Справа № 345/3990/20
Провадження № 33/4808/220/21
Категорія ст.124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Максимів І. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, відносно якої провадження у справі закрито, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Родікова І.С., потерпілої ОСОБА_2 та її представника адвоката Калинюка Р.С.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника адвоката Калинюка Р.С., який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_2 , на постанову Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2021 року, якою провадження по справі відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, громадянина України,

за обвинуваченням у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 459007 від 03.11.2020, ОСОБА_1 03 листопада 2020 року, о 19 год. 30 хв., керуючи автомобілем BMW 330, реєстраційний номер НОМЕР_1 на автодорозі Н-10 Стрий-Чернівці-Мамалига, в с. Пійло, під час виникнення небезпеки для руху не вжив заходів для зменшення швидкості до повної зупинки або безпечного об`їзду, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Seat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. п. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху.

Постановою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2021 року провадження по справі відносно ОСОБА_1 за обвинуваченням у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись з вказаним рішенням суду представник адвокат Калинюк Р.С., який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає. Що суд першої інстанції неповно дослідив сукупність доказів по справі , неправильно встановив фактичні обставини та прийшов до безпідставного висновку про необхідність закриття провадження у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом SEAT TOLEDOO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись дорогою у напрямку Калуш-Долина для з`їзду на другорядну дорогу в с. Пійло, включила лівий поворот, зменшила швидкість руху, прийняла ліве крайнє положення у своїй смузі руху, призупинившись та впевнившись у відсутності зустрічного транспорту, а також переконавшись, що автомобілі, які рухаються позаду не здійснюють обгінних маневрів виконала поворот ліворуч. Закінчивши маневр та повністю перебуваючи автомобілем на другорядній дорозі відчула удар в автомобіль, внаслідок якого останню розвернуло на місці в протилежну сторону.

Запевняє, що ОСОБА_2 перед здійсненням маневру повороту ліворуч не допустила порушень і виконала всі вимоги ПДР.

Представник адвокат Калинюк Р.С., який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_2 , зазначає, що згідно висновку експертного дослідження №ЕД-19/109-21/1963-ІТ від 26.02.2021 року в діях водія автомобіля BMW 330, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 ПДР України, які з технічної точки зору, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП.

Апелянт зазначає, що обставини справи, на які суд послався у постанові суду, не відповідають дійсним обставинам справи.

Зокрема, апелянт звертає увагу на те, що водій ОСОБА_2 на момент настання ДТП закінчила маневр повороту ліворуч, що підтверджується місцезнаходженням автомобіля після ДТП. Пояснення ОСОБА_1 містять невідповідності обставинам ДТП, швидкості руху автомобіля, пошкодженням транспортних засобів та розташуванням автомобілів після зіткнення.

Вказує, що він не погоджується із посиланням суду на місце зіткнення в оскаржуваній постанові та вважає, що місце зіткнення транспортних засобів не було зафіксоване під час оформлення матеріалів та не відповідає схемі організації дорожнього руху на даній ділянці дороги, якій судом не надано оцінки.

Судом не було враховано висновок експертного дослідження №ЕД-19/109-21/1963-ІТ від 26.02.2021 року, підставою для проведення якого були матеріали ДТП, що свідчить про недослідження судом даного доказу.

Окрім того, апелянт зазначає, що суд вийшов за межі пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, дав оцінку діям ОСОБА_2 , в той час як вона не є особою, яка притягається до відповідальності в межах пред`явленого обвинувачення ОСОБА_1 .

Таким чином, апелянт вважає, що через недотримання вимог закону судом порушено принцип змагальності сторін на яких базується судочинство та право на захист особи.

Просить постанову суду скасувати, постановити нову постанову суду, якою ОСОБА_1 притягнути до відповідальності за ст.124 КУпАП з накладенням на нього стягнення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції:

- потерпіла ОСОБА_2 та її представник адвокат Калинюк Р.С., просили скасувати постанову суду першої інстанції, визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки саме ОСОБА_1 винний у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.;

- особа, стосовно якої закрито провадження у справі, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Родіков І.С., просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити постанову суду без змін.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши та дослідивши доводи потерпілої ОСОБА_2 та її представника адвоката Калинюка Р.С., доводи особи, стосовно якої закрито провадження у справі, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Родікова І.С., апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, зі змісту постанови суду першої інстанції вбачається, що суд закрив провадження у справі за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі потерпілий представник потерпілої Калинюк Р.С., який діє в інтересах ОСОБА_2 вказує на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про закриття провадження у справі за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Так, відповідно до ст..269 КУпАП потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду. Потерпілий має право знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися правовою допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, оскаржувати постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки вони повністю спростовуються сукупністю доказів, які було досліджено судом.

Апеляційний суд приймає до уваги, що згідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність особи, яка доведена достатніми та незаперечними доказами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що судочинство з розгляду справ про адміністративні правопорушення здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їх правових позицій, прав і інтересів засобами, передбаченими законом, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Принцип змагальності ґрунтується на тому переконанні, що протилежність інтересів сторін є найкращою гарантією для забезпечення повноти судового розгляду та встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішання питання про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Апеляційним судом у повному обсязі досліджені докази, які містяться в матеріалах справи та були надані сторонами під час розгляду справи в апеляційній інстанції.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 №459007 від 03.11.2020 року, громадянин ОСОБА_1 03 листопада 2020 року, о 19 год. 30 хв., керуючи автомобілем BMW 330, реєстраційний номер НОМЕР_1 на автодорозі Н-10 Стрий-Чернівці-Мамалига, в с. Пійло, під час виникнення небезпеки для руху не вжив заходів для зменшення швидкості до повної зупинки або безпечного об`їзду, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Seat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. п. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху.

Протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою особою інспектором СРПП №2 Калуського ВП ГУНП старшим лейтенантом поліції Кравчук В.В. із заповненням всіх передбачених граф протоколу та у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395.

Посвідчення водія у ОСОБА_1 вилучено працівником поліції та видано тимчасовий дозвіл на керування транспортними засобами.

ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки у відповідності до ст.268 КУпАП та ст. 63 Конституції України та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться у Калуському міськрайонному суді, ознайомлено зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, про що свідчать власноручні підписи в протоколі ОСОБА_1 .

Також зазначено, що до протоколу додається матеріали справи.

У поясненнях по суті правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що вину визнає, з протоколом згідний та пояснення надасть на окремому аркуші.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 звинувачується в тому, що 03 листопада 2020 року, о 19 год. 30 хв., керуючи автомобілем BMW 330, реєстраційний номер НОМЕР_1 на автодорозі Н-10 Стрий-Чернівці-Мамалига, в с. Пійло, під час виникнення небезпеки для руху не вжив заходів для зменшення швидкості до повної зупинки або безпечного об`їзду, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Seat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. п. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху.

Таким чином, зміст обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення фактично полягає в тому, що він, керуючи автомобілем, під час виникнення небезпеки для руху не вжив заходів для зменшення швидкості до повної зупинки або безпечного об`їзду, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем.

Суд першої інстанції на підставі досліджених судом доказів, прийшов до висновку про безпідставність обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Зокрема, суд першої інстанції, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, прийшов до висновку про те, що матеріали справи не містять доказів, які доводять винуватість ОСОБА_1 у пред`явленому обвинуваченні.

При цьому суд також враховував те, що матеріали справи не містять доказів того, що автомобіль BMW 330, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 рухався автодорогою з перевищенням встановленої швидкості руху, тобто понад 50 км/год, а також що ОСОБА_1 міг передбачити, що на його смузі руху раптово виникне перешкода.

Відповідно до вимог ст.ст.280 та 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу адміністративного правопорушення, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступеню участі (внеску) кожного з них у спричинення злочинного наслідку.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України у постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст.286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Зі змісту висунутого ОСОБА_1 обвинувачення вбачається, що він діяв в умовах аварійної обстановки, яку було створено водієм іншого транспортного засобу та звинувачується в тому, що не не вжив заходів для зменшення швидкості до повної зупинки або безпечного об`їзду, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем.

Зі схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 03.11.2020 року на якій зафіксовано розташування транспортних засобів після дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що вона сталася за участю водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем BMW 330, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та водія ОСОБА_2 , яка керувала транспортним засобом марки Seat, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Зокрема, відповідно до вищевказаної схеми, вбачається, що зіткнення транспортних засобів сталося на Т-подібному перехресті нерівнозначних доріг, ширина головної дороги складає 7.7м, по одній смузі руху в кожному напрямку 3.85 м. та розділена суцільною лінією дорожньої розмітки, яка є переривчастою при повороті.

Як позначено на схемі, після зіткнення транспортний засіб BMW 330, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 зупинився на узбіччі зустрічного руху напрямку на відстані більш ніж 51м. від місця зіткнення транспортних засобів, а транспортний засіб марки Seat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , знаходиться своєю передньою частиною на смузі зустрічного руху, а задньою частиною на другорядній дорозі.

Відстань від заднього правого колеса автомобіля Seat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , до умовної точки зіткнення транспортних засобів становить більш ніж 10.6 м, а відстань від переднього колеса до суцільної розмітки дороги з однією смугою руху в одному напрямку складає 2.6 м.

Місце зіткнення транспортних засобів позначено на схемі як місце, де зафіксовано осип скла та лакофарбового покриття та розташоване на смузі руху автомобіля ОСОБА_1 , який керував автомобілем BMW 330, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на відстані 1 м від узбіччя дороги .

На схемі також позначено конструктивні уламки заднього бамперу автомобіля Seat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходився на відстані 10.5 м від автомобіля та на проїзній частині другорядної дороги по відношенню до автодороги Н-10 Стрий-Чернівці-Мамалига, в с. Пійло.

Внаслідок ДТП в автомобілі BMW 330, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , пошкоджені капот, передній бампер, переднє праве колесо, переднє праве крило. В автомобілі Seat Toledo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , зазначені пошкодження задньої правої дверки, заднього правого крила, заднього правого колеса, заднього бампера, задньої правої арки та правого карнизу.

Вказані механічні пошкодження транспортних засобів дозволяють встановити їх розташування на момент зіткнення під час дорожньо-транспортної пригоди.

Вищевказані пошкодження транспортних засобів відповідають поясненням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди та механізму зіткнення транспортних засобів.

Зокрема, в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 заперечив свою вину у вчиненні адміністративного правопорушенні та пояснив, що 03 листопада 2020 року, він керуючи автомобілем BMW 330, рухався зі швидкістю приблизно 50 км/год. з селища Брошнів-Осада в напрямку м. Калуш. Проїжджаючи автодорогою у с. Пійло, на його смугу руху, раптово виїхав автомобіль Seat Toledo, який здійснював маневр повороту ліворуч на другорядну дорогу. Вказує, що вказаний автомобіль він помітив, коли знаходився на відстані приблизно 15-20 метрів, а тому він з метою уникнення дорожньо-транспортної пригоди, різко зменшив швидкість руху, а також прийняв вліво, проте уникнути зіткнення з вищевказаним транспортним засобом не зміг. Внаслідок зіткнення його автомобіль отримав механічні пошкодження ,а тому його автомобіль після удару відкинуло на ліве узбіччя дороги. Вказує, що автомобіль марки Seat Toledo від зіткнення розвернуло на місці, оскільки удар автомобіль отримав в задню праву частину. Вказує, що автомобіль під його керуванням врізався своєю правою передньою частиною в праву задню частину автомобіля марки Seat Toledo. Вважає, що він не мав технічною можливості відвернути дорожньо-транспортну пригоду.

З письмових пояснень ОСОБА_1 (а.с. 5), наданих працівникам поліції після ДТП, вбачається, що 03.11.2020 року близько 19 год. 30 хв. рухаючись з смт. Брошнів-Осада в напрямку м. Калуш проїжджаючи с. Пійло на його смугу руху, при здійсненні маневру повороту ліворуч, виїхав автомобіль Seat. Для уникнення лобового зіткнення він був змушений зменшити швидкість та здійснити маневр вліво. Уникнути зіткнення транспортних засобів йому не вдалося, внаслідок чого його автомобіль отримав механічні пошкодження. Травм він не отримував. Пояснення написав власноручно.

Таким чином, письмові пояснення ОСОБА_1 , які він надав після дорожньо-транспортної пригоди повністю збігаються з показаннями, які він надав у судовому засіданні апеляційної інстанції.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Родіков І.С. в судовому засіданні апеляційного суду вважав, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність складу правопорушення в діях його підзахисного та на законних підставах закрив провадження по справі.

З первинних письмових пояснень іншого учасника ДТП потерпілої ОСОБА_2 (а.с.4) вбачається, що вона 03.11.2020 року близько 19.30 год. керувала транспортним засобом Seat, реєстраційний номер НОМЕР_2 з м. Калуша в сторону с. Пійло. Вона зменшила швидкість, включила покажчик повороту та переконавшись, що немає машин, проїхавши зустрічну смугу руху, та здійснила повний поворот. Відчула удар, її автомобіль розвернуло в протилежний бік на 180 градусів. Її автомобіль отримав механічні пошкодження. Травм нею не отримано. Пояснення написані нею власноручно.

