Справа № 527/544/21
провадження № 3/527/311/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року суддя Глобинського районного суду Полтавської області Свістєльнік Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від відділу поліції № 1 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області про адміністративне правопорушення щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, пенсіонера, інваліда ІІ групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із наданого протоколу про адміністративне правопорушення, громадянин ОСОБА_1 22 лютого 2021 року о 15 год. 58 хв. в м.Глобине по вул.Мічуріна керував автомобілем Dacia Logan днз НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю, почервоніння обличчя). Від продуття приладу алкотест на місці та проходження мед.освідування у медичному закладі відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України. Своїми діями ОСОБА_1 скоїв правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що він їхав у своїх справах та коли зупинився до нього підійшли працівники поліції. Вказав, що йому пропонувати продути прилад алкотест, однак він відмовився, бо не довіряє даному приладу. У медичний заклад їхати зразу не бажав, але потім прохав працівників поліції поїхати до медичного закладу, однак його прохання не задовольнили та направлення не надали.

У судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 прохав закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення. Вказав, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення було порушено вимоги закону.

У судовому засіданні поліцейський ОСОБА_3 пояснив, що підставою зупинки автомобіля ОСОБА_1 стало порушення правил дорожнього руху, а саме при здійсненні повороту не ввімкнено сигнал повороту вліво та водій не був пристебнутий паском безпеки, та була інформація про те, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Також зазначив, що важко було знайти свідків, бо всі відмовлялися свідчити, при цьому не зміг чітко пояснити чому у складених матеріалах підписи свідків різняться. Вказав, що усі події мали б бути зафіксовані на відеозаписі.

Свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 неодноразово викликалися до суду, проте на розгляд справи не з`явилися, причини неявки не повідомили.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її представника, працівника поліції, дослідивши матеріали адміністративної справи, у тому числі відеозапис фіксації правопорушення, що наданий разом з протоколом про адміністративне правопорушення, приходить до наступного висновку.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що громадянин ОСОБА_1 22 лютого 2021 року о 15 год. 58 хв. в м.Глобине по вул.Мічуріна керував автомобілем Dacia Logan днз НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю, почервоніння обличчя).

Як вбачається з протокол про адміністративне правопорушення, він складений саме за відмову ОСОБА_1 від продуття приладу алкотест на місці та проходження мед.освідування у медичному закладі.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані, як порушення п.2.5 ПДР України, згідно вимог якого, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Як убачається з протоколу серії ДПР18 №245659 від 22.02.2021 року, ознаками алкогольного сп`яніння працівник поліції визначив: запах алкоголю, почервоніння обличчя.

Згідно ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст.245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Водночас, законом чітко визначена процедура огляду на стан сп`яніння.

Проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння передбачає наступні дії - огляд на місці зупинки транспортного засобу з використанням технічних засобів, а у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

У відповідності до ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Таким чином, відповідно до статті 266 Кодексу, огляд на стан алкогольного сп`яніння є заходом забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, який здійснюються в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008.

У відповідності до п.6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Згідно п.8 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, законодавством передбачений порядок направлення водія на огляд, форма цього направлення. Належним і допустимим доказом відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння є направлення водія на огляд (додаток 1 до Наказу МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015).

Наявність направлення є важливим документом, оскільки достовірно визначає місце час його видачі, тобто доказує час скоєння відмови від медичного огляду (в разі такої), що підлягає доказуванню, і є складовою змісту протоколу, визначеною ст.256 КУпАП.

В разі відмови в огляді у закладі охорони здоров`я, настає адміністративна відповідальність за відмову від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

З оглянутої в судовому копії відеозапису подій складання протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння, проте будь-якого огляду, який давав би підстави вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння, проведено не було.

При дослідженні наданих матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння та не зазначено такого і в протоколі про адміністративне правопорушення.

Як пояснив у судовому засіданні гр. ОСОБА_1 та його представник, при оформленні матеріалу відносно ОСОБА_1 , працівники поліції запрошували бути свідками багато осіб, які відмовлялися бути присутніми, свідків, які безпосередньо вказані у протоколі він не знає та не чув, щоб працівники поліції запитували їх прізвища, а тому у нього є сумніви, що саме ці особи ставили свої підписи у протоколі, акті та поясненнях, оскільки деякі підписи у цих документах не є ідентичними.

З оглянутого відеозапису, де зафіксовано пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці події або в медичному закладі, відображені дві особи чоловічої статі, запрошені в якості свідків. При цьому, зі змісту відеозапису неможливо саме ідентифікувати осіб, які були запрошені у якості свідків.

Разом з цим, на користь пояснень ОСОБА_1 та його представника свідчить той факт, що на наданому працівниками поліції DVD диску з відеозаписами з нагрудних портативних відеореєстраторів працівників поліції відсутній запис за період часу з 16-03 год. по 16-28 год. 22.02.2021 року.

В той же час, згідно з пунктами 4-6 Розділу ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС від 18 грудня 2018 року № 1026 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/32999 (далі Інструкція) під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відео реєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання.

Відповідно пп. 2 п. 1 Розділу VII Інструкції під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняється примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.

Проігнорувавши вищевикладені вимоги Інструкції поліцейські не забезпечили належне фіксування всього процесу документування дій за допомогою портативного відео реєстратора.

Письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суддя не бере до уваги, оскільки їх присутність під час складення протоколу про адміністративне правопорушення не підтверджується відеозаписом події та часом складання протоколу і наданих пояснень.

Також суд не приймає в якості належних доказів письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки вони виконані на заздалегідь виготовлених працівниками поліції друкованих бланках та одним почерком.

На думку суду, виконання пояснення на відповідному бланку унеможливлює будь-яку варіативність наданого свідком пояснення. Зокрема, відсутні данні яким чином водію пропонувалось пройти медичний огляд. Крім того у вказаних поясненнях відсутні данні про те чи виконані вони свідками власноручно, чи записані (надруковані) працівниками поліції з їх слів.

Відповідно до вимог чинного адміністративного законодавства, а саме ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки усіх доказів по справі.

Згідно ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

З урахуванням наведених обставин слід дійти висновку, що матеріали адміністративної справи не містять належних та достатніх доказів на підтвердження факту відмови особи від проходження в установленому законом порядку огляду на стан сп`яніння.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Ураховуючи вищевикладене слід зазначити, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 року, заява № 926/08), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, але працівники поліції, всупереч цих вимог, не забезпечили відповідного доказового матеріалу у справі на обґрунтування складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 року (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, викладене вище надає обґрунтовані підстави дійти висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що вказує на відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.130, ст. 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 294 КпАП України,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити, за відсутності в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Глобинський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ю. М. Свістєльнік