Справа № 456/740/21
Провадження № 3/456/595/2021
ПОСТАНОВА

іменем України

22 квітня 2021 року Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Бучківська В. Л. , з участю адвоката Мундяк М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , 11.02.2021 о 00 год. 27 хв., на автомобільній дорозі Київ-Чоп М 06, 614 км.+500 м., керуючи автомобілем «CITROEN BERLINGO», д.н.з. НОМЕР_1 , проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, та здійснив наїзд на перешкоду, що спричинило технічні пошкодження транспортного засобу та завдало матеріальних збитків, чим порушив вимоги п.п. 2.3 Б., 12.1 ПДР, та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_1 , 11.02.2021 о 00 год. 27 хв. на автомобільній дорозі Київ-Чоп М 06, 614 км.+500 м., керував автомобілем «CITROEN BERLINGO» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів тіла, порушення мови, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився, в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив п. 2.5 ПДР, та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

18.02.2021 на адресу суду надійшли адміністративні матеріали за №456/740/21, (провадження №3/456/595/2021), №456/741/21 (провадження №3/456/596/2021) про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до постанови судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.03.2021, адміністративні справи №456/740/21, (провадження №3/456/595/2021), №456/741/21 (провадження №3/456/596/2021) відносно ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП об`єднано в одне провадження, справі присвоєно №456/740/21, (провадження №3/456/595/2021).

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що дійсно того вечора вживав алкогольні напої, однак не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Вказав, що того вечора автомобілем керувала його дружина ОСОБА_4 , яка вчинила ДТП. Після чого зателефонувала йому та пояснила ситуацію, він разом з своїм знайомим ОСОБА_5 під`їхали до неї, щоб допомогти витягнути автомобіль з кювету. Також зазначив, що його дружина з дітьми, після того, як вони з товаришем приїхали, поїхала на таксі додому, так як злякалась, що у неї немає прав, а він разом з своїм товаришем залишились біля автомобіля і до них під`їхали працівники поліції та почали складати протоколи. З даними протоколами він не згідний, так як не керував автомобілем того вечора. Йому відмовили у його проханні, доставити його додому. Просить провадження в справі закрити.

Захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Мундяк М.М. в судовому засіданні просить закрити провадження у справі за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, зважаючи на той факт, що ОСОБА_1 автомобілем не керував.

Будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України, свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні дала показання про те, що в той вечір 11.02.2021 чоловік ОСОБА_1 був в приміщенні гаражу у ОСОБА_6 . Вона сіла за кермо автомобіля, взявши з собою доньку. Коли вони приїхали, чоловік відмовлявся їхати додому, вона забрала ключі і на емоціях поїхала з донькою назад додому. Коли виїхала на об`їздну дорогу, автомобіль занесло у кювет та розвернуло. Вона по телефону повідомила про це чоловіка, той з ОСОБА_6 приїхали на місце ДТП. Потім чоловік викликав таксі і вона з донькою поїхала додому. Була дуже налякана і лягла з дитиною спати, не чула, як телефонував неодноразово чоловік. В судовому засіданні підтвердила той факт, що немає права на керування транспортним засобом і ніколи не отримувала посвідчення водія, однак визнала, що постійно, впродовж п`яти років керує транспортним засобом, не раз в автомобілі поруч з нею перебували малолітні діти.

Будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України, свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні дав показання про те, що 11.02.2021 вони з ОСОБА_1 були у нього в гаражі, подзвонила ОСОБА_7 , сказала, що злетіла з дороги. Вони з ОСОБА_1 виїхали на місце ДТП, автомобіль був пошкоджений і перебував в кюветі. Вони з ОСОБА_8 пробували витягти автомобіль. Під`їхали працівники поліції, склали на ОСОБА_1 протоколи. Він розповідав інспектору про те, що автомобілем ОСОБА_8 не керував, а керувала його дружина ОСОБА_9 . Не зміг пояснити суду, чому його пояснення, які містяться на відеозаписі про те, що коли він приїхав на місце ДТП, ОСОБА_8 вже був там, він попередньо їхав з двома іншими хлопцями, відрізняються суттєво від тих, які він надає в судовому засіданні.

Адміністративне провадження здійснюється на основі конституційного принципу змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів відповідними засобами. Сторони провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Суд сприяє сторонам провадження у забезпеченні явки осіб шляхом здійснення судового виклику.

Викликані в судове засідання за клопотанням ОСОБА_1 /а.с.23,24/ свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , не прибули, про причини неявки суд не повідомили, зважаючи на закінчення строків притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, судом вирішено провести розгляд справи у їх відсутності, на підставі доказів, що є в матеріалах справи та які долучені в судовому засіданні.

Дослідивши протоколи про адміністративні правопорушення та долучені до них матеріали, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП полягає у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пунктом 2.3 Б Правил дорожнього руху передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 12.1. Правил дорожнього руху передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , 11.02.2021 о 00 год. 27 хв., на автомобільній дорозі Київ-Чоп М 06, 614 км.+500 м., керуючи автомобілем «CITROEN BERLINGO», д.н.з. НОМЕР_1 , проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, та здійснив наїзд на перешкоду, що спричинило технічні пошкодження транспортного засобу та завдало матеріальних збитків, чим порушив вимоги п.п. 2.3 Б., 12.1 ПДР, та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_1 , 11.02.2021 о 00 год. 27 хв. на автомобільній дорозі Київ-Чоп М 06, 614 км.+500 м., керував автомобілем «CITROEN BERLINGO» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів тіла, порушення мови, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився, в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив п. 2.5 ПДР, та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст. 130 КУпАП, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, вчинених при вище викладених обставинах, повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного рішення, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 105843 від 11.02.2021, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , 11.02.2021 о 00 год. 27 хв., на автомобільній дорозі Київ-Чоп М 06, 614 км.+500 м., керуючи автомобілем «CITROEN BERLINGO», д.н.з. НОМЕР_1 , проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, та здійснив наїзд на перешкоду, що спричинило технічні пошкодження транспортного засобу та завдало матеріальних збитків, чим порушив вимоги п.п. 2.3 Б., 12.1 ПДР, та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП /а.с.14/;

- схемою місця ДТП, з якої вбачається, що пригода сталась 11.02.2021 на автомобільній дорозі Київ-Чоп М 06, 614 км.+500 м., перелік видимих пошкоджень на автомобілі «CITROEN BERLINGO» д.н.з. НОМЕР_1 : тріщина переднього бампера, вм`ятина на передньому правому крилі, автомобіль належить ОСОБА_1 /а.с.16/;

- поясненнями гр. ОСОБА_3 від 11.02.2021, з яких вбачається, що на автомобільній дорозі Київ-Чоп М 06, 614 км.+400 м він був присутній при тому, як працівники поліції запропонували водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобі або в медичному закладі, на що водій відмовився в його присутності /а.с.6/;

- поясненнями гр. ОСОБА_2 від 11.02.2021, з яких вбачається, що на автомобільній дорозі Київ-Чоп М 06, 614 км.+400 м він був присутній, як працівники поліції запропонували водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобі або в медичному закладі, на що водій відмовився в його присутності /а.с.7/;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 105842 від 11.02.2021, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , 11.02.2021 о 00 год. 27 хв. на автомобільній дорозі Київ-Чоп М 06, 614 км.+500 м., керував автомобілем «CITROEN BERLINGO» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів тіла, порушення мови, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився, в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив п. 2.5 ПДР, та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП /а.с.1/;

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3775415 від 11.02.2021, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126, КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510, 00 грн. / а.с.8/;

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, оглянутого в судовому засіданні, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер», в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Зокрема під час дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 на запитання поліцейського, що стало причиною ДТП, вказав, що розвернуло автомобіль, яким керувала дружина. Він до неї телефонує, але вона не бере слухавку. Дружина з дітьми поїхала додому. ОСОБА_1 відмовився назвати свої анкетні дані та надати відповідні документи, вказав, що транспортним засобом не керував. На неодноразові прохання поліцейського надати номер телефону дружини, з метою перевірки його пояснень, ОСОБА_1 категорично відмовлявся надати номер, казав, що сам передзвонить дружині. На місці події ОСОБА_1 пояснював, що намагався витягти автомобіль, оскільки хотів поставити його на евакуатор. Після цього, поліцейський повідомив ОСОБА_1 про те, що у нього є всі підстави вважати, що транспортним засобом керував саме ОСОБА_1 , і роз`яснив йому права, передбачені законом. Після цього ОСОБА_1 вказав, що автомобіль дійсно належить йому, але це не означає, що автомобілем керував саме він. Поліцейський повторно попросив надати номер телефону дружини, з метою перевірки пояснень ОСОБА_1 про те, що автомобілем керувала та вчинила ДТП його дружина. Після цього, поліцейський звернувся за поясненнями до ОСОБА_5 , який перебував на місці події, який на запитання поліцейського вказав: «До мене передзвонив товариш, який був з ними, там було ще двоє пацана під час пригоди. Я не знаю, хто з них їхав». Після цього поліцейський повідомив ОСОБА_1 про те, що його дружина згідно бази даних ніколи не отримувала посвідчення водія. ОСОБА_1 з цього приводу не надав жодних пояснень. Після цього, ОСОБА_1 вказав, що він винуватий в тому, що передав кермо дружині, яка немає посвідчення водія, вона приїхала, забрала дітей і поїхала, діти перед тим були з ним. Він був в готелі, вживав спиртні напої, відмовлявся їхати додому. На місці ДТП він викликав таксі і дружина з дітьми поїхали додому. Вказав на свідка ОСОБА_5 , який приїхав йому допомогти та зізнався, що немає номерів телефонів хлопців, які були з ним того вечора під час ДТП. Після цього, поліцейський запросив двох понятих для проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер», останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та вказав, що за кермом автомобіля не перебував. З відеозапису також вбачається, що на момент приїзду патрульного автомобіля, на місці ДТП знаходяться два автомобілі, один з яких «CITROEN BERLINGO», д.н.з. НОМЕР_1 , і дві особи ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_5 / а.с.4/;

- довідкою з інформаційного порталу Національної поліції України, підсистеми «пошук посвідчення водія», згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав 29.08.2017 посвідчення водія серії НОМЕР_2 /а.с.5/;

- відповіддю Головного сервісного Центру МВС у Львівській області від 18.03.2021 №31/13-4645-320, згідно якої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно Єдиного державного реєстру МВС, посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не видавалось /а.с.34/;

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 поліцейського взводу №1 роти №3 батальйону №3 УПП у Львівській області про те, що 11.02.2021 вони патрулювали автодорогу Київ-Чоп М06, поблизу Стрийської ЦРЛ побачили автомобіль «CITROEN BERLINGO» д.н.з. НОМЕР_1 , який був у кюветі, тобто відбулося ДТП. На місці події вже був екіпаж Стрийського ВП ГУНП у Львівській області. На місці був ще один автомобіль BMW. Біля автомобіля було четверо осіб чоловічої статі, коли вони підійшли і почали з`ясовувати причину ДТП, двоє з чоловіків непомітно покинули місце події. Вони розпитували у ОСОБА_1 , що сталося, та яка причина ДТП. Крім цього, з`ясовували, хто саме керував транспортним засобом. ОСОБА_1 повідомив, що керував автомобілем не він, а його дружина, яка на той час вже була вдома з дітьми. Відмовився надати номер мобільного телефону дружини, незважаючи на неодноразові його прохання. Звернув увагу, що ОСОБА_1 вказував, що телефонує до дружини, однак було чути виключно чоловічий голос. В ході спілкування з ним, вони виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 постійно путався в поясненнях і розповідав взаємовиключні речі, що складало враження, що він говорить неправду. Були запрошені свідки, в присутності яких водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. В свідків було відібрано пояснення, на водія складено протоколи за ст.ст.124,130 КУпАП. Він на місці події з`ясував, що дружина ОСОБА_1 не отримувала посвідчення водія. ОСОБА_1 на місці події вказував, що дружина була з двома дітьми. В автомобілі були виявлені пошкодження, які описано в схемі ДТП. Відео з автозаправної станції, яка знаходиться на значній віддалі не витребовувалося, оскільки не було в цьому потреби, так як з вказаного місця неможливо б було розгледіти, хто керував автомобілем;

