ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/68/21 Доповідач - Галіян Л.Є.
Категорія - ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є.

з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Гроди І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Тернополя адміністративну справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 грудня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.130 КУпАП та ст.124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави 420, 40 гривень судового збору.

Згідно даної постанови, 30 вересня 2020 року о 20 год. 00 хв. в м. Тернополі по вул. Шептицького водій керував ТЗ ВМW X5, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме хитка хода, нечітка мова, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду за допомогою технічного приладу газоаналізатора Drager Alcotest 7510 FRMF-0286, повірка дійсна до 27.08.2021 р., та огляду в медичному закладі на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився в присутності свідків, чи порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 130 КУпАП. Дана подія відбулася повторно протягом року.

Також, 30 вересня 2020 року о 20 год. 00 хв. в м. Тернополі по вул. Шептицького,26, водій керував ТЗ ВМW X5, д.н.з. НОМЕР_1 , на ділянці дороги із двостороннім рухом, які мають по одній смузі руху в кожному напрямку, не був уважним, не стежив за дрожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем MITSUBISHI PAJERO, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .. Внаслідок ДТП ТЗ отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 2.3.б, 12.1, 11.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, а оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі за ч.2 ст.130 КУпАП, а за ст.124 КУпАП накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн..

Вказані вимоги мотивує тим, що судом порушено його право на захист, оскільки справу розглянуто без його участі, за наявності клопотання про відкладення судового засідання, у зв`язку із перебуванням на лікуванні, чим не досліджено усі наявні у справі докази.

Вказує, що судом безпідставно допитано в якості свідків поліцейських, які пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, які помилково розцінили погіршення його стану здоров`я після ДТП як наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши апелянта, який підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити, з мотивів викладених у ній, дослідивши доводи апеляційної скарги, прихожу до наступних висновків.

Як вбачається з постанови судді, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглянута без участі останнього.

Про постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 стало відомо тільки після одержання її копії 04.01.2021 року.

З урахуванням наведеного, строк на апеляційне оскарження апелянту слід поновити, так як він пропущений з поважних причин.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується доказами та правопорушником не оспорюється, а отже судом апеляційної інстанції не переглядається.

Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

За змістом ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги були дотримані судом першої інстанції у повному обсязі.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.2.1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 р. N 1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за N 1413/27858, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується доказами, які належно оцінені судом і детально викладені у постанові.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, серії ДПР18 № 423219 від 30 вересня 2020 року ОСОБА_1 на пропозицію працівників патрульної поліції, у присутності двох свідків, пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Драгер на місці зупинки транспортного засобу категорично відмовився, а також відмовився його пройти у медичному закладі у присутності двох свідків.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які наявні в матеріалах справи, вбачається, що водій ОСОБА_1 в їх присутності відмовився пройти перевірку для визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер на місці зупинки транспортного засобу, а також відмовився пройти перевірку для визначення стану сп`яніння у медичному закладі.

Зазначені обставини доводяться даними, відображеними на відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи свідок ОСОБА_3 була допитана в судовому засіданні суду першої інстанції, яка дала покази, аналогічні викладеним у її письмових поясненнях.

Згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 квітня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладеного на нього адміністративне стягнення у виді у штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Постанова набрала законної сили.

Відповідно до вимог ч.2 ст.130 КУпАП відповідальність настає у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинена повторно протягом року.

Таким чином, суд дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, вчинена повторно протягом року.

Будь-яких порушень судом першої інстанції під час розгляду справи, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, під час перевірки його в апеляційному порядку не встановлено.

Що стосується призначеного стягнення ОСОБА_1 , то воно судом першої інстанції визначено вірно з дотриманням вимог ст.ст. 33-35 КупАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, його сімейного стану, характеризуючих даних, місця роботи, враховано відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність за вчинене правопорушення та визначено стягнення в межах санкції ч.2 ст.130 КУпАП.

Отже, судом першої інстанції в повній мірі враховано вимоги з якими закон пов`язує призначення стягнення, а також ті, на які вказує апелянт у своїй скарзі, а тому його доводи про скасування постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, а постанова суду першої інстанції є законною та мотивованою, а апеляція такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 грудня 2020 року відносно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя