Провадження № 33/4820/256/21
Категорія: КУпАП Доповідач Матущак М.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2021 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., за участю секретаря судового засідання Бачук К.О., захисника Ксьондзика Ю.Ю., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2020 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , фізичну особу-підприємця,

визнано винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

Стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп.

За постановою суду, в період з 31.08.2020 по 03.09.2020 року включно, трудові відносини між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належним чином не були оформлені.

ОСОБА_1 порушила вимоги ч.ч.1, 3 ст.24 КЗпП України, постанову КМУ «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» від 17.06.2015 № 413, оскільки допустила до роботи працівника без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу.

Такими діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.41 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила визнати поважними пропуск строку на оскарження постанови судді Хмельницького міськрайонного суду від 27 листопада 2020 року та поновити строк на її оскарження, вказану постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Уважала, що постанова судді місцевого суду є незаконною, винесеною з порушенням норм процесуального права та за неповного з`ясування всіх фактичних обставин справи.

Зазначала, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП, оскільки ОСОБА_2 не проходила стажування та не була допущена до роботи, а лише знайомилася з асортиментом та цінами з перспективою на подальше працевлаштування.

Звертала увагу суду на те, що її ( ОСОБА_1 ) було притягнено до адміністративної відповідальності двічі за одне й те саме діяння. За правопорушення у сфері праці на неї спочатку було накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження, а потім Хмельницьким міськрайонним судом за те саме діяння - штраф в розмірі 8 500 грн, що є грубим порушенням законодавства України та міжнародних договорів.

Наголошувала, що при складанні протоколу інспектором праці було грубо порушено процедуру оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.

Звертала увагу на те, що постанова судді місцевого суду від 27 листопада 2020 року їй не надсилалася, про розгляд справи їй не було відомо. Про оскаржувану постанову дізналася лише після арешту банківських рахунків виконавцем та після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, яке відбулося 02 березня 2021 року. Відтак, строк на апеляційне оскарження було пропущено з поважних причин.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши захисника Ксьондзика Ю.Ю. на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, приходжу до висновку про таке.

Оскільки оскаржувана постанова не була своєчасно отримана ОСОБА_1 , участі в розгляді справи вона не брала, уважаю, що строк на її оскарження був пропущений з поважних причин, зазначених у апеляційній скарзі, та підлягає поновленню.

Згідно вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Відповідальність за ч.3 ст.41 КУпАП настає за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

Згідно з положеннями ч.1 ст.21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч.3 ст.24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року № 413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв`язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції правильно послався на докази, наявні в матеріалах справи, які підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується зібраними у справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

-відомостями протоколу про адміністративне правопорушення № ХМ14468/2046/АВ-ПТ16 від 04.09.2020 року;

-актом інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ХМ14468/2046/АВ від 04.09.2020;

-письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ;

-повідомленням про прийняття працівника на роботу від 03.09.2020.

Суд першої інстанції дав належну оцінку наявним доказам, що відображено в оскаржуваній постанові. Обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують законних висновків суду першої інстанції.

Позбавлені підстав і доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що її було двічі притягнено до адміністративної відповідальності за одне й те саме діяння. Так, вона вважала, що за правопорушення у сфері праці на неї спочатку було накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження, а потім Хмельницьким міськрайонним судом за те саме діяння - штраф у розмірі 8 500 грн, що є грубим порушенням законодавства України та міжнародних договорів.

Водночас установлено, що наведене не відповідає дійсності, бо ОСОБА_1 04 вересня 2020 року було лише повідомлено про відповідальність за порушення законодавства про працю за результатами акту інспекційного відвідування, а не притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді попередження за те саме діяння.

До такого висновку слід прийти, виходячи з виду та розміру адміністративної відповідальності за ч.3 ст.41 КУпАП, яка передбачена у вигляді накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, і якою не передбачено такого стягнення як попередження.

Отже, постанова місцевого суду є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, немає.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Постанову Хмельницького міськрайонного суду від 27 листопада 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП, залишити без змін, а її апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Матущак М.С.