ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2021 Справа №607/5948/21

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька І.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої та зареєстрованої по АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №298655 від 25 березня 2021 року, 25 березня 2021 року близько 14 год. 40 хв. по вул. Хмельницького, 35 в с. Велика Лука Тернопільського району Тернопільської області в приміщенні магазину «Продукти» громадянка ОСОБА_1 обслуговувала відвідувача магазину, у якого були відсутні засоби індивідуального захисту маска (респіратор), що закривають рот та ніс, в тому числі виготовлені самостійно, чим порушила вимоги п.п. 14 п. 3 постанови КМУ №1236 від 09 грудня 2020 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнала. Зазначила, що працює на посаді продавця у магазині «Продукти». 25 березня 2021 року у магазині «Продукти» по вул. Хмельницького, 35 в с. Велика Лука Тернопільського району Тернопільської області, здійснювала обслуговування покупця, який був із вдягненої захисною маскою, що закривала ніс та рот. Здійснивши продаж товару покупцю, вона зайшла у підсобне приміщення, оскільки в магазин привезли товар. Покупець в цей час залишився в приміщення магазину та був виявлений працівниками поліції, які склали відносно неї протокол. Стверджує, що на час перевірки працівниками поліції вона не здійснювала обслуговування відвідувача магазину, в якого були відсутні засоби індивідуального захисту маска (респіратор), що закривають рот та ніс. Посилаючись на наведене, просила закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , вважає, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 статті 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП проявляється в умисному порушенні правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених як Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», так і іншими актами законодавства.

Отже, об`єктивну сторону зазначеного правопорушення складає умисне порушення заборон, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 (зі змінами).

Суб`єктивна сторона правопорушення це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є вина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Як вбачається із протоколу серії АПР18 №298655 від 25 березня 2021 року, ОСОБА_1 інкримінують те, що вона 25 березня 2021 року близько 14 год. 40 хв. по вул. Хмельницького, 35 в с. Велика Лука Тернопільського району Тернопільської області в приміщенні магазину «Продукти», перебуваючи на посаді продавця, обслуговувала відвідувача магазину, у якого були відсутні засоби індивідуального захисту маска (респіратор), що закривають рот та ніс, в тому числі виготовлені самостійно, чим порушила вимоги п.п. 14 п. 3 постанови КМУ №1236 від 09 грудня 2020 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 категорично заперечила обставини, викладені у протоколі, зазначила, що дійсно 25 березня 2021 року у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_1 , здійснювала обслуговування покупця, однак, останній був із вдягненої захисною маскою, що закривала ніс та рот. У подальшому, вона вийшла у підсобне приміщення, оскільки в магазин привезли товар. Покупець залишився в приміщення магазину та був виявлений працівниками поліції, при цьому самовільно зняв маску з обличчя.

На підтвердження обставин вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй правопорушення до матеріалів справи крім протоколу про вчинення адміністративного правопорушення серії АПР18 №298655 від 25 березня 2021 року, долучено: електронний рапорт від 25 березня 2021 року та фотокопії із зображенням невідомої особи, у невстановленому місці та часі.

Суд не приймає до уваги вищезазначений рапорт як належний доказ на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, оскільки його зміст спростовується поясненнями останньої, наданими в судовому засіданні.

Із фотокопії, долученої до матеріалів справи, не можливо встановити хто саме на ній зображений, дату, час та місце її здійснення.

Інші належні та достатні докази в матеріалах справи відсутні.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без інших доказів, які підтверджують обставини, викладені у ньому, не є достатнім та безумовним доказом на підтвердження вини особи у вчиненні даного адміністративного правопорушення.

Окремо слід зазначити, що як вбачається з протоколу серії АПР18 №298655 від 25 березня 2021 року, ОСОБА_1 інкримінують те, що вона порушила вимоги підпункту 14 пункту 3 постанови КМУ від 09 грудня 2020 року №1236.

Відповідно до вимог підпункту 14 пункту 3 постанови КМУ від 09 грудня 2020 року №1236 (в редакції станом на дату вчинення правопорушення) з 24 лютого 2021 року на території України встановлюється жовтий рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється відвідування закладів освіти здобувачами освіти у разі, коли на самоізоляції через контакт з пацієнтом з підтвердженим випадком COVID-19 перебуває більш як 50 відсотків здобувачів освіти та персоналу закладу освіти.

Згідно з вимогами підпункту 12 пункту 3 постанови КМУ від 09 грудня 2020 року №1236 (в редакції станом на дату вчинення правопорушення) з 24 лютого 2021 року на території України встановлюється жовтий рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється діяльність суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, у яких обслуговуються покупці без одягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема захисних масок або респіраторів, які закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, за винятком обслуговування за межами будівлі суб`єкта господарювання (через вікна видачі, тераси тощо).

Таким чином, встановлено, що зазначене у протоколі порушення ОСОБА_1 вимог підпункту 14 пункту 3 постанови КМУ від 09 грудня 2020 року №1236 не відповідає суті адміністративного правопорушення, вчинення якого інкримінується останній.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 року, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 у вчинені нею порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, не є переконливими і достатніми, є суперечливими та не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, судом не встановлено беззаперечних доказів, на підставі яких суд міг би беззаперечно встановити, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

З врахуванням наведеного, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 44-3, 247, 252, 283, 284 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяІ. М. Черніцька