Номер провадження: 33/813/253/21
Номер справи місцевого суду: 497/1668/2020
Головуючий у першій інстанції Раца В. А.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя Котелевський Р.І.,

за участю:

секретарів судового засідання: Стоянової Л.І., Тьосової Я.В., Альбрехта І.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - Терещенко І.І.,

свідка - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Болградського районного суду Одеської області від 12.01.2021 року, -

встановив:

оскаржуваною постановою судді районного суду,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Виноградівка Болградського району Одеської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та йому призначено адміністративне стягнення у виді штрафув розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, та стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, 29.11.2020 року о 14 год. 30 хв., рухаючись по автодорозі Т-16-06 КПП «Виноградівка» - Болград М-156 км, керував мопедом «SUZUKI LETZ 2», у стані алкогольного сп`яніння. Був оглянутий на стан сп`яніння працівниками поліції, у встановленому законом порядку із застосуванням приладу алкотестер «Драгер», результат тесту склав 0,23о%.

Не погоджуючись з рішенням судді районного суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Апелянт вказує, що постанова суду винесена без об`єктивного дослідження доказів, яким не була надана належна оцінка щодо допустимості таких доказів. При прийнятті вказаного рішення всупереч вимогам ст. 7, ст. 245, ст. 280 КУпАП, не було забезпечено всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності. Допущені помилки в порядку проходження огляду на стан сп`яніння який має бути суворо дотриманий особою, яка складає протокол про адміністративне правопорушення та відповідати ст. 266 КУпАП. Також огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу марки «Drager Alkotest 6810», який не відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України. Крім того, зазначає матеріалів справи вбачається, що даний прилад проходив калібровку останній раз 02.01.2020 року, тобто з порушення встановленого в інструкції шестимісячного строку. Також апелянт вказує на те, що він не погодився з результатами огляду та вимагав повторного огляду у закладі охорони здоров`я на що, у порушення вимог ч.3 ст. 266 КУпАП та Інструкції отримав відмову від працівників поліції. З відеозаписів які долучені до протоколу не зрозуміло час та місце проведення огляду, хто саме з поліцейських проводив огляд, і навіть, не зрозуміло, яку саме особу оглядають на наявність алкогольного сп`яніння, чи було цій особі роз`яснено за допомогою якого саме приладу проводиться огляд та його порядок, чи присутні при цьому в патрульному автомобілі два свідки зазначені у протоколі, чи погодилась з результатами огляду або надала якісь заперечення особа, яку оглядали. Пояснення які вказані в протоколі писав під диктовку працівників поліції.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; заслухавши свідка; вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Розглянувши дану справу, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості постанови судді районного суду, оскільки вона постановлена з недотриманням вимог діючого КУпАП, за результатами неповного дослідження доказів, та без врахування положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України №475/97-ВР від 17.07.1997 року; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 року.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління - Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 року; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 року).

ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції не може застосовуватися з точки зору «кримінального обвинувачення» до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»).

Отже, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, - особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та долучені до нього докази, допитавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідка, апеляційний суд дійшов висновку, що при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення судді районного суду слід було керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, алевимоги КУпАП та практики ЄС при розгляді справи в районному суді не були виконані, внаслідок чого поза увагою судді залишилися обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення даної справи.

Відповідно до оскаржуваної постанови судді районного суду, ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності як особу, яка керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, чим порушила п.2.9а Правил дорожнього руху України.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння встановлений положеннями ст. 266 КУпАП, а також затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та регламентується положеннями «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Зокрема, пунктами 2,6,12 Розділу І «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція) та п.п.1-6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі - Порядок) передбачено, що огляду на стан наркотичного сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 Розділу I цієї Інструкції.

Пунктами 8, 9 Інструкції та пунктами 7, 8 Порядку регламентовано, що з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Пунктом 4 Розділу І Інструкціїрегламентовано, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Апеляційним судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів щодо існування факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки, так і в медичному закладі.

