Справа № 452/248/21 Головуючий у 1 інстанції: Казан І.С.
Провадження № 33/811/444/21 Доповідач: Гуцал І. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Гуцал І.П., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 9 лютого 2021 року стосовно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП,

в с т а н о в и в :

постановою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 9 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 454 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 17 січня 2021 року о 15.00год. в м. Самбір по вул. Середній, 67а, будучи продавцем, в приміщенні магазину ПП « ОСОБА_2 » здійснював продаж продовольчих товарів покупцям без засобів індивідуального захисту, зокрема захисної маски або респіратора, що закривають ніс та рот, чим порушив вимоги підпункту 14 пункту 2 постанови КМУ від 9 грудня 2020 року №1236.

На постанову судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 9 лютого 2021 року особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить дану постанову визнати незаконною та скасувати, а провадження в справі закрити.

Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 9 лютого 2021 року у зв`язку з тим, що 18 березня 2021 року отримав оскаржувану постанову, з матеріалами справи ознайомився 19 березня 2021 року, після чого подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що не вчиняв адміністративного правопорушення, пояснень працівникам поліції не надавав. Вказує, що 17 січня 2021 року магазин ПП « ОСОБА_2 » не працював, ОСОБА_1 в магазині очікував доставку товару, покупців в середині не було.

Звертає увагу, що доказів вини ОСОБА_1 немає, тому підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності не було.

Зазначає, що найманий працівник не може бути притягнутий до відповідальності, а лише роботодавець за незабезпечення його засобами індивідуального захисту.

Вислухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності в підтримку поданої апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку, суддя апеляційного суду приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що ОСОБА_1 про результат розгляду справи не було відомо, копію рішення отримав 18 березня 2021 року,суддя апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На переконання судді апеляційного суду, цих вимог закону суддя місцевого суду при розгляді справи стосовно ОСОБА_1 дотримався.

Так, ст. 44-3 КУпАП встановлено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається в порушенні особою правил, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішеннями органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

При цьому згідно з вимогами Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №109179 від 17 січня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 вміняється порушення Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 9 грудня 2020 року.

Відповідно до п.п. 14 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 9 грудня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції чинній на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення) заборонено зокрема діяльність суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, у яких: не забезпечено працівників засобами індивідуального захисту, зокрема захисними масками або респіраторами, що закривають ніс та рот, та не здійснюється належний контроль за їх використанням; обслуговуються покупці без одягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду в достатній мірі повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 44-3 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах.

Доводи апелянта про те, що він не здійснював підприємницької діяльності 17 січня 2021 року а лише чекав на доставку товару, не заслуговують на увагу.

Як вбачається з рапорту ДОП ВП Самбірського РВП ГУНП у Львівській області В.І. Чехарівського 17 січня 2021 року ОСОБА_1 о 15 год. знаходився на робочому місці та здійснював продаж товарів покупцям без вдягнутих засобів індивідуального захисту, окрім того з пояснень ОСОБА_1 від 17 січня 2021 року вбачається, що він здійснював торгівлю без вдягнутої маски та просив його суворо не карати.

Доводи апелянта проте, що ОСОБА_1 не надавав ніяких пояснень працівникам поліції не заслуговують на увагу.

Як вбачається з матеріалів справи пояснення підписані ОСОБА_1 в судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що підпис його.

Доводи апелянта про те, що найманий працівник не може бути притягнутий до відповідальності, а лише роботодавець за незабезпечення його засобами індивідуального захисту не заслуговують на увагу, оскільки апелянт не надав жодних доказів, що роботодавець не забезпечив його засобами індивідуального захисту, окрім того в апеляційні скарзі ОСОБА_1 вказував що в нього була маска проте неправильно одягнута.

Будь-яких інших доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків, викладених у постанові судді місцевого суду ОСОБА_1 не надав та таких суддею апеляційної інстанції не здобуто.

Враховуючи наведене, вважаю, що суддя місцевого суду розглянув справу у відповідності до положень ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, повно та об`єктивно дослідив обставини справи і обґрунтовано дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Обираючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суддя місцевого суду дотримався вимог ст. 33 КУпАП, урахував дані про особу порушника, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, епідеміологічну ситуацію в регіоні, ступінь його вини, та в межах санкції ст. 44-3 КУпАП призначив покарання, яке за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а, отже, підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 9 лютого 2021 року.

Постанову судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 9 лютого 2021 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гуцал І.П.