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 командира взводу №3 батальйону №3 УПП у Львівській області про те, що патрулюючи 11.02.2021 автодорогу Київ-Чоп, вони побачили на узбіччі автомобіль «CITROEN BERLINGO» д.н.з. НОМЕР_1 , який був у кюветі. На місці події також був автомобіль Стрийського ВП ГУНП у Львівській області. Водій ОСОБА_1 спілкувався неохоче, постійно ховав очі. На місці події спочатку було четверо осіб, потім двоє з них зникло в невідомому напрямку. Водій другого автомобіля BMW говорив, що він нічого не бачив, і не знає, хто керував транспортним засобом. ОСОБА_1 відмовлявся надати посвідчення водія. Вони в розмові побачили наявними у нього ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 повідомив, що автомобілем керувала його дружина, однак відмовлявся вказати її місце проживання та надати номер мобільного телефону. Потім він казав також, що на місці події були чоловіки, однак їхні номери телефонів також не надавав. В телефоні було чути чоловічий, і аж ніяк не жіночий голос, тому було очевидним, що він до дружини не телефонував. Не було потреби в отриманні відео з автозаправної станції, оскільки вона знаходиться на віддалі 100 м. Вони мали намір опитати дружину, на яку вказував ОСОБА_1 , однак останній не давав контактних даних.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Суд не бере до уваги пояснення ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки він 11.02.2021 о 00 год. 27 хв., на автомобільній дорозі Київ-Чоп М 06, 614 км.+500 м., не керував автомобілем «CITROEN BERLINGO», д.н.з. НОМЕР_1 , зважаючи на наступне.

Статтею 266 КУпАП визначено порядок огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції.

Зокрема, цією статтею визначено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу I цієї Інструкції (наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість), поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З аналізу положень «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, вбачається, що огляд на стан сп`яніння в присутності двох свідків здійснюється лише у разі проведення такого працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу.

В судовому засіданні, на підставі досліджених доказів беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та не виявив бажання пройти огляд в медичному закладі, вказавши, що транспортним засобом він не керував.

Суд критично оцінює пояснення ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, а транспортним засобом керувала його дружина ОСОБА_4 , з огляду на наступне.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справі. Ці дані встановлюються, зокрема висновком експерта.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що судочинство з розгляду справ про адміністративні правопорушення здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їх правових позицій, прав і інтересів засобами, передбаченими законом, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Принцип змагальності ґрунтується на тому переконанні, що протилежність інтересів сторін є найкращою гарантією для забезпечення повноти судового розгляду та встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішання питання про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з вимогами ст.ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», Наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 № 100, яким затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ відеозаписів з них» та Наказу Департаменту патрульної поліції НПУ «Про порядок зберігання, використання відеозапису та відеореєстраторів патрульних» від 24.11.2015 № 14/1, кожному патрульному поліцейському видається нагрудна відеокамера, вказаними актами передбачено також порядок її використання.

Так, з оглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що на момент приїзду патрульного автомобіля, на місці ДТП знаходилися два автомобілі, один з яких «CITROEN BERLINGO», д.н.з. НОМЕР_1 , і дві особи ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_5 . ОСОБА_1 на запитання поліцейського, що стало причиною ДТП, вказав, що розвернуло автомобіль, яким керувала дружина. Він до неї телефонує, але вона не бере слухавку. Дружина з дітьми поїхала додому. ОСОБА_1 відмовився назвати свої анкетні дані та надати відповідні документи, вказав, що транспортним засобом не керував. На неодноразові прохання поліцейського надати номер телефону дружини, з метою перевірки його пояснень, ОСОБА_1 категорично відмовлявся надати номер, казав, що сам передзвонить дружині. На місці події ОСОБА_1 пояснював, що намагався витягти автомобіль, оскільки хотів поставити його на евакуатор. Після цього, поліцейський повідомив ОСОБА_1 про те, що у нього є всі підстави вважати, що транспортним засобом керував саме ОСОБА_1 , і роз`яснив йому права, передбачені законом. Після цього ОСОБА_1 вказав, що автомобіль дійсно належить йому, але це не означає, що автомобілем керував саме він. Поліцейський повторно попросив надати номер телефону дружини, з метою перевірки пояснень ОСОБА_1 про те, що автомобілем керувала та вчинила ДТП його дружина. Після цього, поліцейський звернувся за поясненнями до ОСОБА_5 , який перебував на місці події, який на запитання поліцейського вказав: «До мене передзвонив товариш, який був з ними, там було ще двоє пацанів під час пригоди. Я не знаю, хто з них їхав». Після цього поліцейський повідомив ОСОБА_1 про те, що його дружина згідно бази даних ніколи не отримувала посвідчення водія. ОСОБА_1 з цього приводу не надав жодних пояснень. Після цього, ОСОБА_1 вказав, що він винуватий в тому, що передав кермо дружині, яка немає посвідчення водія, вона приїхала, забрала дітей і поїхала, діти перед тим були з ним. Він був в готелі, вживав спиртні напої, відмовлявся їхати додому. На місці ДТП він викликав таксі і дружина з дітьми поїхали додому. Вказав на свідка ОСОБА_5 , який приїхав йому допомогти та зізнався, що немає номерів телефонів хлопців, які були з ним того вечора під час ДТП. Після цього, поліцейський запросив двох понятих для проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер», останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд вважає, що вказаний доказ прямо підтверджує існування обставин, які підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, оскільки з такого чітко вбачається, що особа, що притягається до адміністративної відповідальності відмовилася від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу. А відтак, вказаний доказ спростовує доводи особи, що притягається до адміністративної відповідальності про процесуальні порушення, допущені працівниками поліції.

