Справа № 162/1000/20 Провадження № 33/802/167/21 Головуючий у 1 інстанції: Цибень О. В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2021 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Комарницької-Михальчук О.Є.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Любешівського районного суду Волинської області від 13 січня 2021 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп. судового збору.

Згідно з постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним за те, що 18 жовтня 2020 року о 21 год 46 хв у с. Велика Глуша, на вул. Янівка, він керував мотоциклом, марки «Альфа», б.н.з., у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9«а» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржує його з мотивів незаконності, безпідставності та невідповідності нормам матеріального і процесуального права. Апелянт стверджує, що спиртних напоїв не вживав. Посилається на те, що відеозапис нагрудних камер працівників поліції не відображає відомостей належної процедури відбирання у нього проби на вміст алкоголю. Зауважує, що показання свідків не узгоджуються з протоколом про адміністративне правопорушення. Стверджує, що не був відсторонений від керування транспортним засобом. З огляду на наведене, просить скасувати рішення суду, а провадження у справі - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю у його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляцію у повному обсязі та просили скасувати постанову судді і закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Вимоги ст.280 КУпАП регламентують, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, вказані вимоги закону при винесенні оскаржуваної постанови місцевим судом дотримані.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 18.10.2020 серії ДПР18 № 483062, 18 жовтня 2020 року о 21 год 46 хв у с. Велика Глуша, на вул. Янівка, ОСОБА_1 керував мотоциклом, марки «Альфа», б.н.з., у стані алкогольного сп`яніння (а.с.1).

Протокол про адміністративне правопорушення підписаний ОСОБА_1 власноручно (а.с.1).

Згідно з матеріалами справи, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складався у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які скріпили його своїми підписами (а.с.1).

Крім того, факт керування апелянтом транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння вказані свідки підтвердили у своїх письмових поясненнях, наявних у матеріалах справи (а.с.6-7).

Також вказані обставини підтвердив і в судовому засіданні місцевого суду свідок ОСОБА_3 (а.с.66 зворот абз.5).

Тому посилання апелянта на те, що показання вказаних свідків не узгоджуються з протоколом про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає голослівними.

З проведеного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер 6810» вбачається, що вміст алкоголю у його крові становив 1,51 проміле (а.с.10).

Дана обставина також повністю підтверджується і актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, складеного в присутності двох свідків (а.с.4)

У матеріалах справи міститься відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, відповідно до якого на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 погодився. Вказаний огляд був проведений у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і показав результат - 1,51 проміле (а.с.21, час відео: 00:01:17).

Тому доводи апелянта про те, що відеозапис з нагрудних камер працівників поліції не відображає відомостей належної процедури відбирання у нього проби на вміст алкоголю, апеляційний суд вважає необґрунтованими та такими що суперечать доказам по справі.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він не був відсторонений від керування транспортним засобом, на переконання апеляційного суду, жодним чином не спростовує факт керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, яке в 7,55 рази перевищує допустиму норму. Вказані обставини повністю підтверджуються протоколом щодо ОСОБА_1 (а.с.1), чеком приладу «Драгер» (а.с.10), актом огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння (а.с.4), поясненнями свідків (а.с.6-7), відеозаписом з бодікамер працівників поліції (а.с.21), та жодним чином не спростовують наведених доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилання сторони захисту на ті обставини, що ОСОБА_1 не було повідомлено про те, що відносно нього складено адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, і що він вважав, що протокол складено за керування мотоциклом без шолома, не заслуговують на увагу, так як суперечать матеріалам справи та відео з бодікамер працівників поліції.

З протоколу щодо ОСОБА_1 від 18.10.2021 вбачається, що він складений щодо останнього за ч.1 ст.130 КУпАП та на ньому наявні підписи ОСОБА_1 у відповідних графах, в тому числі і за отримання копії даного протоколу (а.с.1).

Дані обставини підтвердили і в своїх власноручних поясненнях свідок ОСОБА_2 , який пояснив, що він був присутній під час огляду на стан сп`яніння водія мотоцикла ОСОБА_1 .. Тест дав позитивний результат 1,51 проміле, тобто водій був п`яний, що він і підтвердив (а.с.6).