Допитаний судом ОСОБА_1 пояснив суду, що він дійсно 29.11.2020 року, о 14 год. 30 хв., разом зі своєю дружиною ОСОБА_3 , пересувався на своєму мопеді «SUZUKI LETZ 2» по автодорозі Т-16-06 КПП «Виноградівка» - Болград М -156 км, де був зупинений поліцейськими Болградського ВП, у зв`язку з тим, що вказаний мопед не мав реєстраційного номера, а він керував ним без використання мотошолома. Після зупинки відносно нього були складені адміністративні протоколи за порушення вказаних правил дорожнього руху. Далі, коли він знаходився у патрульному автомобілі разом з працівниками поліції, вони запропонували йому пройти огляд на наявність стану алкогольного сп`яніння. Він на це погодився, тому що не вживав алкоголь та був тверезий. При проведенні огляду на наявність стану алкогольного сп`яніння поліцейськими не були залучені свідки. Для огляду використовувався прилад «Drager», який показав результати тесту і виявив у нього алкогольне сп`яніння 0,23 % алкоголю. Він не погодився з результатами огляду та вимагав повторного огляду у закладі охорони здоров`я на що отримав відмову від працівників поліції. Він вважає, його огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу марки «Drager Alkotest 6810», який не відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України. Звертає увагу, що з відеозапису не вбачається, що при огляді були присутні свідки та наполягає на тому, що свідків не було. Також зазначив, що на вимогу поліцейських написав в протоколі що випив один стакан вина.

Свідок ОСОБА_2 , який є працівником поліції та складав протокол про адміністративне правопорушення в судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що ОСОБА_1 був зупинений у зв`язку з тим, що мопед, яким він керував, не мав реєстраційного номера, а водій був без мотошолома. Під час розмови з ОСОБА_1 він відчув запах спиртного, а тому запропонував водію пройти тест за допомогою приладу «Drager», на що останній погодився, результат тесту показав 0,23 % проміле. За результатами проведеного огляду він склав протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. Крім того, ОСОБА_2 пояснив, що під час складання проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та складання протоколу були присутні свідки, які зазначені в протоколі, які стояли біля автомобіля поліції.

Разом з тим, свідок ОСОБА_2 не надав апеляційному суду раціонального пояснення, чому обірвався відеозапис з бодікамери поліцейського відразу, як було зафіксовано результат тесту та чому на відеозаписі відсутні свідки, які мали бути поруч та спостерігати за проведенням тесту та складання протоколу. Крім того, ОСОБА_2 не надав пояснення, чому до протоколу про адміністративне правопорушення не долучені пояснення свідків, які зазначені в протоколі.

Одночасно, за результатами огляду відеозапису, який долучений до протоколу в присутності ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , апеляційним судом встановлено, що вказаний відеозапис не спростовує показання ОСОБА_1 щодо відсутності на місці події свідків, а також відносно того, що після проведення тесту, він не погодився з його результатами та наполягав на проведені повторного огляду на стан сп`яніння, на що йому було відмовлено. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 дійсно не відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Drager», який показав результат 0,23 % проміле, але після цього запис переривається, а тому твердження ОСОБА_1 щодо його незгоди з результатами тесту на місці зупинки та відсутності свідків на місці події, є неспростованими. При цьому, суд враховує відсутність раціонального пояснення інспектора поліції ОСОБА_2 відносно того, чому обірвався відеозапис з бодікамери поліцейського відразу та чому на відеозаписі відсутні свідки.

Апеляційний суд надавав доручення органу поліції здійснити заходи на доставку до суду свідків, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, але це доручення виконано не було. Враховуючи той факт, що до протоколу про адміністративне правопорушення не долучені пояснення свідків, які зазначені в протоколі, апеляційний суд вичерпав можливості перевірки доводів ОСОБА_1 про відсутність свідків на місці події.

