П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Шахової О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м.Києва від 11 березня 2021 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого слюсарем-монтажником,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 11 березня 2021 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10.200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Згідно з постановою суду, водій ОСОБА_1 19.01.2021 року о 06 год. 25 хв. в м. Києві, по проспекту Академіка Глушкова, 36, керував автомобілем ВАЗ 21043, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову Голосіївського районного суду м.Києва від 11 березня 2021 року, а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що працівниками поліції, безпідставно розцінено його перебування в автомобілі, як керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, оскільки поліцейські його не зупиняли під час руху, а під`їхали до місця, де був припаркований його автомобіль.

Він не заперечував і не заперечує щодо перебування його в автомобілі та знаходження в стані алкогольного сп`яніння. Проте заперечує саме керування автомобілем, що позбавляє встановити факт наявності доказу керування ним транспортним засобом.

До того ж, вважав пояснення свідків, які долучені до матеріалів про адміністративне правопорушення, неналежними доказами, оскільки такі пояснення були заповнені на бланках, роздрукованих самими працівниками поліції.

Вказував на процесуальні порушення судом першої інстанції при розгляді його справи, оскільки на численні клопотання про відкладення справи у зв`язку з неможливістю явки в судове засідання його та його представника, суд розглянув адміністративні матеріали, не вислухавши при цьому його пояснень та не допитавши свідків.

Таким чином вважав, що судом першої інстанції здійснено поверхневий розгляд справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав в ній викладених, просив постанову суду скасувати та ухвалити нову про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, слід дійти до наступних висновків.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, як указано в ст. 294 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, всупереч нормі п. 2.5 Правил дорожнього руху - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 №045029 від 19.01.2020р. вбачається, що 19.01.2021 року о 06 год. 25 хв. в м. Києві, по проспекту Академіка Глушкова, 36, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21043, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. У протоколі ОСОБА_1 пояснив, що згоден із викладеним по суті порушенням.

Вказані обставини засвідчили в протоколі про адміністративне правопорушення свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 що узгоджується з поясненнями останніх від 19 січня 2021 року (а.с. 2).

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо дій суду стосовно оцінки пояснення свідків то вони не є беззастережними, оскільки судом першої інстанції були досліджені письмові пояснення вказаних свідків від 19 січня 2021 року, відповідно до яких, в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння, що вони і засвідчили своїми підписами, у тому числі і в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 1).

Слід зазначити, що зі змісту апеляційної скарги не вбачається і те, які саме порушення були допущені працівниками поліції у процедурі огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Примусовий порядок тестування при складанні протоколу в порядку КУпАП - законом не передбачений.

Що ж стосується посилань на обов`язок працівника поліції запропонувати пройти водію медичний огляд саме в закладі охорони здоров`я, то слід зауважити, що даний порядок є загальнодоступною інформацію і яка чітко регламентована у положенні ст. 266 КУпАП, тобто пропозиція водію пройти медичний огляд саме в закладі охорони здоров`я не є обов`язком уповноваженої особи, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, а правом водія, який бажає пройти такий огляд, саме в такому порядку.

Досліджений як судом першої, так і апеляційної інстанції відеозапис подій з нагрудних камер працівника поліції в повній мірі відображає хронологію подій за участю ОСОБА_1 (а.с. 3).

Відповідно до цього ж відеозапису, який складається з 3 відеофайлів, працівники поліції неодноразово, а потім і в присутності двох свідків, пропонували ОСОБА_1 пройти огляд у лікаря-нарколога чи скористатись своїм правом та відмовитись від проходження будь якого огляду.

Як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння і на приладі «Драгер» і в медичному закладі, що спростовує твердження в тій частині, що працівники поліції не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, зокрема, у закладі охорони здоров`я та не надали направлення до медичної установи, та порушення ними положень ст. 266 КУпАП.

Більше того, сам однозначно вказав, що зафіксовано на відеозаписі, що вживав алкогольні напої і не вбачає необхідності проходити огляд на стан сп`яніння. Також вказав на те, що до цього скоїв ДТП і приїхав на стоянку автомобілів.

Крім того, як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 після складання протоколу про адміністративне правопорушення за порушення нею п. 2.5 Правил дорожнього руху України, був вголос працівником поліції ознайомлений з його змістом, роз`яснені йому права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, про що власноручно засвідчив підписом, без будь-яких зауважень чи застережень, що не ставить під сумнів дійсний факт відмови водія від проходження будь-якого огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння.

В протоколі про адміністративне правопорушення водієм також не зазначено зауважень чи застережень стосовно того, що він не керував транспортним засобом, а лише був припаркований та грівся.

Зважаючи на викладене, та те що в судовому засіданні суду першої інстанції та в апеляційній скарзі ОСОБА_1 змінив свою думку і не погодився із зафіксованими в протоколі фактами, суд першої інстанції вірно розцінив вказане, як намагання уникнути ним відповідальності.

Як вбачається, протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не оскаржено.

За наведеним, суд першої інстанції, дослідивши всі докази у справі, прийшов до ґрунтовного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Стягнення на ОСОБА_1 накладено в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування постанови суду першої інстанції, як про це вказано в апеляційній скарзі, під час апеляційного перегляду справи - не встановлено.

У рішенні всправі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Законом України від 07 липня 2016 року № 1446-VIII посилена відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

А тому, притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

За наведеним, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Голосіївського районного суду м.Києва від 11 березня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.В.Шахова