Справа № 706/1421/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року м. Христинівка

Суддя Христинівського районного суду Черкаської області Орендарчук М.П., при секретарі Карбівська Я.Є., прокурора Семерунь О.І., адвоката Маргаряна А.Д., Рака О.М., розглянувши у відкритому судому засіданні в залі Христинівського районного суду Черкаської області адміністративну справуяка надійшла від НПУ ДСР управління стратегічних розслідувань в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцієюОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає по АДРЕСА_1 , депутат Христинівської районної ради.

за ч.1 ст.172-6 КупАП, суд

встановив:

ОСОБА_1 , будучи депутатом Христинівської районної ради Черкаської області та відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», без поважних причин, несвоєчасно подав до НАЗК щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, оскільки граничний термін подачі такої декларації законом визначено 31.05.2020, а декларація фактично подана 15.06.2020, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Адвокат Маргарян А.Д. в судовому засіданні надав пояснення, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 350,2020 від 08.12.2020 року ОСОБА_1 , будучи депутатом Христинівської районної ради Черкаської області та відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті З Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», без поважних причин, несвоєчасно подав до НАЗК щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, оскільки граничний термін подачі такої декларації законом визначено 31.05.2020, а декларація фактично подана 15.06.2020, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП. Дату виявлення адмінправопорушення особою, що склала протокол, вказано 08.12.2020 - моментом складання вказаного вище протоколу. Разом із тим, у матеріалах справи наявний лист Уманської місцевої прокуратури №34/4-770 вих 20 від 22.09.2020 року (а.с.24) скерованого до т.в.о. начальника УСР в Черкаській області ДСР НП України, прокуратурою з`ясовано про несвоєчасне подання відповідної декларації ОСОБА_1 .

Окрім того, відповідно до відповіді Христинівської районної ради від 16.09.2020 року на запит начальника Христинівського відділу Уманської місцевої прокуратури від 09.09.2020 року, щодо можливого несвоєчасного подання декларації за 2019 рік(а.с.26).

А тому, саме на початку вересня 2020 року, стало відомо (виявлено правопорушення) про всі обставини можливого скоєння ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП. Отже, за матеріалами даної справи спеціально уповноваженому суб`єкту у сфері протидії корупції, який наділений правом складати відповідні протоколи (ст.255 КУпАП) про скоєння можливого правопорушення стало відомо у вересні 2020 року. Статтею 38 КУпАП визначено тримісячний строк накладення адміністративного стягнення за вчинення корупційного правопорушення з дня його виявлення. Провадження у справі про адміністративне корупційне правопорушення може бути розпочате лише за наявності відповідних приводів і підстав. При цьому в КУпАП вони не визначені. Механізм протидії корупції передбачає функціонування спеціально уповноважених суб`єктів у цій сфері. До них віднесено НАЗК, органи прокуратури, спеціальні підрозділи по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України, по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Служби безпеки України. Поряд з цим перелік суб`єктів, посадові особи яких уповноважені на складання протоколів про адміністративні корупційні правопорушення, визначено у ст. 255 КУпАП.

Уповноважена особа НАЗК мала змогу з моменту виявлення, а саме з 9 вересня 2020 року скласти відповідний протокол. Отже, встановлений ст.38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 збіг ще на початку грудня 2020 року, що у відповідності до п. 7 ст. 247 КУпАП зумовлює закриття даного провадження у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Враховуючи викладене просить суд закрити провадження на підставі ст.38 КУпАП в зв`язку ззакінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, а також відповідно до правового висновку ВАСУ від 07.11.2017 року - Науково-консультативної ради при ВАСУ, згідно якого пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. Тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , зазначив, що у зв`язку із введенням на всій території України, карантину, а також перенесенням декларування помилково вважав, що подачу декларації необхідно здійснити в кінці червня 2020 року. Крім того, підтримує клопотання адвоката та просить суд закрити провадження в зв`язку з минуванням строків притягнення до адміністративної відповідальності передбаченої ст.38 КУпАП.

Прокурор Семерунь О.І. в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_1 будучи депутатом Христинівської районної ради Черкаської області та відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті З Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», без поважних причин, несвоєчасно подав до НАЗК щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, оскільки граничний термін подачі такої декларації законом визначено 31.05.2020, а декларація фактично подана 15.06.2020. Дійсно листом Уманської місцевої прокуратури №34/4-770 вих 20 від 22.09.2020 року скерованого до т.в.о. начальника УСР в Черкаській області ДСР НП України, прокуратурою з`ясовано про несвоєчасне подання відповідної декларації ОСОБА_1 , однак чому протокол був складений 08.12.2020 року із зазначенням дати виявлення 08.12.2020 йому невідомо.

Враховуючи викладене, просить суд визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши письмові матеріали справи приходжу до наступного:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 350/2020 від 08.12.2020 року ОСОБА_1 , будучи депутатом Христинівської районної ради Черкаської області та відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті З Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», без поважних причин, несвоєчасно подав до НАЗК щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, оскільки граничний термін подачі такої декларації законом визначено 31.05.2020 р. а декларація фактично подана 15.06.2020 р, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Дату скоєння правопорушення особою, що склала протокол, визначено 01.06.2020 року, а дату виявлення адмінправопорушення 08.12.2020 року - моментом складання протоколу № 306402.

Однак, згідно листа Уманської місцевої прокуратури №34/4-770 вих 20 від 22.09.2020 року (а.с.24) скерованого до т.в.о. начальника УСР в Черкаській області ДСР НП України, прокуратурою з`ясовано про несвоєчасне подання відповідної декларації ОСОБА_1 .

Окрім того, відповідно до відповіді Христинівської районної ради від 16.09.2020 року на запит начальника Христинівського відділу Уманської місцевої прокуратури від 09.09.2020 року, щодо можливого несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 за 2019 рік(а.с.26).

Суддя не погоджується із твердженням посадової особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, який розглядається, що фактичним моментом виявлення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, є дата зібрання усіх матеріалів перевірки та складення протоколу-08.12.2020 р.

Таким чином суд констатує, що уповноважений суб`єктів протидії корупції Христинівський відділ Уманської місцевої прокуратури виявив на початку вересня 2020 року, факт не подачі ОСОБА_1 декларації за 2019 рік та надіслав уповноваженому на те органу матеріали для складання протоколу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що спеціально уповноваженому суб`єкту у сфері протидії корупції, який наділений правом складати відповідні протоколи про скоєння можливого правопорушення стало відомо на початку вересні 2020 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП (в редакції чинній на момент постановлення рішення) адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Разом з тим, відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 КУпАП (в редакції чинній на момент вчинення правопорушення) адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Суддя вважає, що оскільки особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діяв під час вчинення правопорушення, а тому застосуванню підлягає ст. 38 КУпАП в редакції чинній на момент вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме 09.09.2020.

За таких обставин, у зв`язку зі спливом тримісячного строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП, яка діяла на момент вчинення адміністративного правопорушення, суддя дійшов висновку, що відповідно до п.7 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження по справі підлягає закриттю, оскільки як станом на дату надходження справи на адресу суду, так і на момент розгляду справи, закінчився строк накладення адміністративного стягнення.

Що стосується покликання адвоката Маргарян А.Д. на правовий висновк ВАСУ від 07.11.2017 року - Науково-консультативної ради при ВАСУ, згідно якого пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. Тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні то суд зазначає наступне.

Так, з положень статті 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в порушенні провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в порушенні закону.

Виходячи зі змісту статті 38 КУпАП «Строки накладення адміністративного стягнення», таке стягнення накладається лише на винну особу. Відповідно, ця норма (можливість застосування строків накладення адміністративного стягнення) повинна застосовуватись лише у випадку встановлення вини особи у вчиненні правопорушення.

Тим більше, за своєю правовою природою звільнення від відповідальності у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення не є реабілітуючою обставиною.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 29 квітня 2020 року (справа № 686/4557/18) підтверджує цю правову позицію, згідно з якою «закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення».

З точки зору матеріального (сутнісного) підходу реабілітуючими визнаються обставини, за яких особа вважається непричетною до адміністративного правопорушення (у зв`язку із чим відновлюються її добре ім`я, репутація), а нереабілітуючими обставини, за яких має місце винуватість особи, але через передбачені законом обставини вона звільняється від адміністративної відповідальності.

Поділ підстав закриття провадження на реабілітуючі і нереабілітуючі має, насамперед, практичне значення щодо наслідків такої форми закінчення провадження у справі. Визнання обставини реабілітуючою/нереабілітуючою впливає на права та інтереси особи, яка є потерпілою від адміністративного правопорушення.

Тому у задоволенні клопотання в цій частині слід відмовити.

Керуючись ст.23, 24, 33, 34, 35, 38, ч. 1 ст. 172-5, 283, 284, 287, 294, 307, 308 КУпАП, суддя,

Постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-5 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 172-5 КУпАП закрити на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду.

Скаргу на постанову у справі, може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, через районний суд. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження, не було подано.

Суддя: М.П Орендарчук