За наведених обставин, дослідженні апеляційним судом докази, не спростовують версію ОСОБА_1 відносно того, що за результатами проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння, він не погодився з його результатами та наполягав на проведенні повторного огляду, а також відносно того, що при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейськими не були залучені свідки.

Доводи ОСОБА_1 відносно того, що калібровка приладу «Drager Alkotest 6810» проходила 02.01.2020 року, а застосування даного приладу відбулось 29.11.2020 року, тобто з порушенням 6-ти місячного строку, а тому результати тесту є недопустимим доказом, апеляційним судом встановлено таке.

Згідно п.6 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі ? спеціальні технічні засоби).

Проте, при проведенні працівниками поліції огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 та складання за його результатами протоколу про адміністративне правопорушення, не були виконані наведені вимоги, що в свою чергу залишилось поза увагою судді районного суду.

Так, згідно положень статті 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 №1314-VII, якою визначено основні терміни, що вживаються у даному Законі, зокрема:

- калібрування ? це сукупність операцій, за допомогою яких за заданих умов на першому етапі встановлюється співвідношення між значеннями величини, що забезпечуються еталонами з притаманними їм невизначеностями вимірювань, та відповідними показами з пов`язаними з ними невизначеностями вимірювань, а на другому етапі ця інформація використовується для встановлення співвідношення для отримання результату вимірювання з показу (п.10 ч.1 ст.1);

- повірка засобів вимірювальної техніки ? це сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам (п.18 ч.1 ст.1).

Відповідно до Інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу «Drager» Alcotest 6810» інтервал технічного обслуговування приладу становить 6 (шість) місяців.

Про необхідність кожні 6 (шість) місяців проводити калібрування газоаналізатора «Drager» Alcotest 6810» йдеться також і у відповіді Українського медичного центру сертифікації на запит Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 18.01.2018 Вих.№45.

Як вбачається з матеріалів справи, огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводився працівниками поліції з використанням спеціального технічного засобу «Drager» прилад Alcotest 6810», і згідно роздруківки даного приладу (тест №385 від 02.01.2020 року) за результатами проведеного огляду ОСОБА_1 стан сп`яніння (а.с. 3), останнє калібрування вказаного технічного засобу проводилось 02.01.2020 року, що вказує на недопустимість даного доказу, оскільки з часу останнього калібрування приладу, за допомогою якою працівниками поліції проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння водія, пройшло понад 6 (шість) місяців, що виключало можливість використання працівниками полії вказаного спеціального технічного засобу.

За таких обставин апеляційний суд вважає безпідставними посилання судді районного суду на Акт огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, як на доказ перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, оскільки зазначений Акт огляду був складений за результатами застосування спеціального технічного засобу «Драгер» («Drager» Alcotest 6810), тест №385 від 02.01.2020 року (а.с. 4), останнє калібрування якого мало місце 02.01.2020 року, оскільки ці докази не відповідають критерію допустимості.

Отже, переглядаючи справу в межах поданої апеляційної скарги та враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, і як наслідок порушення ним п.2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з цим, відповідно до вимог ч.ч. 1, 7 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами. У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Таким чином, апеляційний суд констатує, що вимоги ч.ч.1,7 ст.266 КУпАП працівниками поліції виконані не були, оскільки зміст протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 свідчить про те, що працівниками поліції не було забезпечено водію можливість пройти медичний огляд в закладі охорони здоров`я, на чому останній наполягав, що не було спростовано за результатами апеляційного розгляду, встановлені судом обставини беззаперечно свідчать про недотримання працівниками поліції наведених вимог закону.

Будь-які інші докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в матеріалах справи відсутні.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Апеляційний суд констатує, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, не підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про безпідставність прийнятого суддею районного суду рішення про визнання ОСОБА_1 винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження по справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин постанова судді районного суду підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі, відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Болградського районного суду Одеської області від 12.01.2021 року, якою ОСОБА_1 , визнаний винним за ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати, а провадження по справі закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський