Справа № 242/607/21
Провадження № 3/242/388/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2021 року суддя Селидівського міського суду Донецької області Переясловська Ю.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділу поліції № 1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Макіївка Донецької області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч.1 ст. 164 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КупАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 074554, складеного 27 січня 2021 року, ОСОБА_1 26 січня 2021 року о 15 год. 00 хв. за адресою:Донецька область, м. Авдіївка, вул. Комунальна, 6, як керівник громадської організації «Допомога», здійснювала господарську діяльність, а саме, надання послуг по догляду із забезпеченням проживання для осіб похилого віку та осіб з інвалідністю, без державної реєстрації та ліцензії.

В судовому засіданні ОСОБА_1 обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, заперечила, надала письмові пояснення, у відповідності до яких вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, не визнає, просить провадження у справі закрити. В обґрунтування своїх пояснень зазначила, що вона є головою громадської організації «Допомога», яка є добровільною неприбутковою громадською організацією, створеною на основі об`єднання фізичних осіб для здійснення захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема, економічних, соціальних, культурних, екологічних та інших інтересів громадян та спільного досягнення статутних цілей і реалізації спільних інтересів. ГО «Допомога» має державну реєстрацію та не є прибутковою, діє на підставі статуту та не є надавачем соціальних послуг, а лише безоплатно сприяє організації місця проживання та харчування певній категорії осіб. Зазначає, що грошових коштів за надання можливості проживання та харчування особам вона не отримувала. Крім того, зауважила, що ліцензування для такого виду діяльності взагалі не передбачено законом. У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено обставини вчинення адміністративного правопорушення, а саме, кому надавалися платні послуги, в якій кількості, хто саме та на підставі якого платіжного документа вони були оплачені, хто саме, на підставі якого документа отримав кошти. Крім того, вона фізично не могла здійснювати будь-яку господарську діяльність, оскільки з 25 січня 2021 року по 29 січня 2021 року прослуховувала навчальну сесію освітнього рівня «Магістр Богослов`я». Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про свідків його вчинення. Тому вбачаються підстави для закриття провадження у справі в зв`язку із відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За положенням, визначеними в ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, як зазначено в ч.1 ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 074554 , складеного 27 січня 2021 року, ОСОБА_1 26 січня 2021 року о 15 год. 00 хв. за адресою:Донецька область, м. Авдіївка, вул. Комунальна, 6, як керівник громадської організації «Допомога» здійснювала господарську діяльність, а саме, надання послуг догляду із забезпеченням проживання для осіб похилого віку та осіб з інвалідністю, без державної реєстрації та ліцензії.

Частиною 1 ст. 164 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Отже, об`єктом правопорушень, передбачених частиною першою статті 164 КУпАП, є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.

Суб`єктом правопорушення за вищевказаною нормою можуть бути фізичні і юридичні особи, які є суб`єктами господарської діяльності і здійснюють її з порушенням встановлених норм.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Поняття «господарська діяльність» міститься також у п. 14.1.36 ст. 14 Податкового кодексу України, відповідно до якого господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 52 Господарського кодексу України некомерційне господарювання - це самостійна систематична господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання, спрямована на досягнення економічних, соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку. Некомерційна господарська діяльність здійснюється суб`єктами господарювання державного або комунального секторів економіки у галузях (видах діяльності), в яких відповідно до статті 12 цього Кодексу забороняється підприємництво, на основі рішення відповідного органу державної влади чи органу місцевого самоврядування. Некомерційна господарська діяльність може здійснюватися також іншими суб`єктами господарювання, яким здійснення господарської діяльності у формі підприємництва забороняється законом.

За приписами ч.ч.1, 2 ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. . Суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Отже, незалежно від наявності/відсутності мети отримання прибутку, господарською діяльністю є виготовлення, реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг, що здійснюється самостійно (ініціативно) та систематично.

Саме у разі здійснення такої (господарської) діяльності та реалізації господарської компетенції особи визнаються суб`єктами господарювання та підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку як юридична особа чи фізична особа підприємець (стаття 58 ГК України).

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

За відсутності в діяльності особи щодо надання послуг чи реалізації продукції ознак самостійності (ініціативності) та систематичності, а також господарської компетенції, відсутні підстави для висновку про її господарський характер, а отже, і про обов`язок особи зареєструватись як суб`єкт господарювання.

Згідно з наданими відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ГО «Допомога» зареєстрована як громадська організація.

Відповідно до копії статуту ГО «Допомога», зазначена організація є юридичною особою з моменту її державної реєстрації, організація є неприбутковою, не ставить своєю метою отримання прибутку, є непідприємницькою юридичною особою відповідно до законодавства України ( п.п.1.5, 1.7 Статуту).

Належних доказів того, що вищевказана громадська організація здійснювала господарську діяльність, суду не надано. Доданими до протоколу поясненнями осіб, які користуються послугами зазначеної організації, не підтверджено того, що організація займається підприємницькою діяльністю, отримує систематичний прибуток тощо.

Таким чином, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 здійснювала господарську діяльність, будучи керівником ГО «Допомога».

Крім того, суд звертає увагу, що зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення вид діяльності, а саме, «надання послуг догляду із забезпеченням проживання для осіб похилого віку та осіб з інвалідністю» не міститься в переліку видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню у відповідності до Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Суд наголошує, що відповідно до ч. 2 ст. 255 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підставі ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про закриття провадження в справі відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

В зв`язку із закриттям справи про адміністративне правопорушення, судовий збір стягненню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 279,280 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.164 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1ст.247 КУпАПу зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Скарга на постанову суду до суду апеляційної інстанції може бути подано через Селидівський міський суд Донецької області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Ю.А.Переясловська