Справа № 756/3843/21
Провадження № 3/756/2600/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2021 року місто Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Ткач М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №158, ОСОБА_1 , 03.03.2021 року о 10 год. 45 хв., за адресою: АДРЕСА_2, перебуваючи на робочому місці ФОП « ОСОБА_1 », не забезпечив дотримання дистанції та не наніс тимчасові маркування, також відсутній централізований збір використаних засобів індивідуального захисту, не проводиться температурний скринінг усім працівникам, не проводиться вологе прибирання приміщення з дезінфікуючими засобами, чим порушив вимоги ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», підпункт 14 пункту 2 постанови КМУ №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»від 09.12.2020, пункт 1, 8 постанови Головного санітарного лікаря України №17 від 09.05.2020 «Про затвердження протиепідемічних заходів у закладах громадського харчування на період карантину у зв`язку поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КпАП України.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, шляхом направлення судової повістки, про причини неявки суд не повідомив. При цьому, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, з протоколом не згоден та просить долучити фотокартки, на яких виправлені порушення, зазначені у протоколі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року (далі - Закон) визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно зі ст. 29 Закону карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 41 Закону особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Частиною 1 статті 44-3 КпАП України передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Підпунктом 14 пункту 2 Постанови КМУ від 09.12.2020 року №1236 передбачено, що на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється: діяльність суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, у яких: не нанесено маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між відвідувачами не менш як 1,5 метра; не забезпечено працівників засобами індивідуального захисту, зокрема захисними масками або респіраторами, що закривають ніс та рот, та не здійснюється належний контроль за їх використанням; обслуговуються покупці без одягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно; не забезпечується централізований збір використаних засобів індивідуального захисту в окремі контейнери (урни).

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КпАП України доведена матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, а саме: відомостями, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення №158 від 03.03.2021 року, листом-опитувальником з дотримання обмежувальних протиепідемічних заходів суб`єктам господарювання від 03.03.2021, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та іншими матеріалами.

Ураховуючи наведене, приходжу до висновку, що в діях правопорушника ОСОБА_1 , який порушив правила щодо карантину людей, санітарно-гігієнічні, санітарно-протиепідемічні правила і норми, передбачені актами законодавства, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КпАП України.

Разом з тим, згідно ст. 22 КпАП України при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Ураховуючи обставини вчиненого правопорушення, ступінь вини, враховуючи обставини, які характеризують особу порушника, те що допущені порушення були усунуті, суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 ст. 22 КпАП України у зв`язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення та обмежитись усним зауваженням.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КпАП України визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому, враховуючи, що усне зауваження не відноситься до видів адміністративних стягнень, суд, не вбачає підстав для звернення судового збору.

Керуючись ст. 8, 22, 44-3, 251, 252, 283-285 КпАП України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення у порядку, передбаченому ст. 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з підстав малозначності адміністративного правопорушення та обмежитись усним зауваженням.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі ч. 2 ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М.М. Ткач