А свідок ОСОБА_3 підтвердив вказані обставини та пояснив, що в його присутності було складено протокол щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Також слід зазначити, що водій ОСОБА_1 , який має водійський стаж 30 років, пройшовши огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», який показав результат 1,51 проміле, мав розуміти, що за таких обставин відносно нього складено протокол саме за ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, як було зазначено вище, останній підписав згаданий протокол, який був складений в присутності двох свідків, які не заперечили даний факт.

Доводи апеляційної скарги про невнесення результатів огляду до протоколу щодо ОСОБА_1 не заслуговують на увагу, так як результати огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння зазначені в роздруківці з приладу «Драгер» (а.с.10) та в акті огляду ОСОБА_1 (а.с.4).

Посилання апелянта на різні підписи поліцейського, який відбирав пояснення у свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , та різні почерки у даних поясненнях, як на підставу скасування постанови судді, не можуть слугувати єдиними підставами для скасування рішення судді, так як свідок ОСОБА_2 написав свої пояснення власноручно (а.с.6), а пояснення у свідка ОСОБА_3 відбиралось поліцейським. Крім того, свідок ОСОБА_3 був допитаний місцевим судом та не заперечував своїх пояснень.

Також присутність вказаних свідків на місці зупинки не заперечується і самим ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що роздруківка з приладу «Даргер» не може бути належним і допустимим доказом, оскільки з неї неможливо встановити, що вона відноситься саме до адміністративного протоколу щодо ОСОБА_1 , не беруться апеляційним судом до уваги, оскільки як убачається із вказаної роздруківки, на ній відображені дата та час огляду, а також результати тесту, які складають 1,51 проміле.

Також у ній зазначено прізвище, ім`я та по батькові ОСОБА_1 , та його дата народження (а.с.10).

Отже, із роздруківки приладу «Драгер» вбачається, що тестувався саме ОСОБА_1 , та вказані результати такого тесту.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не доставлявся у медичний заклад та не проходив там огляду, незважаючи на наявність в матеріалах справи відповідного направлення, як на підставу незаконності проведеного щодо ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, не можуть слугувати підставою для визнання огляду ОСОБА_1 недійсним з таких підстав.

Як убачається із відеозапису та пояснень свідків, ОСОБА_1 після огляду його на місці зупинки транспортного засобу не заперечував результати огляду та не висловлював бажання пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі (а.с.21, 6, 7), а тому направлення на огляд в медичному закладі так і залишилось в матеріалах справи.

Наявність направлення в матеріалах справи жодним чином не спростовує результати огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння (а.с.4, 10), проведеного в присутності двох свідків, тобто з дотриманням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкції), згідно з якими, якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

А тому, оскільки у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, працівник поліції мав право запропонувати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан сп`яніння.

А відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно положень ч.3 цієї статті КУпАП, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Однак, в матеріалах справи відсутні фактичні дані, які б свідчили про незгоду водія ОСОБА_1 на проведення огляду на місці чи його незгоду з результатами огляду.

Більше того, з відеозапису та пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_1 таких незгод не висловлював (а.с.6,7, 21).

Отже, з урахуванням вищенаведених доказів у їх сукупності, апеляційний суд розцінює невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненому правопорушенні, як спосіб уникнення ним безальтернативного адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Переконливих доводів, які безумовно спростовували б висновки місцевого суду в оскаржуваній постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в постанові суду першої інстанції висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

За таких обставин, вважаю рішення суду першої інстанції про порушення водієм ОСОБА_1 пункту п.2.9«а» Правил дорожнього руху та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, правильними.

Нові докази, які спростовували б висновки суду першої інстанції, суду апеляційної інстанції надані не були.

Апеляційний суд вважає, накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції, згідно з вимогами ч.2 ст.33 КУпАП, урахував характер правопорушення, дані про особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив безальтернативне стягнення у виді штрафу із позбавленням права керування транспортними засобами, визначене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, постанова судді є законною та обґрунтованою, а підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Любешівського районного суду Волинської області від 13 січня 2021 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов