П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2021 року м. Київ

Справа № 369/16548/20

Провадження: № 33/824/1943/2021

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Невідома Т.О.,

за участі ОСОБА_1 та його адвоката Нагорного Олександра Володимировича

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Нагорного Олександра Володимировича в інтересах ОСОБА_1

на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 лютого 2021 року, винесену під головуванням судді Горбатовської С.А.,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а :

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 400 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий у розмірі 454 грн.

Не погодившись із таким судовим рішенням, 23 березня 2021 року адвокат Нагорний О.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не дотримання вимог щодо всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, просив скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 лютого 2021 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилався на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП не доведена, оскільки будь-яких даних, що ОСОБА_1 вживав після зупинки автомобіля алкогольні напої немає. Окрім того, з пояснень правопорушника встановлено, що 16 грудня 2020 року з місця дорожньо-транспортної пригоди він не втікав, після ДТП алкоголь не вживав. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №177417 від 16 грудня 2020 року, ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не мав, що також підтверджується поясненнями свідків. Також вказував, що у відповідності до вимог п. 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (надалі Інструкції) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Подана апеляційна скарга містить також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтоване тим, що судом першої інстанції не було повідомлено відповідача про день, час та місце розгляду справи, не зважаючи на подане ним, адвокатом, клопотання про перенесення судового засідання та виклик свідків.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд виходить з наступного.

З матеріалів справи убачається, що розгляд справи судом першої інстанції було призначено на 25.01.2021 року.

25.01.2021 року судове засідання було відкладено на 08.02.2021 року за клопотанням ОСОБА_1

08 лютого 2021 року адвокатом Бень І. в інтересах ОСОБА_1 було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та перенесення судового засідання.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 лютого 2021 року об`єднано справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП, в одне провадження, об`єднаному провадженню присвоєно номер № 369/16548/20.

По суті справу судом першої інстанції було розглянуто 15 лютого 2021 року, однак, відомостей про повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи в цей день в матеріалах справи немає.

Відповідно ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, а згідно ст.248 цього Кодексу розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і судом, який розглядає справу, що також не дотримано суддею суду першої інстанції і відповідно унеможливлювало судовий розгляд справи.

Така загальна (основна) засада (принцип) судочинства як рівність всіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в ч. 1 ст. 55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного ч. 1 ст. 24 Основного Закону, і стосується, зокрема, сфери судочинства. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав (ст. 129 Конституції України, розділ I ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

Отже, присутність особи, яка має право брати безпосередньо участь і виступати в суді, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, у передбачений законом строк і порядок оскаржити постанову по справі, є невід`ємним правом (правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції), а для суддів усіх інстанції - важливим елементом законного і справедливого правосуддя.

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (рішення ЄСПЛ у справах «Домбо Бехер Б.В. проти Нідерландів» (Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands) від 27.10.1993, заява № 14448/88, п. 33); «Анкерль проти Швейцарії» (Ankerl v. Switzerland) від 23.10.1996 р., заява № 17748/91, п. 38).

Ураховуючи те, що судом першої інстанції дану справу розглянуто за відсутності ОСОБА_1 , якого не було належним чином повідомлено про день, час та місце проведення судового засідання, приходжу до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 лютого 2021 року пропущений з поважних причини, а тому клопотання адвоката Нагорного О.В. в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його адвоката Нагорного О.В., дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Згідно протоколів про адміністративні правопорушення, 16 грудня 2020 року близько10 години 30 хвилин, в Київській області, Києво-Святошинському районі, в смт. Чабани, по вул. Машинобудівників, 26, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes-BenzSprinter 316 д.н.з. НОМЕР_1 , був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував безпечної дистанції і бокового інтервалута допустив зіткнення з транспортним засобом FIAT д.н.з. НОМЕР_2 , транспортним засобом Lexusд.н.з. НОМЕР_3 , транспортним засобом SUZUKIд.н.з. НОМЕР_4 , які були припарковані. Внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Після скоєння ДТП водій ОСОБА_1 залишив місце події до приїзду працівників поліції.

Тим самим, водій ОСОБА_1 порушив п. 2.3Б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та п. 2.10 А Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

16 грудня 2020 року близько 11 години 30 хвилин, в Київській області, Києво-Святошинському районі, в смт. Чабани, по вул. Машинобудівників, 4Б, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes-BenzSprinter 316д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем PEUGEOTд.н.з. НОМЕР_5 ., внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Водій ОСОБА_1 порушив п. 2.3Б, 12.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Окрім того, 16 грудня 2020 року близько 10 години 30 хвилин, в Київській області, Києво-Святошинському районі, в смт. Чабани, по вул. Машинобудівників, водій ОСОБА_1 вживав алкоголь після ДТП з його участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Водій ОСОБА_1 порушив п. 2.10є Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя місцевого суду визнав доведеним факт вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП, за вказаних у протоколах обставин, наданих учасниками справи пояснень та наданого суду відеозапису пригоди, та в межах санкцій статтей визначив розмір стягненнявідповідно до вимог ст.36 КУпАП.

За змістом ст.ст. 245, 252 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність водія транспортного засобу за вживання після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду передбачена ч. 4 ст. 130 КУпАП.

У відповідності до вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 16 грудня 2020 року о 10 год 30 хв. в смт Чабани по вул. Машинобудівників водій ОСОБА_1 вживав алкоголь після дорожньо-транспорної пригоди з його участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

З наявних в матеріалах справи пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 убачається, що 16.12.2020 року о 21:35 годині в смт Чабани по вул. Машинобудівників, 6-Д, вони, свідки, були присутніми при проходженні алкотестера «Драгер» громадянином ОСОБА_1 , від проходження якого останній відмовився.

Тобто, вказані пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 засвідчують лише факт відмови ОСОБА_1 від проходження алкотестеру «Драгер», а не факт вживання останнім алкоголю.

Окрім протоколу про адміністративне правопорушення, доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, та доказів, що водій ОСОБА_1 взагалі перебував у стані алкогольного сп`яніння в матеріалах справи немає.

До матеріалів справи не долучено направлення для проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , у протоколі не зазначено які ознаки алкогольного сп`яніння мав ОСОБА_1 , а тому, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП не доведена, а відтак висновки суду першої інстанції про зворотнє є помилковими.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Ураховуючи наведене, слід зробити висновок, що суддя районного суду не звернув уваги на неповноту даних та неправильність оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення працівниками поліції, неповно дослідив усі обставини у справі, та, як наслідок, дійшов передчасного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Також, слід відмітити, що згідно положень КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому,суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії»), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими, а відтак постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 лютого 2021 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі ст. 247 КУпАП.

Оскільки постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 лютого 2021 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст 124, 122-4 КУпАП не оскаржується, ОСОБА_1 вчинення даних правопорушень за викладених обставин не оспорюється, вважаю, що відповідно до вимог ст. 36 КУпАП стосовно ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

За наведених підстав, постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 лютого 2021 року підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

Поновити адвокату Нагорному Олександру Володимировичу в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 лютого 2021 року.

Апеляційну скаргу адвоката Нагорного Олександра Володимировича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 лютого 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Невідома