Номер справи 220/475/21
Номер провадження 3/220/256/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року смт. Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Яненко Г.М.,

за участю секретаря - Демішева А.О.,

особи, яка притягується

до відповідальності - ОСОБА_1 ,

прокурора - Матросова С.П.

розглянувши матеріали, які надійшли з управління стратегічних розслідувань в Донецькій області ДСР Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Велика Новосілка, Великоновосілківського району Донецької області, українки, громадянки України, не судимої, секретаря Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області, проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне - корупційне правопорушення № 151 від 11.03.2021 року, 23.07.2020 року гр. ОСОБА_1 , яка за рішенням Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області від 06.11.2015 № 7/1-2 «Про обрання секретаря селищної ради» була обрана секретарем Великоновосілківської селищної ради та виконуючи обов`язки голови Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області, будучи посадовою особою органу місцевого самоврядування та згідно п.п. «в» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальним за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, порушуючи вимоги ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» та ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування», 23.07.2020 року, (точний час не встановлений), перебуваючи в робочому кабінеті Великоновосілківської селищної ради за адресою: Донецька обл., Великоновосілківський район, смт. Велика Новосілка, вул. Пушкіна, буд. 32, не повідомила у встановленому Законом випадку Національне агентство з питань запобігання корупції та (або) колегіальний орган - селищну раду, про наявність у неї реального конфлікту інтересів під час вирішення питання про встановлення премії працівникам Великоновосілківської селищної ради в тому числі і собі, розпорядженням від 23.07.2020 за № 62-р, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7КУпАП. Тобто не повідомила у встановленому Законом випадку Національне агентство з питань запобігання корупції та (або) колегіальний орган - селищну раду, про наявність у неї реального конфлікту інтересів під час підписання розпорядження від 23.07.2020 за № 62-р «Про - преміювання працівників селищної ради», в тому числі і себе як секретаря селищної ради у розмірі 8900,00 гривень.

При цьому ОСОБА_1 вчинила вищезазначені дії в умовах реального конфлікту інтересів, чим вчинила також адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, про що свідчить протокол № 149 від 11.03.2021 року.

Такі ж самі дії вчинені ОСОБА_1 19.08.2021 року, при виконанні нею обов`язків голови Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області 19.08.2020 року при підписанні розпорядження від 19.08.2020 року за № 65-р«Про - преміювання працівників селищної ради», в тому числі і себе як секретаря селищної ради у розмірі 25000,00 гривень, чим вчинила адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, відповідальність за які передбачені ч. ч. 1, 2 ст. 172-7КУпАП. про що також складені протоколи № 150 від 11.03.2021 року, щодо вчинення правопорушення за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та № 148 від 11.03.2021 року, щодо вчинення правопорушення за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні зазначених правопорушень визнала у повному обсязі, зазначила, що не була обізнана про протиправність підписання розпоряджень про преміювання себе, як секретаря селищної ради.

Постановою від 20.04.2021 року вказані матеріали про адміністративні правопорушення були об`єднані в одне провадження за № 220/475/21 (провадження 3/220/256/21).

В судовому засіданні прокурор заявив про достатність доведення протоколами та доданими до них матеріалами вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначених правопорушень, а тому просив суд застосувати до неї стягнення у вигляді штрафу на користь держави в межах передбачених статтею санкцій.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено поняття реального конфлікту інтересів, як суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані:вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

У відповідності до п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі тими, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Ст. 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозицією ч. ч. 1 та 2 ст. 172-7 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до п. 2 примітки до ст. 172-7 КУпАП під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватними інтересами особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП слід брати до уваги ту обставину, що об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7КУпАП полягає у не повідомленні особою у випадках, передбачених законом про наявність конфлікту інтересів. Тобто, для того, щоб вважати особу винною у вчиненні вказаного правопорушення має бути встановлено дві взаємопов`язаних обставини: наявність конфлікту інтересів та не повідомлення про нього, а об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП полягає у вчиненні особою дій чи прийнятті рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Тобто, для того, щоб вважати особу винною у вчиненні вказаного правопорушення має бути встановлено дві взаємопов`язаних обставини: наявність конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийнятті рішень за таких умов.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції» та примітки до ст. 172-7 КУпАП під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Тобто конфліктом інтересів є не вчинення особою якогось порушення взагалі, а суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, яка впливає на об`єктивність прийняття рішень під час виконання наданих їй службових повноважень.

