Справа №443/595/21
Провадження №3/443/311/21
ПОСТАНОВА

іменем України

12 квітня 2021 року місто Жидачів

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Павлів А.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення поліції №1 Стрийського РУП ГУ НП України у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , непрацюючу,

за частиною 1 статті 173-2 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 05.04.2021 близько 13 год 00 хв за місцем проживання в АДРЕСА_1 вчинила відносно свого сина ОСОБА_2 домашнє насильство, яке виражалося нецензурною лайкою, погрозами про фізичну розправу, що могло завдати шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 , вчинивши правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

У суді ОСОБА_1 вину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення не визнала, суду пояснила, що син не пускав її додому, погрожував розправою та нецензурно висловлювався до неї. Він фактично вигнав її з будинку, тому вона змушена знімати житло. Вона йому не погрожувала та нецензурно до сина не лаялась.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, свідків, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до диспозиції частини 1 статті 173-2 КУпАП адміністративним правопорушенням є вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (7 грудня 2017 року № 2229-VIII) визначено, що домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, доведена:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №110946 від 08.04.2021, згідно з яким ОСОБА_1 05.04.2021 близько 13 год 00 хв за місцем проживання в АДРЕСА_1 вчинила стосовно свого сина ОСОБА_2 домашнє насильство (а.с.5);

поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , за змістом яких того дня його мати прийшла до будинку зі своїм співмешканцем, щоб забрати свої речі, чому він не перешкоджав. На місці вона погрожувала йому спалити будинок разом з ним, висловлювалася в його адресу нецензурною лайкою;

поясненнями свідка ОСОБА_3 , за змістом яких самого конфлікту він не чув, однак бачив поліцію у дворі будинку ОСОБА_4 , якого знає виключно з позитивної сторони, як спокійного та працьовитого хлопця;

поясненнями свідка ОСОБА_5 , за змістом яких вона не була свідком конфлікту, однак їй відомо, що конфлікти породжує мати потерпілого, яка постійно провокує сина та влаштовує скандали;

поясненнями свідка ОСОБА_6 , за змістом яких в обідній час вона чула сварку сусідів ОСОБА_7 , яка відбувалася між матір`ю та сином. Мати погрожувала спалити будинок разом з сином. Також, зазначила, що ОСОБА_1 конфліктує з усіма сусідами;

поясненнями свідка ОСОБА_8 , за змістом яких ОСОБА_1 не підтримує сина. Сварки між ними виникають часто і провокує їх мати.

Проаналізувавши вищевказані документи, пояснення потерпілого, свідків та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які підтверджують існування обставин, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, отримані у порядку, передбаченому законом, уповноваженою посадовою особою, відтак відповідають критеріям належності і допустимості.

Суд зазначає, що безпосередньо досліджені судом докази дають підставу дійти однозначного висновку про те, що 05.04.2021 близько 13 год 00 хв за місцем проживання в АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мав місце конфлікт, у ході якого ОСОБА_1 словесно погрожувала синові ОСОБА_2 .

Однак, достатніх доказів на підтвердження вживання ОСОБА_1 до ОСОБА_2 нецензурної лайки, тим самим вчинення стосовно нього дій психологічного характеру, а саме: образ, судом не здобуто, а відтак достовірність цієї обставини, за відсутності переконливих доказів на її підтвердження, є сумнівною, тому суд в силу приписів статті 62 Конституції України вважає цю обставину недоведеною.

Суд не надає віри поясненням ОСОБА_1 , в яких вона заперечила вчинення погроз в адресу сина, оскільки такі не узгоджуються з дослідженими судом доказами та повністю спростовуються поясненнями потерпілого та свідка ОСОБА_6 , які є логічними, послідовними та узгоджуються як між собою, так і з іншими матеріалами справи.

Таким чином, суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, тобто умисного вчинення нею діяння психологічного характеру (погрози), внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого, тому її дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 суд враховує: характер вчиненого нею правопорушення; ступінь її вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому частиною 1 статті 173-2 КУпАП, яка доведена повністю; відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, а тому вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції частини 1 статті 173-2 КУпАП у виді штрафу. Накладення судом на ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення є необхідним для досягнення мети його застосування.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 статті 4 ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись статтями 23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, статтею 4 ЗУ «Про судовий збір»,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, і накласти стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А.І. Павлів