Справа №: 653/4083/20
Провадження № 3/653/120/21
П О С Т А Н О В А

іменем України

04 березня 2021 року м. Генічеськ

Суддя Генічеського районного суду Херсонської області Ковальчук Н.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,

встановила:

21 грудня 2020 року на адресу суду від Генічеського РВП ГУНП в Херсонській області надійшли матеріали відносно гр. ОСОБА_1 , щодо якого було складено протокол про адміністративне правопорушення від 10 грудня 2020 року серії ВАБ № 094689.

Згідно із вказаним протоколом 10 грудня 2020 року о 9 год. 25 хв. на 525 км а/д Харків-Сімферополь КПВВ «Чонгар» гр. ОСОБА_1 прибув з ТОТ АР Крим та самовільно «залишив (самоізоляції)», чим порушив «пп 3 10 ПКМУ» № 641, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

У судові засідання, призначені на 18 січня 2021 року, 12 лютого 2021 року та 04 березня 2021 року, ОСОБА_1 не з`явився. Причини неявки суду не повідомив.

Про дату, час і місце кожного із судових засідань повідомлявся шляхом надсилання смс-повідомлення на номер телефону, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, а також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Судові повістки про виклик у судові засідання засобами поштового зв`язку відправлені не були у зв`язку з встановленими обмеженнями витрат на відправку поштової кореспонденції Генічеським районним судом.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03, п. 41) зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Протокол про адміністративне правопорушення складався у присутності ОСОБА_1 , в ньому зазначена інформація, що справа буде розглядатися у Генічеському районному суді, факт ознайомлення з цим ОСОБА_1 підтвердив своїм підписом. Таким чином, ОСОБА_1 достеменно будучи обізнаним про складення стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення та направлення матеріалів до суду мав би вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Однак заяв чи клопотань від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на адресу суду не надходило.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до таких висновків.

Частина перша статті 44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

За змістом ст. 29 Закону України від 06.04.2000 № 1645-III «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів).

Постановою КМ України від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», в редакції, чинній на час складання протоколу, передбачалось, що на території України на період дії карантину забороняється самовільно залишати місця самоізоляції, обсервації.

Цією ж постановою був визначений перелік осіб, які підлягають самоізоляції. Серед них, зокрема, особи, які прибувають з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, крім таких осіб: які не досягли 12 років; працівники представництв офіційних міжнародних місій, організацій, акредитованих в Україні; які мають намір вступити до закладів освіти, розташованих на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі; здобувачів освіти, які навчаються в закладах освіти, розташованих на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі; одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників, інших законних представників чи інших осіб, уповноважених одним із батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників, які супроводжують осіб, які навчаються в закладах освіти, розташованих на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Станом на дату розгляду справи п. 10 постанови КМУ від 22 липня 2020 року № 641 втратив чинність на підставі прийнятої нової постанови КМУ від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Постанова КМУ від 9 грудня 2020 року № 1236 так само визначає як заборону самовільного залишення місць самоізоляції та обсервації, так і, зокрема, встановлює перелік осіб, які прибувають з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не підлягають самоізоляції.

У протоколі від 10 грудня 2020 року серії ВАБ № 094689, складеному відносно ОСОБА_1 , зазначено, що останній 10 грудня 2020 року о 09:25 прибув з ТОТ АР Крим та самовільно «залишив (самоізоляції)».

За змістом рапорту старшого зміни прикордонних нарядів Воронюка С. особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 06 грудня 2020 року прибув з ТОТ АР Крим на материкову частину України, а вже 10 грудня 2020 року повертався назад і під час проходження паспортного контролю було встановлено, що він не дотримується режиму самоізоляції за додатком «Дій дома».

Зважаючи на вищенаведені приписи законодавства сам лише факт прибуття з ТОТ АР Крим не є однозначним доказом того, що особа підлягає обов`язковій ізоляції.

Тобто, будь-яких належних доказів того, що ОСОБА_1 дійсно був особою, яка підлягала самоізоляції, а не належав до осіб, відносно яких законодавством встановлені виключення, суду не надано.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Конституцією України закріплено презумпцію невинуватості.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «indubioproreo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Верховний суд у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а зазначив, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України» та ін.).

Суд не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у протоколи про адміністративні правопорушення, витребувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим. Такі дії будуть свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

Надавши оцінку наявним у справі доказам, з урахуванням того, що всі сумніви у винуватості особи повинні тлумачитися на її користь, суддя приходить до висновку, про недоведеність вини «поза розумним сумнівом» ОСОБА_1 у порушенні вимог пп. 3, п. 10 постанови КМУ від 22 липня 2020 року № 641 та відсутність у зв`язку з цим в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 44-3, 247, 251, 256, 268, 277, 278, 280 КУпАП,

постановила

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Генічеський районний суд Херсонської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Генічеського районного суду Н. В. Ковальчук

Постанова набрала законної сили ____ _____________ 2021 року.