Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/66/21
№ провадження 3/624/37/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

смт. Кегичівка 09 квітня 2021 року

Суддя Кегичівського районного суду Харківської області Куст Н.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно якого:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Красне Кегичівського району Харківської області, ІПН НОМЕР_1 , освіта вища, не одружений, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, на утриманні має четверо неповнолітніх дітей, працює агрофірма «Українське насіння», трактористом, місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

- притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

08 січня 2021 року о 07 год 50 хв с/д Суми-Полтава водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-2109 державний номер НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився зі згоди водія за допомогою алкотестера «Драгер» №0725 (0,85 проміле).

Таким чином, своїми діями порушив п. 2.9 (а) ПДР України.

У зв`язку з цим, дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

17 березня 2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», відповідно до якого внесені зміни до ст.38 КУпАП, зокрема після частини п`ятої доповнено новою частиною такого змісту: «Адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення».

Разом з тим, відповідно до ч. 1,2 ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під часі за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Статтею 58 Конституції України, визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Враховуючи, що датою вчинення адміністративного правопорушення у протоколі вказано 08 січня 2021 року, суд вважає за необхідне при розгляді даної справи керуватися редакцією закону, яка діяла на час вчинення адміністративного правопорушення, тобто в редакції ст. 38 КУпАП (Закону від 01 травня 2016 року, підстава - 889-VIII), оскільки вона пом`якшує відповідальність за даним адміністративним правопорушенням.

Судом встановлено, що подія зазначеного адміністративного правопорушення мала місце за межами 3-х місячного строку накладення адміністративного стягнення, встановленого ст. 38 КУпАП, що унеможливлює винесення постанови про накладення адміністративного стягнення і підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

При цьому, суд виходить з того, що КУпАП чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії.

Приписи статті 247 КУпАП є імперативними і вказують на те, що суд повинен лише закрити провадження, і не вирішувати при цьому жодних інших питань.

Отже, після виключення провадження унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності і наявні підстави вважати, що у суду відсутні повноваження необхідності з`ясувати і встановлювати вину чи невинуватість особи у постанові про закриття провадження у справі.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини (пункт 137 рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України») строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпечення юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними. Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

З урахуванням положень п.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення Європейського суду з прав людини в справі «Грабчук проти України» від 21 вересня 2006 року, де в пункті 45 Суд дійшов висновку проте, що рішення про закриття кримінальної справи, до яких Суд відносить і справи про адміністративні правопорушення, не повинні бути «сформульовані у термінах, які не залишають сумніву щодо погляду на те, що заявниця вчинила злочин». За цих обставин Суд вважав, що такі формулювання становлять порушення презумпції невинуватості передбачені п.2 ст. 6 Конвенції.

На підставі ч.3 узагальненого науково-консультативного висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 38, п. 7 ст. 247, п. 3 ст. 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу в апеляційний суд Харківської області через Кегичівський районний суд Харківської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Н.М. Куст