Слід зазначити, що передумовою для складення відносно ОСОБА_1 протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП стало те, що ОСОБА_1 порушив п.п. 2.3 Б., 12.1 ПДР, та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Окрім цього, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3775415 від 11.02.2021, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510, 00 грн.

Суд вважає належним та допустимим, і таким що повністю підтверджує винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП - відеозапис з нагрудної камери поліцейського, зважаючи на наступне.

Так, з вказаного відеозапису чітко простежується той факт, що на місці ДТП на час приїзду патрульного автомобіля знаходилося два автомобілі, один з них «CITROEN BERLINGO», д.н.з. НОМЕР_1 та двоє осіб, один з яких ОСОБА_1 , який на спростування своєї винуватості у вчиненні ДТП постійно вказував, що автомобілем керувала його дружина, однак категорично відмовлявся надати її номер телефону, тобто надати можливість поліцейському перевірити вказану обставину. Присутній на місці події свідок ОСОБА_5 вказав: «До мене передзвонив товариш, який був з ними, там було ще двоє пацанів під час пригоди. Я не знаю, хто з них їхав».

Наведене викликає сумніви у правдивості пояснень ОСОБА_1 , наданих в судовому засіданні, оскільки останній стверджуючи, що автомобілем керувала його дружина, не зміг пояснити суду, чому не надав можливість поліцейським перевірити вказану обставину; як зрештою і не зміг пояснити в судовому засіданні і той факт, що дружина його, посвідчення водія ніколи не отримувала. Крім цього, після перегляду відеозапису, ОСОБА_1 не зміг пояснити пояснення свідка про те, що на місці події були інші хлопці та свої пояснення про те, що він немає номерів телефонів хлопців, які були разом з ним.

Суд вважає неправдивими показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про те, що 11.02.2021 о 00 год. 27 хв., на автомобільній дорозі Київ-Чоп М 06, 614 км.+500 м., автомобілем «CITROEN BERLINGO», д.н.з. НОМЕР_1 керувала ОСОБА_4 , зважаючи на наступне.

При оцінці показань свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні «Доорсон проти Нідерландів» від 26.03.1996 р. в п.78 якого зазначено, що « … відповідно до Конвенції, завдання Суду полягає не в тому, щоб ухвалювати, чи були свідчення свідків прийняті як докази належним чином, що мають зробити національні суди, завдання ж Європейського суду полягає в тому, щоб установити, чи було справедливим провадження загалом, зокрема і спосіб прийняття доказів. Суд не може визнати абстрактно, що свідчення свідка на відкритому засіданні і під присягою, завжди важать більше, ніж інші свідчення, які той самий свідок дає в межах судового провадження, тим більше, якщо між першими і другими є суперечність…». В рішенні Європейського суду з прав людини «Х і Y проти Федеративної Республіки Німеччини від 2 березня 1983 року, Суд зазначив: На свідках, що стають перед судом або перед слідчим суддею, лежить формальне і строге зобов`язання говорити правду…Ця позиція була б іншою, якби обвинувачення необґрунтовано вдалося до такого заходу з метою чинити тиск на свідків. Проте, якщо можливий тиск є просто наслідком, до якого призвели явно неправдиві свідчення, його слід визнати складником системи загальних гарантій кримінального процесу як такого. Комісія у цьому зв`язку повинна брати до уваги те, що передумовою системи кримінального правосуддя, яка захищає суспільство в цілому, є пильний контроль за виконанням обов`язку свідків говорити правду.

Суд зауважує, що пояснення ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суттєво відрізняються між собою, і між тими поясненнями, які ОСОБА_1 та ОСОБА_5 давали на місці події. Варто зауважити, що свідок ОСОБА_4 є дружиною особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а свідок ОСОБА_5 є товаришем ОСОБА_1 , а відтак, їх показання про те, що 11.02.2021 автомобілем керувала ОСОБА_4 до уваги судом не беруться, оскільки суперечать іншим, зібраним у справі доказам та спрямовані на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене.