Зокрема, в судовому засіданні апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_2 підтримала вимоги апеляційної скарги її захисника Калинюка Р.С. та пояснила, що 03 листопада 2020 року, керувала автомобілем Seat Toledo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухалася з м. Калуш в сторону с. Пійло Калуського району. Перед поворотом ліворуч, вона включила лівий покажчик повороту, переконалася у безпечності даного маневру та почала повертати з головної дороги на другорядну. Проїхавши зустрічну смугу руху, здійснивши повний поворот, вона відчула удар в задню частину автомобіля. Від удару її автомобіль розвернуло . Вважає, що саме ОСОБА_1 винуватий у даній дорожньо-транспортній пригоді, оскільки вона, враховуючи погані погодні умови, бо було дуже темно і падав дощ, не мала можливості встановите транспортний засіб, під керуванням ОСОБА_1 , який рухався з великою швидкість по зустрічній смузі руху.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 адвокат Калинюк Р.С. підтримав доводи апеляційної скарги та вважає, що ОСОБА_1 не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та здійснив зіткнення з автомобілем ОСОБА_2 , яка вже здійснила маневр повороту ліворуч та знаходилась на другорядній дорозі. Звертає увагу на те, що порушення ПДР з боку ОСОБА_1 підтверджується висновком експертного дослідження від 26.02.2021 року, проведеного за його заявою, яким встановлено, що в діях водія автомобіля BMW 330 ОСОБА_1 вбачаються невідповідності вимогам пункту 12.3 ПДР, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням даної ДТП.

Зокрема, з висновку експертного дослідження № ЕД-19/109-21/1963-ІТ від 26.02.2021 вбачається, що в умовах даної дорожньо-транспортної ситуації водій автомобіля марки BMW 330, реєстраційний номер НОМЕР_1 , повинен був з технічної точки зору, керуватися вимогами пунктів 12.2 , 12.3 та 12.4 Правил Дорожнього руху України.

У відповідності до вимог вказаних пунктів ПДР України водій ОСОБА_1 повинен був з технічної точки зору, рухатися даною ділянкою дороги із максимально-допустимою швидкістю по умовах видимості дороги у напрямку руху, яка не повинна перевищувати 50км/год , а з моменту зміни напрямку руху автомобіля марки Seat Toledo, (початку маневру поворот ліворуч) - негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

З причин, наведених в дослідницькій частині даного висновку, в діях водія автомобіля марки BMW 330, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 вбачаються невідповідності вимогам пункту 12.3 ПДР України, які з технічної точки зору, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням даної ДТП.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані висновки експертного дослідження не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зроблені на підставі вихідних даних, які не відповідають фактичним обставинам дорожньо-транспортної пригоди.

Зокрема, зі змісту дослідницької частини вищевказаного висновку вбачається, що експерт прийшов до висновку, що за умови максимально-допустимої швидкості руху 50км/год величина зупиночного шляху автомобіля марки BMW 330, реєстраційний номер НОМЕР_1 , буде становити в межах від 42,44м до 34,40 м. в залежності від зчеплення коліс із дорожнім покриттям проїзної частини.

При цьому, подальші висновки експерта щодо наявності у водія транспортного засобу марки BMW 330, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 технічної можливості відвернути дорожньо-транспортну пригоду засновані на тому, що від початку зміни напрямку руху автомобіля марки Seat Toledo, до місця зіткнення пройшло 3,2 секунди. Насправді експерт вірогідно мав на увазі, що з моменту зміни напрямку руху і до моменту зіткнення пройшов відповідний час. Однак, в матеріалах справи відсутні дані, які дозволяють встановити, що цей показних було розраховано правильно і він відповідає фактичним обставинам.

Разом з тим, встановлення часу, який пройшов з моменту виникнення небезпеки для подальшого руху транспортного засобу марки BMW 330, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , до моменту зіткнення з транспортним засобом марки Seat Toledo, під керуванням ОСОБА_2 має істотне значення, оскільки дозволяє встановити відстань на якій знаходились транспортні засоби в момент виникнення небезпеки.

Однак, вказані відстань може бути встановлена тільки за умови наявності об`єктивних даних про швидкість руху автомобіля BMW 330, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що автомобіль марки BMW 330, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався з перевищенням встановленої швидкості руху , тобто понад 50 км/год.

Так, зі змісту доводів потерпілої ОСОБА_2 вбачається, що транспортний засіб марки BMW 330, реєстраційний номер НОМЕР_1 ,під керуванням ОСОБА_1 рухався з великою швидкістю,яка значно перевищувала 50 км/год. Водій транспортного засобу марки BMW 330, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 стверджує, що рухався зі швидкістю 50 км/год та відразу після виникнення небезпеки застосував екстрене гальмування.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи ОСОБА_2 та ОСОБА_1 потребують перевірці, оскільки відповідно до схеми місця дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб марки BMW 330, реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходиться на відстані більш ніш 51м. від місця зіткнення транспортних засобів, що дає підстави вважати, що швидкість вищевказаного транспортного засобу була набагато більшою ніж 50 км/год.

Разом з тим, сукупність вищевказаних доказів не надає можливості встановити швидкість з якою рухався транспортний засіб марки BMW 330, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Відсутність об`єктивних даних про швидкість руху транспортного засобу марки BMW 330, реєстраційний номер НОМЕР_1 на час дорожньо-транспортної пригоди, та даних щодо відстані на якій знаходився вказаний автомобіль від місця зіткнення транспортних засобів в момент виникнення небезпеки для його подальшого руху, не дозволяє перевірити належним чином доводи сторін.

Апеляційний суд вважає, що під час розгляду справи судом першої інстанції було обґрунтовано встановлено, що в матеріалах справи відсутні достатня сукупність доказів, які дозволяють спростувати доводи ОСОБА_1 про те, що він не мав технічної можливості відвернути дорожньо-транспортну пригоду шляхом виконання вимог п.п.12.1,12.3 Правил дорожнього руху України.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що судочинство з розгляду справ про адміністративні правопорушення здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їх правових позицій, прав і інтересів засобами, передбаченими законом, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Принцип змагальності ґрунтується на тому переконанні, що протилежність інтересів сторін є найкращою гарантією для забезпечення повноти судового розгляду та встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішання питання про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до діючого КУпАП, справа розглядається в межах адміністративного обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення у зв`язку з чим встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 звинувачується в тому, що 03 листопада 2020 року, о 19 год. 30 хв., керуючи автомобілем BMW 330, реєстраційний номер НОМЕР_1 на автодорозі Н-10 Стрий-Чернівці-Мамалига, в с. Пійло, під час виникнення небезпеки для руху не вжив заходів для зменшення швидкості до повної зупинки або безпечного об`їзду, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Seat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. п. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху.

Таким чином, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що, керуючи автомобілем, порушив вимоги п. п. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху, а саме під час виникнення небезпеки для руху не вжив заходів для зменшення швидкості до повної зупинки або безпечного об`їзду, внаслідок чого допустив зіткнення транспортних засобів.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів не дозволяє встановити, що ОСОБА_1 дійсно порушив вимоги п.п.12.1, 12.3 ПДР України внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів.

Згідно п. 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Пунктом 12.1 Правил дорожнього руху України передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Апеляційний суд звертає увагу, що порушення вказаного пункту Правил дорожнього руху не конкретизовані у висунутому обвинуваченні і зміст обвинувачення не містить даних про те, що дії водія ОСОБА_1 не відповідали вищевказаним вимогам.

Разом з тим, відповідно до Правил дорожнього руху України під безпечною швидкістю необхідно розуміти швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах.

Апеляційний суд приймає до уваги, що зі змісту доводів потерпілої ОСОБА_2 вбачається, що основною причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди вона вважає те, що водій транспортного засобу BMW 330, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 рухався зі значним перевищенням допустимої швидкості дорожнього руху.

Однак, відповідно до висунутого ОСОБА_1 обвинувачення останній не звинувачувався в тому, що порушив вимоги ПДР України щодо перевищення дозволеної швидкості руху або, що рухався зі швидкістю яка не відповідала конкретним умовам дорожнього руху та була небезпечною.

Апеляційний суд неправі вийти за межі висунутого обвинувачення та визнати особу , яка звинувачується у вчиненні правопорушення, винною в діях, які не були встановлені обвинуваченням, оскільки це грубо порушує право на організацію ефективного захисту своїх інтересів.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на недосконалість існуючого КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та вказував на те, що вказаний кодекс не передбачає можливості закриття провадження або виправдання особи, яка звинувачується у вчиненні правопорушення за недоведеністю її вини у вчиненні правопорушення

За таких обставин, у разі встановлення, що висунете обвинувачення не підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, суд змушений закривати провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, оскільки саме ця правова підстава для закриття провадження є такою що реабілітує та не має ніяких негативних наслідків.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, проаналізувавши сукупність досліджених доказів, прийшов до обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_2 адвоката Калинюка Р.С., залишити без задоволення.

Постанову Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2021 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв