20.04.2021 Справа №607/5193/21
№ 607/5193/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2021 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі :

головуючої судді Черніцької І.М.

за участю секретаря судового засідання Бойко І.І.

з участю:

прокурора Бугір Є.М.,

особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи, які надійшли від Національного агентства з питань запобігання корупції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2

за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Наказом Прокуратури Тернопільської області від 13 лютого 2017 року за №110к, ОСОБА_1 призначено на посаду прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Тернопільської області.

Наказом Прокуратури Тернопільської області від 03 липня 2019 року за № 438 к, ОСОБА_1 звільнено з займаної посади з 03 липня 2019 року.

Відповідно до вимог п.п. е п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом на якого поширюється дія даного Закону і є особою, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становише.

Згідно з абз. 15 ч. 1 ст. 1, абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом декларування.

ОСОБА_1 , будучи звільненим з посади прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Тернопільської області, зобов`язаний був наступного року після припинення такої діяльності подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2019 рік, до 01 червня 2020 року.

Встановлено, що ОСОБА_1 подав вказану декларацію за минулий 2019 рік, без поважних причин, несвоєчасно, а саме 01 червня 2020 року о 14 год. 11 хв.

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Пояснив, що йому було відомо про обов`язок щодо подання електронної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, наступного року після припинення такої діяльності, за минулий 2019 рік (після звільнення). Однак, вважав, що таку декларацію він зобов`язаний подати до 01 червня 2020 року включно. Крім того, до кінця травня він перебував на самоізоляції, так як контактував із особою, яка захворіла на коронавірусну хворобу (СОVID-19), а тому не мав змоги виготовити електронний цифровий підпис (далі ЕЦП), строк дії якого закінчився. 01 червня 2020 року він звернувся у податкову інспекцію, виготовив ЕЦП та у період з 11 год. до 14 год. 11 хв. цього ж дня подав відповідну декларацію.

Відтак, вважає, що формально в його діях наявних склад правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, однак, враховуючи поважні причини, відсутність умислу та незначний термін пропуску строку встановленого законом, просив закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу правопорушення. У випадку, якщо суд прийде до висновку про наявність складу правопорушення, просив закрити за малозначимістю.

Також звернув увагу суду на те, що протокол складений із порушенням вимог закону, зокрема не вірно вказано дату виявлення правопорушення, місце вчинення правопорушення, що є підставою для повернення матеріалів органу, що їх оформляв для доопрацювання. Крім того, вважає, що станом на день розгляду справи закінчились строки накладення стягнення.

Прокурор Бугір Є.М. протокол підтримав та пояснив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП повністю доведена наявними у справі доказами. Вважає, що ОСОБА_1 слід притягнути до відповідальності, визнавши його винним у вчиненні інкримінованого йому корупційного правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції статті за дане правопорушення.

Судом встановлено, що наказом Прокуратури Тернопільської області від 13 лютого 2017 року за №110к, ОСОБА_1 призначено на посаду прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Тернопільської області з 14 лютого 2017 року.

Наказом Прокуратури Тернопільської області від 03 липня 2019 року за № 438 к, ОСОБА_1 звільнено з займаної посади з 03 липня 2019 року.

Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 подав декларацію після звільнення за минулий 2019 рік 01 червня 2020 року о 14 год 11 хв., що визнається ОСОБА_1 та підтверджується витягом (скріншот) з офіційного сайту Єдиного державного реєстру декларацій.

Суд, розглянувши справу, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку прокурора щодо наявності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, дослідивши в сукупності наявні у справі докази та кожен зокрема, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен повно, всебічно, й об`єктивно дослідити всі обставини справи і встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Відповідно до вимог ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією, - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Диспозицією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

При цьому у примітці даної статті зазначено, що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з вимогами п.п. е п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у тому числі, посадові та службові особи органів прокуратури.

Положеннями абз. 2 ч. 2 статті 45 даного Закону передбачено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 45 даного Закону особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до роз`яснень НАЗК, декларація особи, яка припинила діяльність (декларація «після звільнення») декларація, яка подається відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація. Відлік строку подачі декларації «після звільнення» починається з

00 годин 00 хвилин 01 січня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність.

Відповідно до Закону №530-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)», розділ 13 «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» доповнено пунктом 2- 1, згідно з яким продовжено до 01.06.2020 строк подання декларацій, які подаються за минулий рік.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 зобов`язаний був з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2020 року до 00 годин 00 хвилин 01 червня 2020 року подати декларацію особи, яка припинила діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за минулий 2019 рік.

Всупереч вказаним вимогам Закону, декларацію ОСОБА_1 подав 01.06.2020 року о 14 год 11 хв., що визнається останнім та підтверджується матеріалами справи.

Адміністративна відповідальність, відповідно до положень ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, настає в разі порушення фінансового контролю шляхом несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

В судовому засіданні ОСОБА_1 винну у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав, однак будь-яких доказів на підтвердження поважності причин несвоєчасного неподання декларації особи, яка припинила діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, суду не надав.

Самі по собі твердження ОСОБА_1 про те, що до кінця травня він перебував на самоізоляції, так як контактував із особою, яка захворіла на коронавірусну хворобу (СОVID-19) та не мав можливості вчасно виготовити ЕЦП, без належних підтверджуючих документів, не підтверджують поважність причин несвоєчасно подання декларації.

Таким чином, ОСОБА_1 будучи посадовою особою органів прокуратури, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подав декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, 01 червня 2020 року о 14 год 11 хв., чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення пов`язаного із корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП повністю підтверджується доказами, дослідженими та оглянутими у судовому засіданні, а саме:

- присягою працівника прокуратури від 08.02.2014 року (а.с. 15);

- наказом Генеральної прокуратури України за №66к від 30.05.208 року (а.с. 17);

- наказом Прокуратури Тернопільської області від 13 лютого 2017 року за №110к, яким ОСОБА_1 призначено на посаду прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Тернопільської області ( а.с. 18);

- наказом Прокуратури Тернопільської області від 03 липня 2019 року за № 438 к, яким ОСОБА_1 звільнено з займаної посади з 03 липня 2019 року ( а.с.19);

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 22.10.2020 року ( а.с. 35);

- витягом (скріншот) з офіційного сайту Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (https://public.nazk.gov.ua), з якого вбачається, що декларація (після звільнення) подана 01 червня 2020 року, о 14 год 11 хв. (а.с.10);

-послідовністю дій користування ОСОБА_1 «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» за період з 01.01.2020 року по 01.06.2020 року (а.с. 8-9).

Оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 є ознаки правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, тобто несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, яка повинна була бути подана до 01 червня 2020 року.

У відповідності до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема те, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.3 ст.38 КУпАП, у редакції, що діяла на день вчинення правопорушення, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією може бути накладене протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Таким чином, при розгляді справ та вирішення питання про строк накладення стягнення необхідно з`ясувати питання про день коли було виявлено вказане правопорушення.

Як вбачається із матеріалів справи, 30 червня 2020 року Прокуратура Тернопільської області, на запит Національного агентства з питань запобігання корупції від 12 червня 2020 року, направила копії окремих документів відносно ОСОБА_1 , у тому числі накази про признання на посаду, звільнення, присягу тощо. Вказані документи отриманні Національним агентством з питань запобігання корупції 08 липня 2020 року.

06 жовтня 2020 року Національним агентством з питань запобігання корупції направлено повідомлення ОСОБА_1 про необхідність надати письмові пояснення та копії підтверджуючих документів щодо причин несвоєчасного подання декларації. У зв`язку з чим запрошено останнього 22 жовтня 2020 року прибути до Національного агентства з питань запобігання корупції для надання пояснень та, у разі наявності підстав, складення протоколу про адміністративне правопорушення

22 жовтня 2020 року на адресу Національного агентства з питань запобігання корупції надійшли письмові поясненні ОСОБА_1 щодо обставин несвоєчасного подання декларації.

Таким чином, датою вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією є 01.06.2020 року.

Фактичним моментом виявлення вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, не може бути дата складання даного протоколу 18 березня 2021 року. Датою можливого виявлення правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП слід вважати 22 жовтня 2020 року, день отримання письмових пояснень ОСОБА_1 , тобто день виявлення потенційних ознак вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією. В матеріалах справи відсутні будь-які інші докази на підтвердження іншої дати виявлення даного правопорушення.

Із системного аналізу законодавства у сфері запобігання та протидії корупції, вбачається, що моментом виявлення порушення, пов`язаного з корупцією є момент отримання суб`єктами уповноваженими на складання протоколів про адміністративні корупційні правопорушення інформації про таке порушення.

При цьому подача рапорту та складання адміністративного протоколу про вчинення порушення, пов`язаного з корупцією - є лише окремою процесуальною дією, вчиненою на підставі виявленого факту порушення, пов`язаного з корупцією, адже факт виявлення порушення - це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення.

Таким чином, днем виявлення правопорушення є 22 жовтня 2020 року, оскільки в цей день орган отримав письмові пояснення від ОСОБА_1 та мав усі необхідні матеріали, які в подальшому визнав достатніми для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Після отримання НАЗК від Прокуратури Тернопільської області документів щодо особи ОСОБА_1 , останні вчиняли дії щодо з`ясування всіх обставин справи, зібрання документів, відібрання пояснень тощо.

З урахуванням наведеного, початок перебігу строку накладення адміністративного стягнення у цій справі необхідно обчислювати із 22 жовтня 2020 року та станом на 20 квітня 2021 року не сплив шестимісячний строк накладення адміністративного стягнення.

З врахуванням вищенаведеного, суд не приймає до уваги твердження ОСОБА_1 про закінчення строків накладення адмінстягнення.

Суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 про те, що він не мав змоги зайти в особистий кабінет до 01 червня 2020 року та вчасно подати декларацію, оскільки з поважних причин не мав змоги вчасно виготовити ЕЦП, а строк дії попереднього закінчився, як безпідставні, оскільки будь-яких доказів на підтвердження власних твердження ОСОБА_1 суду не надав. Більше того, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості завчасно підготуватись до подання декларації та виготовити ЕЦП у період з 01 січня по травень 2020 року.

Недоліки та неточності допущені при оформленні протоколу, а саме щодо зазначення дати виявлення правопорушення, місця його вчинення не впливають на вирішення справи по суті, кваліфікацію дій ОСОБА_1 та були усунуті судом в судовому засіданні.

Крім того, вказані неточності у протоколі не свідчить про неналежність та недопустимість доказів, які долучені до матеріалів справи та не впливають на вирішення справи по суті. Більше того, не виключають в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, яке ставиться йому у вину.

Протокол про адміністративне правопорушення, в силу вимог ст. 251 КУпАП, є одним із доказів, який оцінюється судом на рівні з іншими.

Таким чином, суд, виходячи із доводів ОСОБА_1 , не вбачає підстав для направлення справи на доопрацювання.

Проаналізувавши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 є ознаки правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, тобто несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, яка повинна була бути подана до 01 червня 2020 року, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, особу правопорушника, відсутність обтяжуючих обставин, а тому вважає за можливе накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в межах санкції статті.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення.

Таким чином, у відповідності до положень ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33, 38, 40-1, 172-6, 280, 283, 284, 287 КУпАП, Законом України «Про запобігання корупції», суд,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської

Суддя