Справа №461/1556/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2021 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю захисника Олешка Т.О., розглянувши в судовому засіданні матеріали адміністративної справи, які надійшли з Управління патрульної поліції у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

19.02.2021 о 20 годині 00 хвилин у м. Львові на перехресті вул. А, Гнатюка, 11 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mersedes-Benz ML350 д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager №0243 у присутності двох свідків (результат тесту 4,35 проміле) тест №2290 від 19.02.2021 року.

ОСОБА_1 в судовому засіданні факт правопорушення заперечив, подав письмові пояснення, у яких вказав, що 19.02.2021 року о 20 годині 00 хвилин транспортним засобом Mersedes-Benz ML350 д.н.з. НОМЕР_1 він не керував. У цей день він дійсно вживав алкоголь, однак за кермом знаходився директор компанії, у якій він працює ОСОБА_2 . Коли ОСОБА_2 припарював автомобіль на вул. Гнатюка, а він залишився в авто до нього підійшли поліцейські та запропонували пройти тест на визначення стану алкогольного сп`яніння. Наміру керувати автомобілем він не мав, тому вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні показав, що є директором компанії де працює ОСОБА_1 19.02.2021 року він разом з ОСОБА_1 повертались з м. Івано-Франківська. За кермом автомобіля Mersedes-Benz ML350 д.н.з. НОМЕР_1 знаходився він, оскільки ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння і за кермо не сідав. Біля 20 години 00 хвилин він припарював авто та домовився з ОСОБА_1 , що зараз приїде їх знайомий, щоб відвезти ОСОБА_1 додому. У той час ОСОБА_1 залишався на пасажирському сидінні.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_1 19.02.2021 року дзвонив до нього, щоб він забрав його додому. Сказав, що його ( ОСОБА_1 ) підвезуть до готелю. Вони зустрілись біля мийки на пр. Чорновола, куди ОСОБА_1 приїхав як пасажир. Це було близько 23 години 00 хвилин.

З 01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII(далі Закон №2617-VIII). Підпунктом 4 пункту 1 розділу І Закону №2617-VIII ст.130 КУпАП викладена в новій редакції, якою виключена відповідальність водіїв за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі відповідальність водіїв транспортних засобів).

Разом з цим, підпунктом 171 пункту 2 розділу І Закону №2617-VIII Кримінальний кодекс України (далі КК) доповнений статтею 286-1, якою встановлена кримінальна відповідальність водіїв транспортних засобів. У зв`язку з тим, що відповідальність водіїв транспортних засобів, по суті, була криміналізована та передбачена можливість застосування кримінального покарання, а також у зв`язку з тим, що санкція за таке порушення була підвищена (збільшений розмір штрафу та строк додаткового покарання), то відповідальність водіїв транспортних засобів посилена.

Незважаючи, що Закон №2617-VIII набрав чинності з 01 липня 2020 року, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень»» від 17 червня 2020 року №720-IX (далі Закон №720-IX) (розділ ІІ) передбачений особливий порядок набрання ним чинності, тобто з дня набрання чинності Законом №2617-VIII, Закон №720-IX все ж набрав чинності в силу п.4 Указу Президента України від 10 червня 1997 року з дня його опублікування в офіційному друкованому виданні, а саме у газеті «Голос України» за №110 від 03 липня 2020 року.

Вказаним Законом №720-IX були внесені зміни до Закону від №2617-VIII. Зокрема, відповідно до абз.6 п/п.2 п.117 розділу І Закону від №720-IX п/п.171 п.2 розділу І Закону №2617-VIII, яким КК доповнений новою статтею 286-1, виключений. Також, відповідно до абз.1 п/п.1 п.117 розділу І Закону №720-IX виключений п/п. 4 п.1 розділу І Закону №2617-VIII, яким ст. 130 КУпАП викладена в новій редакції та з якої виключена відповідальність водіїв транспортних засобів.

Таким чином, з 03 липня 2020 року ст.130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом №2617-VIII.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з п. 4 розділу І Інструкції, є : наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (п. 12 розділу ІІ Інструкції). Відповідно до п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п. 6 Розділу ІІ Наказу № 1452/735 від 09 листопада 2015 року «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад вказаного вище адміністративного правопорушення, що підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №196884 від 19.02.2021 року;

- долученим до протоколу відеозаписом, на якому зафіксовано факти проходження огляду на стан сп`яніння та складання протоколу;

- результатами газоаналізатора Drager №0243 у присутності двох свідків (результат тесту 4,35 проміле) тест №2290 від 19.02.2021 року;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, за результатами якого проба тесту Драгер позитивна;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ;

- рапортами працівників поліції.

Вказані докази спростовують твердження сторони захисту щодо не керування ОСОБА_1 транспортним засобом, адже останній погодився пройти тест на стан сп`яніння, а відеоматеріали фіксують як працівник поліції повідомляє, що транспортний засіб зупинений під час руху назад і на них відсутній ОСОБА_2 .

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена повністю.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП (в редакції чинній на момент вчинення правопорушення), керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Беручи до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Крім того, ст.40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Так, згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому з особи яка притягається до відповідальності на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 454,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 130, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 454 гривні 00 копійок судового збору.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Стрельбицький В.В.