ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/8351/19 Головуючий суддя І інстанції Березовська І. В.
Провадження № 33/818/203/21 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 квітня 2021 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Чехова Д.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2019 року стосовно ОСОБА_1 ,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянин України, проживаючий за
адресою:

АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.
Постановою встановлено, що 21 жовтня 2019 року о 15 годині 45 хвилин на території Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області поза межами населеного пункту Жихарь в районі піщаного кар`єру, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Peugeot 301, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (хитка хода, нечітка мова, запах алкоголю з порожнини рота), на місці зупинки в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 та в закладі охорони здоров`я.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Не погодившись з цим рішенням захисник ОСОБА_1 - адвокат Чехов Д.А. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2019 року та винести нову постанову, якою провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП

Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не врахував всіх фактичних обставин справи. Апелянт вказує, що відомості, зазначені працівником поліції в рапорті щодо зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 на підставі ст. 35 ЗУ «Про поліцію» не відповідають дійсності. Зокрема, ОСОБА_2 зазначає, що відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, від 22.10.1019 року транспортний засіб Peugeot 301, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 21 жовтня 2019 року близько 15-30 в районі військової частини по вул. Вторчерметівська, 129/4 в м. Харкові допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_3 . Відомостей щодо розшуку або зникнення з місця ДТП автомобіля Peugeot 301, реєстраційний номер НОМЕР_1 кримінальне провадження не містить. У своїх доводах апелянт посилається на пояснення свідка ОСОБА_4 , допитаного в кримінальному провадженні, який повідомив працівникам поліції місцезнаходження іншого учасника ДТП, що на думку ОСОБА_2 свідчить про неправомірність зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_1 , як особу, яка причетна до ДТП, було направлено на медичне обстеження в КНН ХОР «ОНД», під час якого було встановлено стан перебування в алкогольному сп`янінні. Апелянт зазначає, що за таких обставин 16 червня 2020 року відносно ОСОБА_1 складено обвинувальний акт. У зв`язку з цим захисник Чехов Д.А. вказує, що перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння під час ДТП є обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, а тому вона не може бути окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.
Крім того, захисник Чехов Д.А. просив поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Харківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2019 року, посилаючись на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності в судовому засіданні в суді першої інстанції участі не приймав. Крім того, ОСОБА_1 не зміг з`явитись до суду та отримати судові повістки, а також постанову суду у зв`язку з перебуванням з 23.10.2019 року по 25.03.2020 року поза межами України, а оскаржувану постанову захисник Чехов Д.А., отримав 18.06.2020 року.
24.06.2020 року захисником Чеховим Д.А. подано апеляційну скаргу, але 14.07.2020 року повернуто Харківським апеляційним судом, у зв`язку з тим, що не додано витяг з договору про надання правової допомоги. Повторна апеляційна скарга подана захисником Чеховим Д.А. 14.07.2020 року.
Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження відомостями справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.
За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя, - відкрито апеляційне провадження за скаргою захисника Чехова Д.А. в інтересах ОСОБА_1 .
Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Чехова Д.А.., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з відомостей, що є наявними у справі, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Встановивши винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме: на відомості протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №180389 від 21.10.2019 (арк. 1); відомості пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (арк. 3-4), відомості відеозапису з бодікамер працівників поліції (арк. 7).
Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення (арк. 1), ОСОБА_1 керував транспортним засобом Peugeot 301, реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками ДТП та ознаками алкогольного сп`яніння (хитка хода, нечітка мова, запах алкоголю з порожнини рота), на місці зупинки в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 та в закладі охорони здоров`я.
Вказані обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , яких було залучено працівниками поліції при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення. Для забезпечення повноти та всебічності судового розгляду судом апеляційної інстанції шляхом направлення судових повісток викликались вищевказані свідки для надання особистих пояснень, але останні не з`явились.
При цьому належить врахувати, що апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості примусово доставити свідків в судове засідання, а тому, відповідно до вимог чинного КУпАП, виконано усі процесуально можливі дії для виклику свідків в судове засідання.
ОСОБА_1 та його захисник Чехов Д.А. не наполягали на повторному виклику свідків та погодились на розгляд апеляційної скарги без їх участі.
Оскільки відомості письмових пояснень свідків узгоджуються між собою та не суперечать іншим матеріалам справи, суд дійшов висновку, що вони є об`єктивними та заслуговують на увагу.
Апеляційні доводи захисника Чехова Д.А. з твердженням про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду. Зокрема, з пояснень що він давав в апеляційній інстанції вбачається і він фактично це підтверджує, що 21.10. 2019 року він керував транспортним засобом Peugeot 301, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Під час керування допустив зіткнення з іншим транспортним засобом «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 в районі військової частини по АДРЕСА_2 , тобто допустив ДТП, яке відбулося неподалік його роботи. Після зіткнення цих транспортних засобів ОСОБА_1 на власний розсуд вирішив за можливе поїхати з місця ДТП на цьому транспортному засобі на свою роботу. При цьому, захисник Чехов Д.А., сам посилався на пояснення свідка ОСОБА_4 з яких вбачається, що він повідомив працівників поліції про місцезнаходження ОСОБА_1 та автомобіля Peugeot 301, реєстраційний номер НОМЕР_1 ., який покинув місце ДТП з пошкодженою передньою фарою та переднім бампером.( арк. 82). Разом з тим, ОСОБА_1 в судовому засіданні при апеляційному перегляді справи пояснив, що після ДТП він дійсно поїхав на автомобілі Peugeot 301, реєстраційний номер НОМЕР_1 до роботи щоб взяти гроші та розрахуватися з потерпілим.
Вказані обставини вочевидь свідчать про продовження керування транспортним засобом ОСОБА_1 після ДТП, незважаючи на те, що вже трапилася дорожньо - транспортна пригода. Фактично працівники поліції прибувши на місце перебування автомобіля до піщаного кар`єру території Бабаївської селищної ради припинили керування транспортним засобом, складавши протокол про адміністративне правопорушення.
При цьому, працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 180389 за п. 2.5 Правил дорожнього руху, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків та в закладі охорони здоров`я. З апеляційних доводів ОСОБА_2 вбачається, що він разом із ОСОБА_1 заперечують проти таких відомостей вищевказаного протоколу, оскільки після складання Протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та Протоколу огляду транспортного засобу Peugeot 301, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , як особу яка причетна до ДТП, направлено на медичне обстеження в КНН ХОР ОНД, під час якого встановлено перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. Таким чином, на думку захисника, перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння під час ДТП є обставиною, яка обтяжує покарання останнього, а тому не може бути окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.
Суд апеляційної інстанції ставиться критично до таких доводів апелянтів та розцінює їх як обраний спосіб захисту та спробу уникнути від відповідальності. Зокрема, ОСОБА_1 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції пояснив, що огляд на стан сп`яніння проводився вже після спілкування з працівниками патрульної поліції, а саме після складання слідчим Протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та Протоколу огляду транспортного засобу Peugeot 301, реєстраційний номер НОМЕР_1 в межах кримінального провадження.
Поряд з цим, належить взяти до уваги й те, що і дії службової особи що складала протокол та фіксувала правопорушення, в порядку передбаченому чинним законодавством, не оскаржувалися, тобто останній не звертався до суду із скаргою в порядку, визначеному КАС України, хоча мав для цього достатньо часу, що унеможливлює врахування доводів апелянта з приводу незгоди з відомостями протоколу та неправомірної зупинки транспортного засобу.
Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.
Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіхстаттях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції постановлено обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання захисника Чехова Д.А. на незаконність та необгрунтованість судової постанови є безпідставними.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника Чехова Дениса Анатолійовича задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Харківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2019 року.
Апеляційну скаргу захисника Чехова Дениса Анатолійовича залишити без задоволення, а постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2019 року, щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков