Справа №461/48/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2021 року м.Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Радченко В.Є. за участю: представника Галицької митниці Держмитслужби Лубоцького Б., представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Бабій І.М., розглянувши матеріали, які надійшли від заступника начальника управління протидії митним правопорушенням та МВ начальника відділу ОР Галицької митниці Держмитслужби про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил ОСОБА_1 , українця, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , закордонний паспорт НОМЕР_1 , орган, що видав 0711, за ч.1 ст.483 Митного кодексу України,-

в с т а н о в и в :

згідно протоколу про порушення митних правил від 28.09.2020 року № 1925/20600/20, 22 вересня 2020 року в зону митного контролю міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Галицької митниці Держмитслужби смугою руху «червоний коридор», з метою пропуску через митний кордон заїхав транспортний засіб марки Mercedes-Benz, VIN: НОМЕР_2 , під керуванням громадянки ОСОБА_1 .

До митного оформлення гр. ОСОБА_1 подав наступні документи: паспорт громадянина для виїзду за кордон; контрольний талон для проходження по «червоному коридору»; свідоцтва про реєстрацію т/з; довіреність від ОСОБА_2 від 15.09.2020 року, фактуру без номера від 22.09.2020 року на автомобіль марки Mercedes-Benz, VIN: НОМЕР_2 .

У ході здійснення митного контролю у водія ОСОБА_1 було виявлено митну декларацію РП № 20PL402010E1104821на автомобіль марки Mercedes-Benz, VIN: НОМЕР_2 . Згідно даних документів на адресу громадянина ОСОБА_1 експортується товар «Легковий автомобіль Mercedes-Benz, VIN: НОМЕР_2 .» Даний транспортний засіб згідно даних документів було придбано у компанії «AutohausMarchenkoза 30 266 злотих, що еквівалентно 229 077 грн.

В митного органу виникли сумніви та електронним зв`язком був скерований запит до компанії декларанта «P. H. HOLTEDTadeuszHolicki». Засобами електронного зв`язку отримано копію договору купівлі-продажу від 21.09.2020 року та митну декларацію РП № 20PL402010E1104821. З метою підтвердження чи спростування отриманої інформації зроблено запит до митних органу Польщі, але відповідь на них не отримана.

Відповідно до отриманих документів, компанією «AutohausMarchenko» було продано ОСОБА_1 «легковий автомобіль Mercedes-Benz, VIN: НОМЕР_2 » за 6900 Євро.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Бабій І.М. із вказаним протоколом не погодилась та заперечила його в повному обсязі. Зокрема пояснила, що покупцем автомобіля, який ОСОБА_1 перевозив через митний кордон України, є ОСОБА_3 , який придбав його зі значними ушкодженнями у власника автомобіля Mercedes-Benz, VIN: НОМЕР_2 громадянина Німеччини ОСОБА_4 за 4300 Євро. Стверджує, що у ОСОБА_1 не було умислу на пред`явлення до митного органу підроблених документів, адже їх він отримав у продавця громадянина Німеччини ОСОБА_4 . Крім того, зазначає, що ОСОБА_1 не був декларантом і не може бути суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Представник Галицької митниці Держмитслужби Лубоцький Б. В. заперечив вказані пояснення адвоката та просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Заслухавши думку представника Галицької митниці Держмитслужби, пояснення адвоката, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «Гурепка проти України» від 08.07.2010, суд, зокрема, зазначив, що адміністративні правопорушення через суворість санкцій, слід відносити до фактично кримінальних правопорушень, з усіма гарантіями статті 6 Конвенції та, відповідно, й статті 2 Протоколу № 7 до Конвенції.

Згідно ч.1 ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 1 ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність (ст. 458 МК України).

Диспозиція ч.1 ст.483 МК України визначає склад адміністративного правопорушення, що полягає у переміщенні або діях, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Склад правопорушення передбачений ч.1 ст.483 МК України характеризується наступними нижченаведеними ознаками.

Об`єктом правопорушення є встановлений законодавством України порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України.

Об`єктивною стороною правопорушення є переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Переміщення товарів з приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон: з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ від 3 червня 2005 року N 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності.

Суб`єктом правопорушення є осудна особа, яка досягла 16-річного віку, а також посадова особа підприємства.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується прямим умислом або необережністю.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , як підставу для оформлення транспортного засобу марки подав наступні документи: паспорт громадянина для виїзду за кордон; контрольний талон для проходження по «червоному коридору»; свідоцтва про реєстрацію т/з; довіреність від ОСОБА_2 від 15.09.2020 року, фактуру без номера від 22.09.2020 року на автомобіль марки Mercedes-Benz, VIN: НОМЕР_2 .

Згідно поданих до митного оформлення документів, ОСОБА_1 переміщував на митну територію України транспортний засіб марки Mercedes-Benz, VIN: НОМЕР_2 вартістю 4300,00 євро.

Відповідно до протоколу, компанією декларанта з РП«P. H. HOLTEDTadeuszHolicki» засобами електронного зв`язку надіслано копії фактури від 21.09.2020 року та митну декларацію РП № 20PL402010E1104821.

Згідно п. 28. ст. 4 Митного кодексу України, митні правила - встановлений Митним кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем, або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів Митним кодексом та іншими законами України.

Таким чином, особи, які переміщують товари на митну територію України, повинні дотримуватися митних правил, визначених у Кодексі; за порушення (недотримання) цих правил у Кодексі передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 57 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України, встановлено, що термін «товар» вживається в значенні будь-якої рухомої речі, у тому числі такої, на яку законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Таким чином «транспортний засіб особистого користування» охоплюється поняттям «товар», оскільки є рухомою річчю.

Відповідно до ч. 1 ст. 198 Митного кодексу України, органу доходів і зборів в пункті пропуску через державний кордон України, згідно із статтею 335 цього Кодексу, подаються документи, що містять відомості про товари, достатні для їх ідентифікації та необхідні для прийняття рішення про пропуск їх через митний кордон України.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 196 Митного кодексу України, не можуть бути пропущені через митний кордон України товари, що переміщуються через митний кордон України з порушенням вимог цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 Митного кодексу України, органи доходів і зборів вимагають від осіб, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України чи провадять діяльність, контроль за якою цим Кодексом покладено на органи доходів і зборів, тільки ті документи та відомості, які необхідні для здійснення митного контролю та встановлені цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті, особи, зазначені у частині першій цієї статті, зобов`язані надавати органам доходів і зборів документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, в усній, письмовій та/або електронній формі.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 335 Митного кодексу України, під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник залежно від виду транспорту, яким здійснюється перевезення товарів, надають органу доходів і зборів в паперовій або електронній формі такі документи та відомості: 1) при перевезенні автомобільним транспортом:

а) документи на транспортний засіб, зокрема ті, що містять відомості про його державну реєстрацію (національну належність);

б) транспортні (перевізні) документи (міжнародні товаротранспортні накладні);

в) визначений актами Всесвітнього поштового союзу документ, що супроводжує міжнародні поштові відправлення (за їх наявності);

г) комерційні документи (за наявності) на товари, що перевозяться, які містять відомості, зокрема, про найменування та адресу перевізника, найменування країни відправлення та країни призначення товарів, найменування та адреси відправника (або продавця) та отримувача товарів;

ґ) відомості про кількість вантажних місць та вид упаковки;

д) найменування товарів;

е) вага брутто товарів (у кілограмах) або об`єм товарів (у метрах кубічних), крім великогабаритних вантажів;

Згідно з п.24 статті 4 Митного кодексу України, митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно ст.318 Митного кодексу України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

В судовому засіданні захисником Давидюка Й. С. подано належним чином оформлений та завірений лист компанії «Autohaus Marchenko» від 22.09.2020 року, в якому компанія «Autohaus Marchenko» повідомляє, що є посередником у продажі автомобіля між продавцем Loffler Albert Hermann та покупцем ОСОБА_5 та зазначають, що продається автомобіль Mercedes-Benz, чорного кольору, тип седан, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_2 , який належить пану ОСОБА_6 ( ОСОБА_4 ). Крім того, компанія «Autohaus Marchenko» вказує, що вартість її послуг, які полягають в оформленні документів для продажу автомобіля, становить 200 Євро.

Остаточна ціна транспортного засобу буде визначена після проведення діагностики на професійному автосервісі та після обстеження технічного стану автомобіля сторони погоджують його остаточну ціну та укладають договір.

Для підтвердження отримання плати в 200 Євро компанією «Autohaus Marchenko» надано квитанцію за послуги із реєстрації автомобіля Mercedes-Benz, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_2 .

З Акту виявлених пошкоджень та дефектів автомобіля автосервісу «Autoservice Vagelsch» від 22.09.2020 року вбачається, що в автомобілі Mercedes-Benz, VIN: НОМЕР_2 був пошкоджений задній бампер, присутній стукаючий звук від зубчастого механізму (коробка передач), дефект анти блокувальної гальмівної системи.

Із зазначених документів вбачається, що компанія «Autohaus Marchenko» не є продавцем автомобіля Mercedes-Benz, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_2 , а лише посередником при оформленні документів у митному відношенні.

Аналізуючи реєстраційні документи (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу видане компетентними органами Федеративними Республіки Німеччина № НОМЕР_3 від 23.11.201 року) на автомобіль Mercedes-Benz, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_2 судом встановлено, що його власником був ОСОБА_4 , а не компанія «Autohaus Marchenko», яка своїм листом підтверджує, що не була продавцем даного автомобіля, а лише посередником.

Зазначене повністю узгоджується з поданим ОСОБА_1 договором купівлі-продажу від 22.09.2020 року автомобіля марки Mercedes-Benz, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_2 , укладеного між Loffler Albert Hermann та ОСОБА_7 за ціною 4 300 євро.

Наявність в матеріалах справи копії договору купівлі-продажу б/н від 21.09.2020 року, укладеного між компанією «Autohaus Marchenko» та ОСОБА_1 , згідно якого вартість транспортного засобу Mercedes-Benz, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_2 становить 6900 Євро не може бути прийнята судом до уваги як доказ вчинення адміністративного правопорушення адже, рахунок-фактура за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, він не фіксує господарських операцій, розпоряджень або дозволів на проведення господарської операції. Рахунок-фактура має інформаційний характер, адже передбачає лише виставлення покупцям певних сум до сплати за поставлені (фактично поставлені) товари чи надані (фактично надані) послуги. Факт отримання товарів (послуг) слід підтверджувати видатковою накладною постачальника або актом приймання - передачі виконаних робіт (послуг), товарним чеком тощо.

Законом України від 03.11.2016 № 1724-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо усунення адміністративних бар`єрів для експорту послуг» внесено зміни до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», яким, зокрема, передбачено спрощення документообороту шляхом зменшення вимог до первинного документа та скорочення переліку його обов`язкових реквізитів. Рахунок-фактура може бути складений у паперовій або в електронній формі та повинен мати реквізити, які дають можливість ідентифікувати господарську операцію та її учасників, зокрема: назву підприємства, від імені якого складено рахунок-фактуру; назву контрагента; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь в оформленні рахунку-фактури.

З копії договору купівлі-продажу б/н від 21.09.2020 року вбачається, що в ньому допущено ряд виправлень та закреслень, що унеможливлює встановлення всіх істотних умов договору та ідентифікувати посадових осіб компанії, які його складали.

Крім того, як встановлено в процесі розгляду справи, компанія «Autohaus Marchenko» не є власником транспортного засобу Mercedes-Benz, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_2 , а виступала лише посередником при оформленні документів у митному відношенні та за що отримала 200 Євро, що підтверджується касовим чеком.

Для встановлення істини у справі належна перевірка матеріалів органом митниці проведена не була, а саме не були скеровані запити до компанії «Autohaus Marchenko», яка або підтвердила б, або спростувала факт продажу автомобіля марки Mercedes-Benz , VIN: НОМЕР_2 .

Таким чином, поданий ОСОБА_1 договір купівлі-продажу від 22.09.2020 року автомобіля марки Mercedes-Benz, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_2 , укладений між Loffler Albert Hermann та ОСОБА_7 за ціною 4 300 євро є документом, який не містить жодних прихованих відомостей про вартість товару, не одержаний незаконним шляхом, або документом, що містить неправдиві відомості, щодо вартості товару, містить всі необхідні для договору реквізити.

За даних обставин, суд вважає, що ОСОБА_1 при здійсненні митного оформлення було дотримано вищевказаних вимог законодавства та подано до митного органу документи, які містять достовірні відомості про вартість переміщуваного товару, відправника та покупця.

З врахуванням викладеного суд дійшов висновку, що Галицькою митницею Держмитслужби не доведено, що саме копія експортної декларації РП № 20PL402010E1104821 та копія договору купівлі-продажу б/н від 21.09.2020 року є дійсними, мають чи повинні мати переважне доказове значення.

Митним органом не подано доказів підробки, незаконності отримання товаросупровідних документів, поданих до митного контролю в Україні. За даних обставин немає достатніх законних підстав вважати подані документи підробленими або недостовірними, адже вказані документи недійсними у встановленому законом порядку не визнавались.

Інших доказів, які б вказували на факт вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення митним органом не надано, а сам по собі протокол та долучені до нього документи та копії не спростовують вищенаведених документів, наданих стороною захисту.

Таким чином, в ході розгляду справи не встановлено, що ОСОБА_1 при переміщенні транспортного засобу марки Mercedes-Benz, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_2 через митний кордон України подав органу доходів і зборів як підстави для його переміщення підроблені документи чи документи, одержані незаконним шляхом, або такі, що містять неправдиві відомості, щодо вартості товару, продавця та покупця.

При цьому, судом відхиляються доводи митного органу щодо обставин проходження ОСОБА_1 митних процедур на митниці країни ЄС, адже дані процедури регламентуються іншими положеннями і виходять за межі предмету доказування у даній справі, оскільки суд не перевіряє та не встановлює чи дотримався ОСОБА_1 порядку проходження даних процедур, а перевіряє дотримання ним положень митного законодавства України.