Так, на місці події, як вбачається з відеозапису, ОСОБА_4 була відсутня. ОСОБА_1 на неодноразові пропозиції поліцейського, номер телефону останньої не надав, а відтак, поліцейський був позбавлений можливості перевірити пояснення ОСОБА_1 про те, що автомобілем керувала його дружина. Згідно відповіді Головного сервісного Центру МВС у Львівській області від 18.03.2021 №31/13-4645-320, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно Єдиного державного реєстру МВС, посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не видавалось. Свідок ОСОБА_5 на місці події ствердив, що прибув за телефонним викликом, щоб допомогти витягти автомобіль з кювету, однак хто керував не знає. Одночасно в судовому засіданні вказав, що прибув на місце події з ОСОБА_1 , що прямо суперечить відеозапису та показанням свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а відтак викликає сумніви у своїй правдивості.

Крім цього, пояснення ОСОБА_1 , надані в судовому засіданні не співпадають з показаннями на місці ДТП, та з показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , зокрема, щодо місця його перебування у день події готель чи гараж; також щодо того факту, з ким в той вечір перебували малолітні діти, з ним, чи з дружиною; скільки дітей було на місці події та ін. Наведені обставини не впливають на висновки суду про винуватість ОСОБА_1 , однак свідчать про те, що ОСОБА_1 в суді говорить неправду і намагається в такий спосіб уникнути відповідальності за вчинене.

Показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 заслуговують на увагу і повністю відповідають фактичним обставинам, встановленим в судовому засіданні, є логічними та послідовними. Зокрема вказаними свідками спростовано той факт, що автомобілем могла керувати дружина ОСОБА_1 , відсутністю у неї посвідчення водія та неодноразовою відмовою ОСОБА_1 надати її контактні дані.

Суд вважає, що дії поліцейських повністю відповідали Закону України «Про національну поліцію», зокрема на місці події ними було встановлено, що відбулося ДТП, біля автомобіля перебувала особа, яка є власником транспортного засобу, і у якої були ознаки алкогольного сп`яніння. Вказана особа впродовж години, стверджуючи, що транспортним засобом керувала його дружина, анкетних даних такої не повідомила, місце проживання або номер засобів зв`язку не надала, присутній на місці події ще один чоловік, який зі слів ОСОБА_1 в судовому засіданні приїхав з ним, категорично заперечив, що йому відомі обставини ДТП, а відтак, у поліцейських були всі підстави вважати, що ДТП відбулося з вини ОСОБА_1 , як і підстави вважати, що останній керував автомобілем в стані сп`яніння.

Відтак, з огляду на відсутність доказів, які б спростовували наведені в протоколах обставини або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності цих обставин, суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, вважає доведеним факт порушення ОСОБА_1 , як учасником дорожнього руху (водієм) правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу, тому його дії вірно кваліфіковані, як адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім цього, суд вважає доведеним факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тому його дії вірно кваліфіковані, як адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи адвоката Мундяк М.М. про застосування у вказаній справі висновків Верховного Суду, викладених у постанові №463/1352/16а від 08.07.2020 на увагу не заслуговують, оскільки стосуються абсолютно інших правовідносин.

Доводи ОСОБА_1 не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для закриття провадження у справі.

Інші доводи сторони захисту мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинені ним адміністративні правопорушення.

Судом не встановлено допущених під час складання протоколу порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 № 1452/735.

Суд вважає, що під час складання протоколів інспектором повністю дотримано вимоги ст.256 КУпАП, такий протокол складено уповноваженою особою, його форма та зміст повністю відповідають чинному законодавству.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 09 липня 1997 року). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20 травня 2010 року).

На підставі наведеного, інші доводи ОСОБА_1 не спростовуються, оскільки не впливають на висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вирішуючи питання про вид стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення. Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 суд враховує: ступінь його вини у вчинених правопорушеннях, передбачених ст. 124 КУпАП, ч.1 ст. 130, яка доведена повністю, а також зважає на те, що ОСОБА_1 вчинив кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же суддею, тому доходить до переконання, що відповідно до вимог ст. 36 КУпАП ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. Застосування судом до ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення є необхідним для досягнення мети його застосування.

Крім того, відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно із Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011, розмір судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 454 грн. (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Керуючись ст.ст. 23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, й накласти стягнення, з врахуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП, в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двіста) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційного скарги до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.Л.Бучківська