Справа № 638/1819/21
Провадження № 3/638/980/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року Суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Семіряд І.В., розглянувши адміністративний матеріал відносно :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

11.02.2021 до Дзержинського райсуду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал у відношенні ОСОБА_1 по факту скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в якому зазначено, що 31.01.2021 о 05-05 год. у м. Харкові на перехресті Першого Травня та вул. Сумська, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Мазда, державний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, проводився із застосуванням приладу Драгер, у присутності двох свідків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що 30.01.2021 він з друзями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відпочивав на дачі у с. Бобрівка, що знаходиться в Харківському районі Харківської області, де ввечері вжив невелику кількість спиртних напоїв, після чого ліг відпочити. Прокинувшись близько двох годин ночі, він спускаючись сходами з другого поверху будинку впав, внаслідок чого сильно розбив голову та отримав травму. Так як йому було зле та він побоювався за стан свого здоров"я, його друзі почали викликати таксі з метою поїздки в лікарню та до екстреної медичної допомоги, але спроби здійснити виклик були марними, оскільки домоволодіння знаходиться в низині, а тому відсутній мобільний зв`язок та інтернет. Після чого він прийняв рішення самостійно дістатись до медичної установи на автомобілі, з метою отримання своєчасної медичної допомоги. З ним також, в якості пасажира поїхав ОСОБА_2 , який не має прав на керування транспортним засобом. По дорозі до медичного закладу був зупинений поліцейськими, оскільки проїхав на червоний сигнал світлофору, повідомив про те, що отримав травму та прямує до лікарні. Поліцейські поїхали за автомобілем слідом. Прибувши до лікарні йому стало зле, почало нудити і тому він не пам`ятає що відбувалось. Все що пам`ятає, це те, що близько години поліцейські тримали його біля входу в лікарню, на прохання надати можливість звернутись за допомогою до лікарів, оскільки почував себе дуже погано, відповідали відмовою. У зв`язку з чим ОСОБА_1 просив суд його не карати, так як зазначені дії вчинив під тиском обставин, що склалися та які становили загрозу для його життя та здоров"я.

Суддя, вислухавши особу, стосовно якої складено протокол, свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до приписів ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком ) визнається протиправна та лише винна (умисна або необережна ) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.ст. 279, 280 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення суддею про водиться в межах тих обставин, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті » від 23.12.2005 звертається увага суддів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КпАП України передбачена у зв`язку з керуванням транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З дослідженого в судовому засіданні протоколу про вчинення адміністративного правопорушення серії ДПР 18 № 149482, складеного 31.01.2021 уповноваженою особою патрульної поліції, про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, вбачається, що зазначений протоком було складено у зв`язку керуванням транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Судом було переглянуто відеозапис подій з нагрудних відеокамер співробітників УПП, які рухалися позаду автомобіля ОСОБА_1 , з якого вбачається, що ОСОБА_1 рухається на автомобілі з влюченими мерехтвливими аварійними вогнями. У дворі лікарняного закладу - КНП "ХМКЛШНМД ім. проф. О.І.Мещанінова", розташованого за адресою : м. Харків, пров. Балакірєва 3-А, ОСОБА_1 зупинив автомобіль та повідломив поліцейським, що дійсно вживав алкогольні напої, але отримав травму голови та потребує невідкладної медичної допомоги. Поліцейські біля приміщення лікарні зобов`язують ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, надаючи прилад Драгер. При цьому ОСОБА_1 звертаю увагу поліцейських, що погано себе почува, на необхідності отримання медичної допомоги, проте поліцейські в свою чергу продовжують складати протокол. ОСОБА_1 пройшов огляд за допомогою алкотестера Драгер.

Крім того, з переглянутого відеозапису вбачається наявність на голові ОСОБА_1 травми, має хворобливий стан, тримається за голову, скаржиться на запаморочення та необхідність медичної допомоги.

З довідки алкотестеру Драгер вбачається, що ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння 31.01.2021 о 05-20 год. результат 1,49 проміле.

Як вбачається з наданої ОСОБА_1 виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1816 від 14.02.2021, яка складена КНП «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова», ОСОБА_1 31.01.2021 госпіталізований в ургентному порядку зі скаргами на головний біль, запаморочення, біль у місцях забою. Встановлено діагноз : закрита ЧМТ, струс головного мозку, ротаційний підвивих С1 вліво, постарвматичний правобічний отіт. Виписаний з відділення 08.02.2021. Після чого за наслідками отриманої травми продовжував проходити амбулаторне лікування до 22.02.2021, що підтверджується дослідженою у судовому засіданні довідкою про тимчасову непрацездатність.

У судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_4 , який пояснив, що він зі своїми друзями, в тому числі і з ОСОБА_1 відпочивали на належній його родині дачі в с. Бобрівка. Уночі 31.01.2021 близько 03-00 год. ОСОБА_5 отримав травму голови, впавши зі сходів другого поверху будинку. Після чого вони почали викликати «швидку допомогу» з метою надання медичної допомоги, проте викликати медичну допомогу не вдалось, оскільки будинок в якому вони знаходились розташований у низині, а тому мобільний зв`язок та інтернет був відсутній. Тому було прийнято рішення доїхати до медичної установи самостійно. Серед них ніхто не мав водійського посвідчення за кермо сів ОСОБА_1 , а він його супроводжував. Коли пересувались містом їх зупинили поліцейські, поспілкувались з ОСОБА_1 після чого вони поїхала до лікарні, а поліцейські поїхали за ними. Прибувши до лікарні, він вийшов з автомобілю, згодом вийшов ОСОБА_1 , до нього підійшли поліцейські та почали з ним розмовляти, весь час він знаходився поруч та бачив, як ОСОБА_1 стає погано, він прохав поліцейських відпустити його до лікарні для надання медичної допомоги, але йому було відмовлено.

Статтею 18 КУпАП встановлено, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно ст. 18 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Це повністю узгоджується з вимогами ст.19 Конституції України.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумція факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа « Коробов проти України » № 39598/03 від 21.07.2011 ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.201 № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суддя виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як зазначив Верховний Суд у постанові №463/1352/16-а від 08.07.2020 у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративне правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Враховуючи надані ОСОБА_1 пояснення та показань свідка ОСОБА_4 , зважаючи на поведінку ОСОБА_1 під час зупинки, складання протоколу, даних виписки із медичної картки стаціонарного хворого та інших медичних документів, які підтверджують показання зазначених осіб, щодо обставин отримання ОСОБА_1 ЗЧМТ, яка потребувала госпіталізації в ургентному порядку з метою надання невідкладної медичної допомоги та медичного втручання, суддя приходить до висновку, що ОСОБА_1 в данній ситуації діяв у стані крайньої необхідності, так як усвідомлюючи, що може існувати небезпека його життю та здоров`ю, він у цій ситуації обрав найшвидший, на його думку і за тих обставин, спосіб надання собі допомоги. У даному випадку він вимушено порушив охоронювані державою інтереси у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтями 17 та 18 КУпАП встановлено, що особа, яка діяла в стані крайньої необхідності не підлягає адміністративній відповідальності. Не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена КУпАП або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що порушення ОСОБА_1 п. 2.9-а Правил дорожнього руху України вчинено ним в стані крайньої необхідності, оскільки останній діяв в інтересах збереження свого життя та здоров`я та для відвернення можливої небезпеки для здоров`я, тобто своїми діями він намагався відвернути настання більшої можливої шкоди, ніж порушення Правил дорожнього руху України.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 245, 247, 251-252, 256, 266, 279-280 КУпАП суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушень, передбачених ст. 130 ч. 1 КУпАП, - закрити, у зв`язку із вчиненням дії особою в стані крайньої необхідності.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом 10 днів з дня її прийняття.

Суддя Семіряд І.В.