Провадження № 33/824/1137/2021 Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28 грудня 2020 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28 грудня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 03 жовтня 2020 року, о 23 годині 31 хвилин, керував транспортним засобом «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Черемшини, 17/3, у м. Києві з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови та координації рухів, та від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, у присутності двох свідків, у зв`язку з чим своїми діями порушив п. 2.5 ПДР України.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з`ясовані неповно, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Так, апелянтом зазначено про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, однак працівниками поліції його було переконано в тому, що буде краще, якщо він самостійно пройде огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а на місці зупинки транспортного засобу відмовиться від проходження такого огляду. Не піддаючи сумнівам твердження працівників поліції, він відмовився від проходження такого огляду на місці зупинки транспортного засобу, та самостійно, на протязі двох годин, пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. При цьому, апелянт зауважив, що працівниками поліції не було роз`яснено йому права, а також хибно було повідомлено про відсутність будь-якої відповідальності у разі його відмови від проходження такого огляду на місці зупинки транспортного засобу. Поряд з цим, ОСОБА_1 звернув увагу на те, що працівниками поліції було допущено ряд порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Зокрема, апелянтом указано про те, що матеріали справи не містять доказів відсторонення його від керування транспортним засобом та передачі керування іншій уповноваженій особі, а також протокол про адміністративне правопорушення містить виправлення, у тому числі і в частині статті, яка поставлена йому у вину. Крім того, на думку апелянта, поза увагою судді місцевого суду залишилась та обставина, що матеріали справи не містять вільних пояснень свідків факту його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а міститься лише формуляр пояснень, заповнений працівниками поліції від їх імені. Наведене, на його думку, виключало правову можливість використання цих пояснень у якості доказу. Зазначив апелянт також про те, що редакція ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка міститься на офіційному веб-сайті Верховної Ради в редакції, яка діяла на момент вчинення ним адміністративного правопорушення, та ухвалення оскаржуваної постанови, не передбачає відповідальності за дії, які постановлені йому у вину. Також, ОСОБА_1 зазначив про те, що місцевим судом розгляд справи був проведений за його відсутності, що в свою чергу указує на необхідність скасування оскаржуваної постанови в незалежності від наявності або відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Просив скасувати постанову та закрити провадження за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення:

ОСОБА_1 , який апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив задовольнити;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до оскаржуваної постанови у вину ОСОБА_1 поставлено вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Між тим, ці висновки судді зроблені на підставі неповно досліджених доказів та погодитись із ними не можливо.

Так, частиною першою ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, серед іншого, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735. За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння. Цей огляд проводиться у закладі охорони здоров`я. У випадку проведення такого огляду поліцейські зобов`язані доставити особу до відповідного закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п.2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Аналіз об`єктивної сторони адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, вчиненого у формі відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у поєднанні із вимогами зазначених вище нормативних документів дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі зазначеної категорії підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність у особи, яка керувала транспортним засобом ознак наркотичного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду. Лише при наявності усіх зазначених обставин та доказів, які підтверджують ці обставини, поліцейський може складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП вчинене у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Суддя ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.

Вимог цих нормативних документів як у ході фіксації поліцейськими вчиненого адміністративного правопорушення, так і під час розгляду справи у суді першої інстанції дотримано не було.

За результатами розгляду справи у суді першої інстанції, на підставі досліджених доказів суддя дійшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Проте, суд вважає, що указані висновки суддею місцевого суду зроблені внаслідок неповного з`ясування фактичних обставин справи, неналежної оцінки зібраних у справі доказів з точки зору їх допустимості та достатності та порушення вимог КУпАП в частині безпосередності дослідження доказів, а тому погодитись із цими висновками не можливо.

Так, з пояснень ОСОБА_1 , наданих в суді апеляційної інстанції вбачається, що 03.10.2020р. він їхав на автомобілі Фольксваген в гараж. Перед гаражем його зупинили працівники поліції, які повідомили, що на їх думку він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Не відчувши від нього запаху алкоголю, працівники поліції запропонували йому проїхати до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. На вказану пропозицію він погодився, оскільки наркотичні речовини не вживає. Приїхавши до медичного закладу, вони тривалий час чекали. Після цього один з працівників поліції повідомив, що оскільки ще треба довго чекати, він може відмовитись від огляду і що так буде краще. Оскільки було вже дуже пізно, на вулиці було холодно і він замерз, він погодився на таку пропозицію працівників поліції. При цьому працівники поліції повідомили йому, що він може самостійно пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Як вбачається з відеозапису з нагрудної камери поліцейського, який є фрагментарним, даний відеозапис не містить даних, за яких обставин було здійснено зупинку автомобіля та чи зупинявся автомобіль взагалі. Натомість відеозапис розпочинається з того, що працівники поліції пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що останнім була висловлена згода на проведення огляду на стан сп`яніння в медичному закладі. При цьому ОСОБА_1 намагався надати пояснення працівникам поліції, однак останні не дали йому змоги надати будь - які пояснення та вимкнули відео фіксацію. В подальшому відеозапис переривається та з наступного файлу відеозапису вбачається, що на пропозицію працівника поліції ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. При цьому, з даного відеозапису неможливо встановити, чи були присутні свідки при відмові ОСОБА_1 від проходження огляду, особи цих свідків та їх кількість також чи бачили вказані свідки обставини, за яких був зупинений автомобіль ОСОБА_1 та чи зупинявся він взагалі.

Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, у ньому зазначені свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Разом з тим, до протоколу долучені письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до яких ОСОБА_1 у їх присутності відмовився від проходження огляду для визначення стану сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» на місці зупинки та у лікаря нарколога в закладі охорони здоров`я, тобто від порядку, яким передбачено огляд особи на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, будь-яких доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, встановлених за допомогою об`єктивних засобів контролю (відеозаписів зроблених за допомогою камер спостереження, нагрудних камер поліцейських або ініціативних записів будь-яких осіб, зроблених із дотриманням вимог закону) матеріали справи не містять.

Також в судовому засіданні не було доведено факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

При цьому суд вважає, що відеозапис з нагрудної камери працівника поліції є неналежним доказом відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки за змістом положень Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 № 1026 ( в подальшому Інструкція 1026) поліцейськими у ході виявлення та фіксації повинна безперервно здійснюватись відеозйомка за допомогою нагрудної камери. Проведення такої відео зйомки є обов`язковим.

На думку суду положення Інструкції 1026 щодо безперервної відеофіксації факту адміністративного правопорушення та вчинених процесуальних дій направлені як на забезпечення законності дій поліцейських, так і на об`єктивне та неупереджене фіксування цього адміністративного правопорушення належними доказами. Між тим із матеріалів справи вбачається, що відеофіксація указаних вище подій поліцейським проводилась не безперервно, а фрагментарно, що ставить під сумнів як висновки поліцейського, так і судді про доведеність зазначених вище обставин.

З метою повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи до суду були викликані поліцейські, які складали протокол про адміністративне правопорушення. Не дивлячись на своєчасне отримання повідомлення про необхідність явки до суду апеляційної інстанції, до суду працівники поліції не з`явились.

Витлумачивши, відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви на користь ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про недоведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та факту його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Неврахування цих обставин призвело до хибних висновків судді про доведеність наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За наявності зазначених вище порушень закону постанова судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 не може визнаватись законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню.

Оскільки зібраними у справі доказами не доведено наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, провадження у цій справі підлягає закриттю із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247 п.1, 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28 грудня 2020 рокущодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька