього було складено даний протокол у присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , який ОСОБА_1 відмовився його підписати та знайомитись з адміністративним матеріалом. Даний протокол був складений у відповідності до вимог КУпАП; інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення органами поліції; інструкції з оформлення працівниками патрульної служби МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху;порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.Письмове направлення ним не видавалося, оскільки ОСОБА_1 відмовився проходити огляд у закладі охорони здоров`я. Крім того ОСОБА_8 повідомив, що у машині ОСОБА_1 сидів пасажир, який перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився називати своє ПІБ, на його пропозицію бути свідком також відмовився і пішов додому.

Свідок ОСОБА_9 вказав, що він разом із поліцейським СРПП Бобровицького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській обл. Федченком М.М., патрулюючи у с.Кобижча по вул.Литвина помітили автомобіль з причіпом, у якому не освітлювався задній номерний знак. Побачивши дане порушення, вони поїхали за ним, наздогнавши автомобіль ОСОБА_8 почав зупиняти транспортний засіб з причіпом жезлом. Потім вони вийшли із свого автомобіля, підійшли до водія, попросили пред`явити свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Оскільки водій відмовився, вони встановили його особу через програму. Під час спілкування з ОСОБА_1 , у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах з ротової порожнини, нечітка мова, він поводив себе зухвало по відношенню до них . Далі вони запросили ОСОБА_1 прости тест на газоаналізаторі, на що він відмовився. У присутності двох свідків склали адміністративний протокол, який ОСОБА_1 відмовився підписувати. Потім даний громадянин пішов додому за технічним паспортом на автомобіль і не повернувся. Даний автомобіль вони передали під розписку дружині ОСОБА_1 .

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, допитавши свідків, дослідивши матеріали адміністративного протоколу, прихожу до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3,5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Так, диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або що до вживання лікарських препаратів , що знижують увагу та швидкість реакції.

Із аналізу положень вказаної норми Закону слід зробити висновок, що під час розгляду даної категорії справ однією з обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керування особою транспортним засобом.

Пленум Верховного суду України в п. 24 своєї постанови № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернув увагу суду на те, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків. Щодо правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, в п. 27 постанови наведені роз`яснення, що правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли транспортний засіб під керуванням особи, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння почав рухатися.

Згідно п. 2. 5 ПДР України Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Згідно п.п. 2 4 р. І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» Наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Згідно п. 6 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Підтвердженням того, що 04 лютого 2021 року о 19 год. 20 хв. в с. Кобижча, по вул. Правди, 116 ОСОБА_1 керував автомобілем марки ЗАЗ 110307 д.н.з НОМЕР_2 та факт його відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місті зупинки так і у закладі охорони здоров`я, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду та підтверджується зокрема показами свідків, які були безпосередньо допитані у судовому засіданні ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , показання яких є логічними та послідовними, підстав не довіряти їм у суду не виникло, а також дослідженими в судовому засіданні письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які пояснили що ОСОБА_1 у їх присутності відмовився від проходження медичного огляду на місці зупинки та в установі охорони здоров`я. Крім того, дані факти підтверджуються відеозаписом, на якому він після зупинки транспортного засобу працівниками поліції, по телефону повідомляв якусь особу, що його наздогнали працівники поліції, відмовлявся пройти огляд на стан алкогольного сп"яніння на місці зупинки та у лікаря, а також відмовився знайомитися з адміністративними матеріалами, вів себе дуже зухвало , ображав працівників поліції нецензурними словами .

Суддя критично ставиться до пояснень допитаного в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 , який дав пояснення про те, що 04.02.2021 року ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а стояв під двором, оскільки вони спростовуються показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які вказали, що підчас зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 в автомобілі також перебував пасажир, який дерез деякий час пішов додому. Крім того, дана особа є хорошим знайомим. Крім того звертаю увагу на той факт , що після складання даного протоколу, працівниками поліції у відношенні ОСОБА_1 були також винесені 4 постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 121 ч.6, ст.126 ч.1, 126 ч.1, 126 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, з якими він погодився та сплатив штраф. Із постанов вбачається, що ОСОБА_1 04.02.2021 о 19 год.20 хв. керував транспортним засобом та порушив ПДР. Суд також не може взяти до уваги доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про те, що свідки, які зазначені у протоколі є надуманими, оскільки такі його твердження спростовані поясненнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , , які були допитані у судовому засіданні та підтвердили той факт, що дані особи, були ними запрошені в якості свідків та при них ОСОБА_1 засвідчив факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп"яніння, як на місці так і в закладі охорони здоров"я.

Оскільки водій ОСОБА_1 за наявності ознак алкогольного сп`яніння, як особа яка керує транспортним засобом, в присутності двох свідків, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, а також відмовився від медичного огляду у закладі охорони здоров`я, в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому водій ОСОБА_1 зобов`язаний був на вимогу працівників поліції не тільки пройти огляд на стан сп`яніння, але й виключно у передбачені законом порядок і спосіб.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч.2 ст. ст.251 КУпАП).

З урахуванням того, що вина ОСОБА_1 у порушенні п.2.5. ПДР України та скоєнні правопорушення доведена повністю дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами, суд його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки він, особа, яка керувала транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі "Проніна проти України" від 18 липня 2006 року).

Таким чином, доводи ОСОБА_1 про неправомірність дій працівників поліції під час складання адміністративного матеріалу та його невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд розцінює ,як такий його спосіб захисту з метою уникнути від адміністративної відповідальності.

Враховуючи характер вчинення правопорушення, особу правопорушника, сімейний стан, ступінь його вини, майновий стан, вік, суд дійшов до висновку про застосування до правопорушника адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, з метою виховання правопорушника, який вчинив адміністративне правопорушення, у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч.1 ст.8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

ОСОБА_1 підлягає притягненню до відповідальності за Законом, який діяв станом на 04.02.2021 (в редакції від 01.01.2021).

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 36, 283, 284, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 гривні.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання постанови законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.І.Бойко