МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 469/1042/20 Головуючий у місцевому судді Тавлуй В.В.
Провадження № 33/812/129/21 Головуючий у апеляційному суді Темнікова В.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Темнікової В.І.,

за участю секретаря - Біляєвої В.М.,

особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - Кузьміна Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Кузьміна Євгена Олександровича на постанову судді Березанського районного суду Миколаївської області від 25 лютого 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, який проживає в

АДРЕСА_1 , не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в доход держави в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Березанського районного суду Миколаївської області від 25 лютого 2021 року встановлено, що 12 грудня 2020 року о 23.00 год. в смт. Березанка Миколаївської області по вул. Степова ОСОБА_1 керував транспортним засобом «SKODA OCTAVIA А5», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, встановленому за допомогою приладу «Аlcotest 6810 ARAM 3584» тест 3316, результат 0,71 ‰, чим порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху України.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 10200 грн.

В апеляційній скарзі захисник особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 зазначає, що судом першої інстанції допущено спрощений підхід до розгляду зазначеної справи, не надано правової оцінки тим доказам, які надано поліцейським, внаслідок чого було винесено незаконну постанову.

Вказує, що як вбачається із протоколу серії ОБ № 031487 від 12.12.2020 року, ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України, оскільки керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, однак, вказаний факт не підтверджується матеріалами справи.

Згідно ч.2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Також відповідно до вимог п. 6 Розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказам МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція) огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги поясненням самого поліцейського ОСОБА_3 , який пояснив під час допиту в судовому засіданні про те, що дійсно ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння без присутності свідків, оскільки була темна пора доби. Свідки лише зафіксували згоду ОСОБА_1 з результатами алкотесту.

Також вказує, що судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги пояснення свідка ОСОБА_4 , який теж пояснив, що він не був присутній під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння. Судом не враховано, що письмові пояснення обох свідків написано поліцейським та свідки їх уважно не читали перед тим, як підписати. Також такі пояснення свідка ОСОБА_4 узгоджуються із поясненнями поліцейського ОСОБА_3 про те, що свідків не було під час проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння.

Крім того, захисник вважає, що безпідставним є відхилення судом першої інстанції пояснень свідка ОСОБА_5 про те, що вона бачила той факт, що ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння без свідків. Лише той факт, що вона є дружиною ОСОБА_1 , не може бути підставою сумніватися у її показах, оскільки вони узгоджуються із поясненнями свідка ОСОБА_4 та поліцейського Рєзнікова В.В.

Захисник вважає, що дані, відображенні поліцейським у протоколі про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП є сумнівними з вищезазначених підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Враховуючи вище викладене, вважає, що у діях ОСОБА_1 був відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його вину не доведено належним чином, а обґрунтовано на припущеннях, що є неприйнятним та суперечить, як нормам національного законодавства, так і міжнародного, а тому згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника Кузьміна Є.О. на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляції та дослідивши матеріали справи слід дійти висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із пунктом 2.9(а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. № 1306 (далі Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 2.5 Правил).

Невиконання вказаних правил утворюють склад правопорушень, передбачених ч. 1 статті 130 КУпАП.

Так, згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Системний аналіз норм ст. 130 КУпАП, відповідальність за якою поширюється на невизначене коло осіб та передбачає накладення стягнення у виді штрафу та обмеження у користуванні водійськими правами, дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням /обвинуваченням.

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оскаржена постанова судді не відповідає наведеним положенням закону.

Відповідно до частин 1, 2 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності від 25 лютого 2021 року зазначено, що водій ОСОБА_1 12 грудня 2020 року о 23.00 год. в смт. Березанка Миколаївської області по вул. Степова керував транспортним засобом «SKODA OCTAVIA А5», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, встановленому за допомогою приладу «Аlcotest 6810 ARAM 3584» тест 3316, результат позитивний 0,71 ‰, чим порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху України.

Даною постановою ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому, за результатами розгляду справи суд першої інстанції вважав, зокрема, доведеним факт керування транспортним засобом «SKODA OCTAVIA А5», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, встановленому за допомогою приладу «Аlcotest 6810 ARAM 3584» тест 3316, результат позитивний 0,71 ‰.

До такого висновку суд, як зазначено в постанові, дійшов на підставі досліджених ним під час розгляду справи доказів, а саме: даних протоколу про адміністративне правопорушення, письмових поясненнях свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , тесту на стан сп`яніння. До пояснень свідків ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , наданим в судовому засіданні суд віднісся критично.

Проте з таким висновком суду повністю погодитись неможна, виходячи з наступного.

Згідно пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі - Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 2.5 Правил).

Невиконання вказаних правил утворюють склад правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.

Згідно частини 1 статті 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння визначена Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 р. та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженим постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року.

За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І Інструкції,

поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання.

Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі - акт огляду). У випадку встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Зазначених вимог законодавства працівники поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 не дотрималися.

Як пояснив в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , він 12 грудня 2020р. не вживав ні спиртних напоїв, ні ліків, а про те, що він вживав ліки написав в протоколі під диктовку працівника поліції. Алкотестер продував, але без свідків, показники результату дослідження йому працівники поліції не показували, проте результат тесту та протокол підписав там, де йому показали працівники поліції, не читаючи їх. Свідки були запрошені приблизно через годину після проходження тестування. Чому прилад показав результат 0,71% алкоголю, пояснити не може.

За такого не можна стверджувати, що ОСОБА_1 , підписуючи протокол про адміністративне правопорушення, беззаперечно визнав обставини, зазначені в ньому.

Із письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_1 в їх присутності на місці зупинки продув газоаналізатор алкотестер Драгер ARAM 3584 тест 3316, показник якого показав 0,71% алкоголю, від подальшого проходження медичного огляду відмовився.

Проте, як убачається з пояснень свідка ОСОБА_4 , наданих під час допиту в суді першої інстанції, він безпосередньо не був присутнім при продутті ОСОБА_1 алкотестеру «Draeger», а прибув пізніше. Чи був згоден з результатом тесту на стан сп`яніння ОСОБА_1 він сказати не може. Водій з машини не виходив, він з ним не спілкувався, а про те, що він знаходиться в стані сп`яніння йому повідомив працівник поліції. Письмові пояснення, написані працівником поліції, не читав перед тим, як їх підписав.

Із пояснень свідка ОСОБА_3 , допитаного в судовому засідання судом першої інстанції, вбачається, що він працює інспектором СПРР №1 Березанського відділення поліції. Під час зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 від нього було чути сильний запах спиртного, у зв`язку з чим останньому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння з застосуванням алкотестеру «Draeger», на що останній погодився. Результат алкотесту склав 0,7 проміле алкоголю в крові. Вказаний результат ОСОБА_1 не заперечував. Оскільки була темна пора доби, свідки на час проходження алкотесту ОСОБА_1 не було. Вони приїхали пізніше і у своїх письмових поясненнях зафіксували згоду ОСОБА_1 з результатом алкотесту, та небажання пройти медогляд на стан сп`яніння у відповідному медичному закладі. Також зазначив, що пояснення у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 писав добровільно. Будь-яких заходів незаконного впливу до нього не застосовувалося.

Із пояснень свідка ОСОБА_5 вбачається, що чоловік був тверезим, нічого не вживав.

Відповідно до пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із змінами і доповненнями), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під

впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість

реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника,

який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення

громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я

та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Проаналізувавши зазначені нормативні акти та наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає, що працівники поліції порушили вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки в матеріалах справи не тільки відсутні належні докази того, що ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків, а й цей факт спростовується поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Як убачається з матеріалів справи, до протоколу про адміністративне правопорушення долучено роздрукований чек з технічного засобу Драгер «Alkotest 6820.

Виходячи із даних тесту № 3316 технічного приладу алкотестер «Драгер» (а.с. 2), в смт Березанка 12 грудня 2020р. 0 23-02год. інспектором поліції було проведено відповідне дослідження, за результатами якого виявлено у ОСОБА_1 0,71% проміле. Проте акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з відображенням у ньому результатів огляду та підтвердженням їх підписами свідків, як це передбачено п.10 Розділу 2 Інструкції та додатку 2 до неї, складено не було.

Як стверджує ОСОБА_1 підготовка та застосування спеціального технічного засобу Драгер відбувалась без участі свідків. Свідки були запрошені поліцейськими лише після застосування цього технічного засобу.

Дані пояснення ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження в поясненнях свідка ОСОБА_4 та самого працівника поліції Рєзнікова В.В. про те, що свідки були запрошені працівниками поліції уже при складанні протоколу про адміністративне правопорушення на водія автомобіля «SKODA OCTAVIA А5», державний номерний знак НОМЕР_1 та погодилися бути свідками, оскільки покази алкотестера становили 0,71% проміле.

Зазначені обставини свідчать про порушення працівниками поліції визначеного законодавством порядку проведення огляду водія на стан сп`яніння, передбаченого Порядком № 1103 та Інструкцією № 1452/735.

За такого роздрукований чек з технічного засобу Драгер «Alkotest 6820», який у графі «Результати тесту» містить інформацію у вигляді «0.71 %о», не є належним та допустимим доказом встановлення факту алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 в силу положень ч.5 ст. 266 КУпАП, оскільки він здобутий з порушенням порядку огляду водія на стан сп`яніння.

З урахуванням зазначеного, апеляційний суд критично відноситься до даних, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, як до доказу в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки вони суперечать іншим належним та допустимим доказам у справі.

Критично з урахуванням конкретних обставин справи апеляційний суд ставиться також до письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , наданих поліцейському під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому апеляційний суд враховує правову позицію, викладену в постанові КАС Верховного Суду від 27.06. 2019р. у справі № 560/751/17 про те, що пояснення свідків, які не допитувалися у судовому засіданні та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, не можуть бути беззаперечним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення.

В даному випадку свідок ОСОБА_6 до судового засідання не з`явився, а свідок ОСОБА_4 був допитаний судом. За такого суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги письмові пояснення свідка ОСОБА_4 , надані під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а не його пояснення, надані в суді.

Письмові пояснення свідка ОСОБА_6 протирічать пояснення допитаного в суді свідка ОСОБА_3 , тому до них апеляційний суд також ставиться критично.

Інших доказів винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, матеріали справи не містять. Суд не має права за своєю ініціативою збирати додаткові докази винуватості особи.

Суд першої інстанції під час розгляду справи допущеним працівниками поліції порушенням порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 належної правової оцінки не дав, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 р. по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст.9,33,245,252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

За відсутності події і складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Отже, висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_1 у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення не ґрунтуються на належних та допустимих доказах у справі. За такого висновок суду є неправильними, а тому постанова судді Березанського районного суду Миколаївської області від 25 лютого 2021 року підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Березанського районного суду Миколаївської області від 25 лютого 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.І. Темнікова