ОСОБА_1 не був декларантом транспортного засобу марки Mercedes-Benz, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_2 чи його власником, а лише перевізником, що підтверджується нотаріально посвідченою довіреністю від 15.09.2020 року, а відтак на думку суду не є суб`єктом правопорушення, яке ставиться йому у провину.

Згідно п. 37 ч.1ст.4 МК України перевізник особа, яка здійснює перевезення товарів через митний кордон України та/або між органами доходів і зборів на території України або є відповідальною за такі перевезення.

З ч.2 ст.460 Митного кодексу України, вбачається, що перевізники несуть відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товару через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення цих товарів документів, що містять неправдиві відомості (ст. 483 МК України), виключно у разі, якщо ці відомості стосуються кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, а перевізниками не вжито заходів до перевірки правдивості зазначених відомостей або у разі неможливості такої перевірки не внесено відповідного запису до міжнародної автомобільної накладної (СМR).

Відтак, перевізником дотримано вищевказаних вимог ч. 2 ст. 460 Митного кодексу Українита надано митному органу документи у відповідності до наявного в нього товару.

Митний кодекс України нормою ст. 257 вичерпно формулює поняття «декларування», яке здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Заявлення таких відомостей здійснюється за встановленою законом формою в ході процедури декларування, повноваженнями щодо якого відповідно до положень ст.265 МК України наділений - декларант. Виходячи з аналізу цих положень, особа може брати участь у митних відносинах як декларант у двох випадках: коли вона особисто здійснює декларування товарів або як його власник або як уповноважений власником. Декларант може здійснювати декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення самостійно або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від свого імені.

Аналіз ч.8 ст.264 МК України дає підстави вважати, що з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Відповідно до п.3.8 Додатку ІІ до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур від 26 червня 1999 року, до якої приєдналася Україна, декларант несе в повному обсязі відповідальність перед митною службою за достовірність даних, представлених ним у декларації, що знайшло своє відображення і в ч.ч.4, 5ст.266 МК України, якими регламентовано, що відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант у разі самостійного декларування товарів, а у разі декларування особою, уповноваженою на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, ця особа несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Таким чином, представник покупця підлягає відповідальності лише у тому випадку, коли він здійснював декларування товару та з метою приховування від митного контролю особисто вчиняв будь-які дії, що складають об`єктивну сторону такого порушення. При цьому таке діяння за суб`єктивною стороною характеризується прямим умислом на подання митному органу документів, що містять неправдиві дані. За відсутності зазначених умов відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1ст.483 МК України.

Декларантом згідно митної декларації UA205100/ виступав ОСОБА_8 (розділ 54 декларації), в якого митним органом пояснення не відбирались, а не ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд повторно зазначає, що у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції. Таку позицію висловив Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року, а відтак вина особи повинна бути доведена до вимог стандарту «поза розумним сумнівом».

Згідно ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналізуючи наявні у справі докази в цілому, суд приходить до переконання, що в ході розгляду справи не здобуто належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 дій спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підстави переміщення документів, що містять неправдиві дані щодо вартості автомобіля марки Mercedes-Benz, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_4 .

З огляду на вищенаведені доводи та мотиви, суд вважає, що у діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.483 МК України відсутній.

Згідно ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч.3 ст.528 МК України, у разі якщо за результатами перевірки законності та обґрунтованості постанови суду у справі про порушення митних правил ця постанова буде скасована, а справа закрита, або адміністративне стягнення за порушення митних правил буде змінено, конфісковані товари, транспортні засоби, сума штрафу або її відповідна частина повертаються особі, яка притягалася до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, або її представникові. Якщо конфісковані товари, транспортні засоби неможливо повернути в натурі, повертається їхня вартість за вирахуванням сум належних митних платежів за ставками, що діяли на день конфіскації. Повернення грошових коштів, зазначених у цій частині, здійснюється органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, з державного бюджету.

Згідно ст.527 МК України,у справі про порушення митних правил митний орган або суд(суддя),що розглядає справу,виносить одну з таких постанов: 1)про проведення додаткової перевірки; 2)про накладення адміністративного стягнення; 3) про закриття провадження у справі.

За даних обставин провадження по справі підлягає закриттю, а товар, вилучений згідно протоколу, слід повернути громадянину ОСОБА_1 для проведення відповідних митних процедур.

Керуючись ст.ст.247,251,458, 467, 483, КУпАП, ст.527 МК України,-

постановив:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 Митного кодексу України закрити.

Вилучений, згідно протоколу про порушення митних правил № 1925/20600/20 від 28.09.2020 року автомобіль марки Mercedes-Benz, VIN: НОМЕР_2 , ключі та свідоцтво про його реєстрацію повернути ОСОБА_1 .

Постанова судді у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова, особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи, митним органом, який здійснював провадження у цій справі протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.Є. Радченко