Справа № 153/1154/20
Провадження № 33/801/323/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дзерин М. М.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 квітня 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ямпільського районного суду Вінницької області від 26 серпня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою судді Ямпільського районного суду Вінницької області від 26 серпня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з нього на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність і необґрунтованість постанови, просить її скасувати.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що за кермом автомобіля, який був зупинений працівниками поліції 03.08.2020 він не перебував, при цьому судом першої інстанції справу про адміністративне правопорушення розглянуто за його відсутності й даних про його належне повідомлення про дату, час і місце судового розгляду, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості спростувати відомості про нібито вчинене ним порушення, зазначені в протоколі.

В апеляційній скарзі також порушено питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з тих підстав, що про її наявність апелянту стало відомо 23 березня 2021 року.

Згідно з статтею 289 КпАП України апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладенні у клопотанні доводи, причини пропуску строку слід визнати поважними та поновити Вінницькій місцевій прокуратурі строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 04 жовтня 2019 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах, викладених у ній, і просив задовольнити. Пояснив, що за кермом автомобіля не перебував. Автомобілем з його дозволу користувалася інша особа, яка пред`явила працівникам поліції його документи й не повідомила його про вчинене.

Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 294 КпАП України, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, дійшов таких висновків.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 464659 від 03.08.2020 суд першої інстанції встановив, що 03 серпня 2020 року о 22 год 20 хв на сполученні доріг Довжок-Качківка водій ОСОБА_1 рухався на автомобілі ВАЗ 2105, на якому не освітлювався задній номерний знак, і при спілкуванні з ним було чути різкий запах алкоголю. Від проходження огляду у встановленому порядку водій відмовився.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, брати участь у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено статтею 268 КпАП України, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Апеляційний суд враховує, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

Розглядаючи справу без особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, хоч і в присутності захисника, суд порушив приписи ч. 1 статті 7, статті 268 КпАП України.

В мотивувальній частині оскаржуваної постанови зазначено, що в судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Разом з тим, станом на 26 серпня 2020 року, тобто на час прийняття оскаржуваної постанови відсутні відомості про належне повідомлення ОСОБА_1 щодо розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки конверт з судовою повісткою повернувся суду з відміткою про невручення у зв`язку з відсутністю за вказаною адресою.

Так, відповідно до статті 277-2 КпАП України повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Апеляційний суд звертає увагу і на те, що справа призначалась судом лише один раз, і після повернення поштової кореспонденції без вручення розглянув справу за відсутності особи і відомостей про її належне повідомлення.

Таким чином, суд першої інстанції не вжив всі можливих та допустимих заходів з тим, щоб повідомити ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду його справи, що є порушенням права на доступ до правосуддя.

За таких обставин винесена постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України, апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до вимог статті 245 КпАП України завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису тощо стаття 251 КпАП України.

При цьому орган (посадова особа) за змістом ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КпАП України встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ДПР 18 № 464659 від 03.08.2020 суд першої інстанції встановив, що 03 серпня 2020 року о 22 год 20 хв на сполученні доріг Довжок-Качківка водій ОСОБА_1 рухався на автомобілі ВАЗ 2105, на якому не освітлювався задній номерний знак, і при спілкуванні з ним було чути різкий запах алкоголю. Від проходження огляду у встановленому порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5, 30.2 ПДР України.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність у разі керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте по справі відсутні будь-які належні і допустимі докази того, що 03 серпня 2020 о 22 год 20 хв ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння як про те вказано в протоколі про адміністративне правопорушення. Пояснення в ОСОБА_1 по цьому факту не відібрані.

В протоколі про адміністративне правопорушення всупереч вимогам статті 256 КпАП України невірно зазначено відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема щодо його дата народження та місця проживання.

Крім того, під час перегляду в апеляційному суді відеоматеріалів записів з нагрудних камер патрульних поліцейських, встановлено, що під час зупинки авто працівниками патрульної поліції, ним вочевидь керував не ОСОБА_1 , а інша особа.

Підсумовуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено факту вчинення ОСОБА_1 адміністративної правопорушення за ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Висновок суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитися на її користь, а тому постанову суду необхідно скасувати, а провадження на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Керуючись статтями 247, 251, 268, 289, 294 КпАП України, Суд,

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Ямпільського районного суду Вінницької області від 26 серпня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Ямпільського районного суду Вінницької області від 26 серпня 2020 року скасувати, а провадження в адміністративній справі № 153/11547/20 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України закрити за п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник