Троїцький районний суд Луганської області
Справа №: 433/528/21
Провадження № 3/433/171/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2021 року

Суддя Троїцького районного суду Луганської області Певна О.І., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із Відділення поліції № 2 Сватівського РВП ГУНП в Луганській області у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, не працюючого, встановленої групи інвалідності не має, з неповною середньою освітою, встановленої групи інвалідності не має, до адміністративної відповідальності не притягувався, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

До Троїцького районного суду Луганської області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №175565 від 12.04.2021, 11 квітня 2021 року о 17 год. 30 хв. гр. ОСОБА_1 , за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно свого пасинка ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в його сторону словами нецензурної лайки, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 суду пояснив, що він проживає зі співмешканкою та її двома дітьми. Пасинок ОСОБА_2 нещодавно повернувся зі Сватівської психіатричної лікарні, де лікувався від психічного захворювання. 11 квітня 2021 року його пасинок перебував в стані алкогольного сп`яніння. До нього звернулись сусіди та повідомили, що він вчиняє сварку зі своєю сестрою та лізе до неї битися. В зв`язку з чим він його насварив за це, на що ОСОБА_2 викликав поліцію.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали адміністративної справи, вивчивши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності та матеріали адміністративної справи, вважає що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП не знайшла свого підтвердження, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю з огляду на таке.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Як передбачено п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, суд зазначає, що сварка та конфлікт не є психологічним насильством у розумінні ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», згідно змісту якого форма домашнього насильства включає словесні образи, які доводять постраждалого до стану емоційної невпевненості, втрати здатності захистити себе і можуть заподіяти або заподіяли шкоду психічному здоров`ю.

Таким чином, психологічне насильство це умисні дії, коли особа прагне спричинити шкоду, порушити права і свободи людини, а конфлікт (сварка) це взаємне з`ясування обставин без приниження честі і гідності.

Отже, розглядом протоколу встановлено, що в даному конкретному випадку сам протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а тому є неналежним та недопустимим доказом та не може бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а відтак в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, вважаю за необхідне провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.7, 173-2, 245, 247, 251, 280, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги через Троїцький районний суд Луганської області до Луганського апеляційного суду протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя О.С. Певна