З цього випливає, що предметом доказування у справі про притягнення особи до відповідальності за ст. 172-7 КУпАП є доведеність наявності ситуації, за якої приватна заінтересованість особи впливає на об`єктивність виконання ним службових чи представницьких повноважень, за якої існує можливість виникнення протиріччя між приватним інтересом особи і публічними, що може поставити під сумнів справедливість прийнятого рішення чи вчинення публічним діячем інших дій. Доведення достатніми доказами обставин чітко визначеної суперечності є обов`язковим для уповноваженої на складання протоколу про адміністративне корупційне правопорушення особи, оскільки відсутність доказів таких обставин свідчитиме й про відсутність складу адміністративного правопорушення.

При цьому, має бути беззаперечно визначено, в чому саме полягає приватний інтерес конкретної особи, в чому саме проявляється суперечність між приватним інтересом та представницькими повноваженнями цієї особи та її вплив на прийняття рішення.

Приватний інтерес ОСОБА_1 обумовлюється тим, що остання, підписуючи вищезазначене розпорядження, встановлює та надає собі премію (як секретарю селищної ради) з метою отримання нею додаткових грошових коштів для задоволення власних потреб.

Вищевикладене свідчить про те, що ОСОБА_1 виконуючи обов`язки голови Великоновосілківської селищної ради була наділена повноваженнями щодо надання премій працівникам селищної ради в тому числі і собі, та мала особисту зацікавленість (майновий інтерес), що полягала у можливості отримання певних матеріальних благ, покращення її матеріального становища, що свідчить про перебування в умовах реального конфлікту інтересів, але за даних обставин остання не повідомила про це Національне агентство з питань запобігання корупції або колегіальний орган - селищну раду.

Суперечність між її приватним інтересом та службовими повноваженнями зумовлена тим, що під час підписання розпоряджень № 62-р від 23.07.2020 р. та № 65-р від 19.08.2020 року «Про преміювання працівників селищної ради», в тому числі і себе, була змушена шукати баланс між приватним інтересом, що полягає у можливості отримання нею певних матеріальних благ, грошових коштів та необхідністю виконувати повноваження в інтересах громади Великоновосілківської селищної ради, та винести питання про преміювання.

Відтак суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, об`єктивна сторона якого полягає у неповідомленні нею у встановленому законом випадку та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, об`єктивна сторона якого полягає у вчиненні нею дій та прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Гр. ОСОБА_1 за рішенням Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області від 06.11.2015 № 7/1-2 «Про обрання секретаря селищної ради» була обрана секретарем Великоновосілківської селищної ради та на момент 23.07.2020 р. і 19.08.2020 рокувиконувала обов`язки голови Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області.

Згідно п.п. «в» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», голова Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області є суб`єктом відповідальним за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією.

В ході розгляду було встановлено, що виконуючи обов`язки голови Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області, ОСОБА_1 підписала розпорядження № 62-р від 23.07.2020 р. та № 65-р від 19.08.2020 року «Про преміювання працівників селищної ради», в тому числі і себе.

Отже підтверджено наявність особистого інтересу ОСОБА_1 на отримання особистої вигоди при підписанні зазначених наказів про преміювання.

Предметом судового розгляду за викладених у протоколах обставин є наявність обставин, які свідчать про потенційний приватний інтерес особи, що такі накази підписала та не повідомила з вказаного питання будь-який орган. Таким чином, особливістю правопорушень, які ставляться у провину ОСОБА_1 є неповідомлення нею у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій в умовах наявності приватного інтересу.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 не зверталася до колегіального органу Великоновосілківської селищної ради або Національного агентства з питань запобігання корупції, з повідомленням про наявність конфлікту інтересів, і обставин стосовно преміювання її як секретаря ради, викладених у протоколах № № 148, 149, 150 та 151 від 11.03.2021 року, про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Отже встановлено, що ОСОБА_1 , в порушення ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції», не вжила заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, не повідомила про наявний реальний конфлікт інтересів відповідний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, та вчинила дії в умовах реального конфлікту, тобто вчинила діяння, пов`язані з корупцією, а саме - адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст. 33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 двічі вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП.

Тому суд вважає, що із врахуванням визнання провини ОСОБА_1 у вчинених правопорушеннях, поведінки її як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності до правопорушника слід застосувати стягнення в межах мінімальної санкції, передбаченої ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

У відповідності до ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» з ОСОБА_1 також слід стягнути на користь Держави судовий збір у сумі 454,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 172-7 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь Держави у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири грн.) 00 коп.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Г.М. Яненко