КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 755/3081/21
№ апеляційного провадження: 33/824/2143/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Мельниченко Л.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

19 квітня 2021 року суддя Київського апеляційного суду Судової палати з розгляду цивільних справ - Семенюк Т.А.,

при секретарі - Максюк І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 23 березня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КпАП України, -

В С ТА Н ОВ И В:

Постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 23 березня 2021 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 10 200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнутоз ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 грн.

Як вбачається з даних, що містяться у постанові про адміністративне правопорушення від 28 січня 2021 року серії ЕАН № 3719372: «28 січня 2021 року о 09 години 44 хвилин ОСОБА_1 , керуючи по пр-ту Визволителів, 5-а у м. Києві, керував автомобілем «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_1 та не був пристебнутий паском безпеки при перевірці документів не мав посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1 Правил дорожнього руху. Тому був притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП.

Судом встановлено, що 28 січня 2021 року близько 09 години 45 хвилин ОСОБА_1 , рухаючись по пр-ту Визволителів, 5-а у м. Києві, керував автомобілем «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці.

Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в суді першої інстанції, своїми поясненнями підтвердили, що водій ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 23 березня 2021 року, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що наркотичні речовини не вживає, на обліку у лікаря - нарколога та психіатра не перебуває, офіційно проходив курс лікування (кодування) від вживання алкогольних напоїв та алкогольної залежності.

Зазначає, що огляд на стан наркотичного сп`яніння поліція не проводила, візуально ознаки не виявляла та не називала, ані скаржнику ані свідкам ознак у ОСОБА_1 наркотичного сп`яніння, вважає, що поліція все говорила завуальовано та не конкретно.

Вказує, що на відео о 10.07 год. поліція засняла відмову, а свідків, згідно бланків пояснень, запросили пізніше а саме о 10.20 год. Також в поясненнях свідків не написано від огляду на стан якого саме сп`яніння відмовився проходити огляд ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскарженої постанови та доводів викладених у апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вислухавши пояснення скаржника та його представника, який підтримав наведені у ній обставини, вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши та оцінивши доводи зазначені апелянтом, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Винуватість ОСОБА_1 у відмові від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`янінняза фактичних обставин, встановлених у постанові, доведена наявними у справі належними й допустимими доказами, ретельно дослідженими й перевіреними в судовому засіданні та надано всебічну та об`єктивну оцінку суддею першої інстанції.

Апеляційним судом було переглянуто відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення. На вказаному відеозапису зафіксовано те, що працівником поліції запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння в медичному закладі, на підтвердження чого в матеріалах справи є направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння.

Також з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'янінняв медичному закладі в присутності двох свідків.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності не за керування транспортного засобу в стані наркотичного сп`яніння, а саме за відмову у проходженні медичного огляду на предмет наркотичного сп`яніння.

Встановивши фактичні обставини справи суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, тому кваліфікація дій ОСОБА_1 суддею першої інстанції за ч. 1 ст. 130 КпАП України - є правильною.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладене з дотриманням вимог ст. 33 КпАП України, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вважає необгрунтованими та надуманими, а винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, - доведеною наявними в справі належними й допустимими доказами, які будь-яких сумнівів у їх достовірності не викликають.

За таких обставин, підстави для скасування постанови судді першої інстанції та закриття провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, про що йдеться в апеляційній скарзі ОСОБА_1 - відсутні.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов остаточного висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КпАП України, Київський апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 23 березня 2021 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Т.А. Семенюк