Справа № 201/2144/21
Провадження № 3/201/1775/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Гончаренко В.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП НП України, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого заступником начальника кафедри радіоелектронних систем пунктів управління та наземного забезпечення польотів авіації Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, військовослужбовця, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутого за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 13 лютого 2021 року о 12 годині 05 хвилин, керуючи автомобілем «ДЕУ», д/н НОМЕР_1 , рухався в районі буд. № 33 по вул. Січеславська Набережна з боку вул. Ливарна в напрямку Центрального мосту в м. Дніпрі, де своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки або безпечного об`їзду перешкоди, внаслідок чого здійснив наїзд на попутний автомобіль «Мітсубісі», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який зупинився попереду. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.3 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

ОСОБА_1 був неодноразово належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак до суду не з`явився, що не перешкоджає розгляду справи за його відсутності, оскільки це буде відповідати вимозі розгляду справи судом в розумні строки, що є складовою права на справедливий судовий розгляд для усіх учасників процесу. Крім того, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки». Згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі «Смірнов проти України» від 08 листопада 2005 року слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Отже, враховуючи принцип судочинства, зазначені в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення. Разом з тим, у зв`язку з суперечливістю позицій водіїв-учасників дорожньо-транспортної події та для повноти дослідження всіх обставин справи, суд вважає за необхідне навести письмові пояснення водія ОСОБА_1 , наданні ним під час оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, відповідно до яких останній повідомив, що в час та місці зазначені в протоколі, керуючи автомобілем «ДЕУ», д/н НОМЕР_1 , він намагався загальмувати перед автомобілем «Мітсубісі», д/н НОМЕР_2 , який зупинився попереду, однак не зміг цього зробити, оскільки проїзна частина була слизька через ожеледицю, у зв`язку з чим він не мав об`єктивної можливості зменшити швидкість аж до повної зупинки або безпечного об`їзду перешкоди.

Дослідивши під час судового розгляду позиції учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення, а також долучені до матеріалів справи докази, суд робить висновок про винуватість правопорушника ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Так, винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності підтверджується: схемою місця дорожньо-транспортної події від 13 лютого 2021 року, на якій з одного боку зображена ділянка дороги, де відбулась подія зіткнення, напрямки руху водіїв та розташування транспортних засобів після цього, при цьому з координат розміщення останніх на проїзній частині дійсно вбачається, що учасники дорожнього руху слідували в попутному напрямку один попереду іншого, при цьому водій ОСОБА_2 першим зупинився на червоний сигнал світлофора, а водій ОСОБА_1 , наближаючись позаду, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки або безпечного об`їзду перешкоди, хоча спроможний був виявити таку небезпеку та завчасно зреагувати на її виникнення, оскільки будь-яких об`єктивних перешкод для цього не було, що призвело до наслідків, які настали, також з зворотнього боку даної схеми зазначено перелік видимих пошкоджень вищезазначених транспортних засобів, механізм заподіяння яких повністю відповідає події даного зіткнення викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення; фотографіями з місця ДТП, які доповнюють повну картину дорожніх умов та обстановки на даній ділянці дороги; поясненнями водія-учасника дорожньо-транспортної події ОСОБА_2 , а також відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 010718 від 13 лютого 2021 року, чим в сукупності доводиться, що ОСОБА_1 дійсно вчинив правопорушення за зазначених обставин.

Доводи правопорушника ОСОБА_1 , який вважав, що він не порушував правила дорожнього руху, оскільки в тому місці неможливо було передбачити, що ділянка дороги була слизькою, у зв`язку з чим він втратив керування та не мав об`єктивної можливості здійснити повну зупинку, суд визнає неприйнятними, оскільки під час судового розгляду встановлено, що водій ОСОБА_1 міг об`єктивно передбачити у даних дорожніх умовах та обстановці небезпеку для руху в зимовий період часу по засніженій ділянці дороги, з огляду на що у відповідних атмосферних явищах стан поверхні проїзної частини через ожеледицю ставав слизьким, чого не було враховано вказаним водієм, що призвело до наслідків, які настали. Тобто особою, яка притягається до адміністративної відповідальності при виборі швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом не була врахована дорожня обстановка у виді сукупності факторів, що характеризувалась дорожніми умовами на цю пору року і за відповідних атмосферних явищ на засніженій ділянці дороги, де проїзна частина та стан її поверхні через ожеледицю ставав слизьким, внаслідок чого вказаний водій своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки або безпечного об`їзду попутного попереду автомобіля, після чого відбулось зіткнення з останнім, а тому в даній дорожній ситуації саме дії правопорушника знаходяться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Клопотання сторони захисту про необхідність отримання додаткових доказів суд вважає недоцільним, оскільки в матеріалах адміністративної справи наявна достатня кількість інформації, яка в повному обсязі характеризує дорожні умови та обстановку, що склалась на відповідній ділянці дороги, при цьому таких матеріалів достатньо для розгляду справи по суті та прийняття об`єктивного та обґрунтованого рішення по ній.

Підсумовуючи вищевикладене, а також даючи оцінку дослідженим вище докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку між собою для прийняття обґрунтованого процесуального рішення, суд вважає безперечним та доведеним той факт, що водієм ОСОБА_1 було порушено правила дорожнього руху, які призвели до дорожньо-транспортної події з автомобілем «Мітсубісі».

Таким чином, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про доведеність вини правопорушника в порушенні водієм транспортного засобу правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При визначені виду і розміру стягнення, застосовуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16 жовтня 2008 року, суд враховує, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи, а тому, з огляду на характер і конкретні обставини вчиненого правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його вини, майновий стан і обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, а також те, що вчинене правопорушення не являє собою великої суспільної небезпеки, оскільки не заподіяло скільки-небудь значної шкоди суспільним чи державним інтересам, так само як і правам та свободам громадян або іншим, охоронюваним законом цінностям, разом з цим є обґрунтовані підстави, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не буде допускати подібного надалі, суд вважає за необхідне, у відповідності до ст. 22 КУпАП, звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення і обмежитись усним зауваженням, у зв`язку з чим згідно п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП провадження по справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП за малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням та провадження по справі закрити.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набрала чинності:

Суддя: В.М. Гончаренко