Миколаївський апеляційний суд
Справа № 33/812/182/21 Головуючий суду І інстанції суддя Щербина С.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП Суддя апеляційного суду Бондаренко Т.З.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

судді Бондаренко Т.З.,

із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,

за участю захисника потерпілого ОСОБА_1 - Сидоренко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Заводського районного суду м.Миколаєва від 23 квітня 2020 року, стосовно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає у АДРЕСА_1 ,

- закрито провадження про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення,-

в с т а н о в и в :

Відповідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №286849 від 29 січня 2020 року, 29 січня 2020 року о 17.20 год. ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Toyota Venza» д/н НОМЕР_1 в м. Миколаєві по вул. Нікольська 4А, не стежила за дорожньою обстановкою, під час руху заднім ходом не дотрималась безпечної дистанції, та допустила зіткнення з транспортним засобом: екскаватор-навантажувач д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушила п. 2.3Б, 10.9 ПДР.

Постановою Заводського районного суду м.Миколаєва від 23 квітня 2020 року закрито провадження про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення

21 квітня 2021 року ОСОБА_3 надав апеляційну скаргу на постанову Заводського районного суду м.Миколаєва від 23 квітня 2020 року із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження. Мотивуючи клопотання про поновлення строку, ОСОБА_3 зазначив, що він пропустив строки на оскарження постанови у зв`язку із тим, що не знав про вказану постанову, оскільки в судовому засіданні суду першої інстанції не був присутнім, повістки не отримував, до участі у справі не залучався, копія постанови йому не надсилалася. Про наявність вказаної постанови дізнався випадково та його представник отримав її копію лише 12 квітня 2021 року.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника потерпілого, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд приходить до наступного.

За вимогами ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Вирішуючи питання про поновлення строку суд виходить з того, що поняття поважності причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не був присутній в судовому засіданні при винесенні постанови відносно ОСОБА_2 (а.с.21).

З матеріалів справи не вбачається, що судом надсилалась повістка ОСОБА_1 про виклик до суду, також не містяться і відомості про направлення копії оскаржуваної постанови.

Згідно постанови судді від 23 квітня 2020 року, справу було розглянуто у відсутність ОСОБА_1 , копію постанови, як зазначає в своїй апеляцій скарзі останній його представник отримав лише 12 квітня 2021 року.

При розгляді питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови апеляційний суд також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) щодо поновлення пропущеного строку.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи.

Аналіз практики ЄСПЛ дозволяє виокремити фундаментальні обґрунтування на користь прийняття рішення про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Так у справі Bellet v. France ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У справі «Мушта проти України» зазначено, що не можуть бути встановлені обмеження щодо реалізації права на судовий захист у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено; ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

У справі «Станьо проти Бельгії» ЄСПЛ зазначив, що суворе застосування строку без урахування обставин справи може бути непропорційним щодо цілі забезпечення правової визначеності та належного здійснення правосуддя, а також перешкоджати використанню доступних засобів правового захисту.

Крім того, ЄСПЛ висловив позицію стосовно того, що, розглядаючи підстави для поновлення пропущеного строку, національні суди мають враховувати, що питання стосовно того, чи було дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (справи «Скордіно проти Італії», «Ятрідіс проти Греції»).

Також слід зауважити, що доступність права на оскарження у зв`язку із пропуском встановленого строку неодноразово була предметом розгляду ЄСПЛ.

У своєму рішенні у справі «Скорик проти України» суд зазначив, що відповідно до п.1 ст.6 Конвенції, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені Конвенцією. Так, повинні враховуватися особливості провадження, що розглядається, у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них. Згідно ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

За наведених обставин, враховуючи, що розгляд справи проводився без участі ОСОБА_1 строк на оскарження постанови пропущено з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Заводського районного суду м.Миколаєва від 23 квітня 2020 року.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.З.Бондаренко