Справа № 438/204/21
Номер провадження 3/438/163/2021
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 квітня 2021 р. суддя Бориславського міського суду Львівської області Слиш А.Т., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, гр. України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Андренко В.І.,-

в с т а н о в и в:

01 лютого 2021 року о 00 год. 48 хв. ОСОБА_1 в смт. Східниця по вул. Шевченка в напрямку вул. Золота Баня, керував автомобілем Opel Vivaro д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Стан алкогольного сп`яніння, підтверджується висновком лікаря №8 від 01.02.2021р., чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні не визнав, пояснив, що 01 лютого 2021 року в смт. Східниця у зазначену у протоколі місці та часі вчинення автомобілем не керував, хоча не заперечує що вживав напередодні спиртні напої. Зазначеним автомобілем керував брат дружини ОСОБА_2 .

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Андренко В.І. у судовому засіданні просить провадження у даній справі закрити у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення. Пояснив, що працівники поліції безпідставно звинуватили ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, останній не керував транспортним засобом; був пасажиром. Докази про керування ОСОБА_1 автомобілем у матеріалах справи відсутні. В подальшому захисником подано суду клопотання про визнання неналежним доказом протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №105853 від 01 лютого 2021 року, оскільки останній складений з губим порушенням і який суперечить вимогам закону. Також просив визнати недопустимим доказом відеозаписи з нагрудної камери інспектора, оскільки останні не є безперервними і не відображають відомостей про вчинення правопорушення та недопустимим доказом відеозаписи, наданими суду інспектором поліції ОСОБА_3 , під час допиту його в якості свідка, оскільки з даних відеозаписів неможливо встановити особу яка вийшла з автомобіля, марка, колір та державний номер авто, та з ким спілкуються працівники поліції.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_2 показав у судовому засіданні, що 01 лютого 2021 року близько 00 год. 45 хв. в смт. Східниця керував автомобілем Opel Vivaro д.н.з. НОМЕР_1 . У свідка наявний другий комплект ключів від даного автомобіля. Свідок являється братом дружини ОСОБА_1 . Цього дня, свідок на прохання ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Vivaro д.н.з. НОМЕР_1 . На заправці в смт.Східниця підібрав знайомого ОСОБА_4 та знайомих дівчат та разом з ними доїхав до вул.Золота Баня у смт.Східниця, керуючи транспортним засобом, після чого вийшов з автомобіля та пішов додому до дружини. В автомобілі залишились ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та двоє дівчат. Свідок стверджує, що під час керування ним транспортним засобом поліцейські не зупиняли транспортний засіб за його керуванням. Свідок також не був присутнім під час проведення освідування поліцейськими на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_4 надав суду аналогічні показання свідка ОСОБА_2 . Зокрема показав, що близько опівночі на 01 лютого 2021 року перебував на заправці у смт.Східниця. На його прохання водій ОСОБА_2 підвіз свідка та двох дівчат в центр смт.Східниця. За кермом був саме ОСОБА_2 , ОСОБА_1 перебував на пасажирському сидінні, автомобілем не керував. Свідок був присутнім коли до ОСОБА_1 підійшли поліцейські та пропонували останньому пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння. Проте ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, відповідно відмовився проходити освідування.

Представник поліції інспектор СРНП відділення №1 ДРРВП ГУ НП у Львівській області Волос А.М. повідомив, що під час його чергування ним отримано повідомлення, що водій автомобіля Opel Vivaro, перебуваючи у нетверезому стані, виїхав із заправки у смт.Східниця. Цей автомобіль їхав назустріч поліцейській машині на вул.Шевченка у смт.Східниця. На вимогу поліцейських про зупинку транспортного засобу, зазначений транспортний засіб повернувши на вул.Золота Баня зупинився. Інспектор також ствердив, що із зупиненого транспортного засобу, саме з місця водія транспортного засобу вийшов саме ОСОБА_1 , пішов по вул.Золота Баня у смт.Східниці проте був відразу затриманий ним та поліцейським ОСОБА_5 . Зазначена обставина стверджується відеозаписом камер зовнішнього спостереження поруч розташованих закладів. У подальшому ОСОБА_1 стверджував що не керував транспортним засобом, чиним супротив законним вимогам поліцейських. Щодо того що відеозапис при оформленні адміністративного правопорушення повинен здійснюватися безперервно, а також те що на відеозаписі є незначна розбіжність у часі, повідомив, що використовує ту техніку, яку йому видають, тому не може сказати, чому година на відео не відповідає фактичній годині вчинення правопорушення.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Андренко В.І. свідків, дослідивши докази в справі, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінка доказів відповідно до ст.252 КУпАП відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.1 ст.130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , в порушення п. 29а Правил дорожнього руху, 01 лютого 2021 року о 00 год. 48 хв. керував автомобілем Opel Vivaro д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Стан алкогольного сп`яніння, підтверджується висновком лікаря №8 від 01.02.2021р.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, вчиненому при вище викладених обставинах повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного рішення, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ за 105853 від 01.02.2021 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 в смт. Східниця по вул. Шевченка в напрямку вул. Золота Баня, керував автомобілем Opel Vivaro д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Стан алкогольного сп`яніння, підтверджується висновком лікаря №8 від 01.02.2021р., чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення складений повноважною особою і повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Як вбачається із вищезазначеного протоколу, ОСОБА_1 підписав складений протокол, зазначивши що не згідний з останнім;

постановою інспектора СРПП відділення поліції №1 Дрогобицького РВП ГУНП у Л/о майора поліції Черепущака Р.С. від 01.02.2021 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, зокрема п.2.1 а ПДР, відповідно якого водій водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень;

вина правопорушника підтверджується актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 01.02.2021р., з якого вбачається, що огляд водія проводився за допомогою технічного засобу Алкофор 307 №10471187, встановлено результат: 1,120 % вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі, проведеного на підставі направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з ознаками сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, а також даними висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння за №8 від 01.02.2021 року, виданого ЦМЛ м.Борислава про перебування гр. ОСОБА_1 у стані сп`яніння;

оглянутим в судовому засіданні відеозаписів з камер нагрудного відеореєстратора працівника патрульної поліції, з якого вбачається що ОСОБА_1 не погоджується на проведення огляд на стан алкогольного сп`яніння водія на місці зупинки, оскільки не керував транспортним засобом, проте не заперечує щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі;

оглянутим в судовому засіданні відеозаписів з камер зовнішнього спостереження поруч розташованих закладів, з якого вбачається що 01.02.2021 року у проміжок часу 01 год.27 хв. до 01 год. 37 хв. із зупиненого транспортного засобу, саме автомобіля Opel Vivaro, зокрема із місця водія транспортного засобу вийшла особа, одягнута у штани темного кольору, куртку та кепку чорного кольору та пішла по вул.Золота Баня у смт.Східниця, через короткий проміжок часу була затримана поліцейськими, які під`їхали на службовому автомобілі. Як вбачається із протоколу серії ЛВ №000310 про адміністративне затримання за ч.1 ст.130 КУпАП від 01.02.2021 року та попередньо оглянутого в судовому засіданні відеозаписів з камер нагрудного відеореєстратора працівника патрульної поліції, встановлено, що тимчасово затриманий виявився саме ОСОБА_1 , який одягнутий у сині джинси, чорна курточка, кепка з емблемою «Хрест МНС» чорного кольру.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП. Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають. Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 , а також захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Андренко В.І. на час розгляду суду не надали.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація, на думку суду, не являються сумнівними, узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Невизнання своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 та показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які перебувають у приятельських відносинах з ОСОБА_1 та заперечують факт керування останнім автомобілем за вказаних вище обставин, суд оцінює критично, як спробу ухилитись від притягнення особи до адміністративної відповідальності, їх показання спростовані наведеними вище доводами, зокрема відеозаписів з камер зовнішнього спостереження поруч розташованих закладів з якого вбачається, що свідок ОСОБА_2 був відсутній на місці події, автомобілем керував саме ОСОБА_1 і сприймаються судом як лінія захисту з метою ухилитись від адміністративної відповідальності.

Щодо заявленого захисником клопотання про визнання неналежним доказом протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №105853 від 01 лютого 2021 року, визнання недопустимим доказом відеозаписи з нагрудної камери інспектора, а також недопустимим доказом відеозаписи, наданими суду інспектором поліції Волосом А.М., щодо допустимості копії відеозапису як доказу у справі, посилаючись на те, що дана копія не є первинним носієм інформації, не є безперервними і не відображають відомостей про вчинення правопорушення та прецедентну практику щодо недопустимості копії відеозапису як допустимого доказу у справі, слід зазначити наступне.

Діючими нормами КУпАП не обумовлено підстав для визнання доказів недопустимим.

Разом з тим, стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав і основних свобод людини для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, ст.94 КПК України, оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив рішення (вирок, постанову, ухвалу).

Питання про визнання доказів недопустимими вирішується судом під час їх оцінки в нарадчій кімнаті при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.89 КПК України) у кожному конкретному випадку залежно від характеру і наслідків порушень критеріїв допустимості. При цьому оцінка доказів передбачає їх відповідний аналіз у всій сукупності та взаємозв`язку (ст. 94 КПК України).

Висловлюючи свою позицію щодо недопустимості як доказу вище вказаної копії відеозапису захисник посилався на позицію Верховного суду стосовно недопустимості як доказу запису, що наданий не на первинному носії, при цьому не виказував сумнівів у дійсності запису та його відповідності оригіналу, можливого спотворення чи будь-якого іншого втручання у здійснений запис.

Проте, зміст відеозаписів узгоджується з іншими доказами у справі.

Звертаю увагу на те, що ВС зауважив, що при визнанні того чи іншого доказу недопустимим, суд має зазначати конкретну норму процесуального закону, порушення якої, з урахуванням наслідків такого порушення та можливістю (неможливістю) їх усунення, дає підстави дійти висновку щодо недопустимості того чи іншого доказу.

Нормативно-правовим актом, що регулює порядок застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів є Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, що затверджена наказом МВС України 18.12.2018№ 1026та зареєстрована Мінюстом 11.01.2019 р. За № 28/32999.

Відповідно п. 1 ч. 2 Розділу І Інструкції, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Відповідно до пунктів 6-9 розділу вище вказаної Інструкції, дозвіл на копіювання та видачу відеозаписів надається відповідальній особі виключно за рішенням керівника цього органу, підрозділу поліції.

Відеозаписи працівникам органу, підрозділу поліції видаються в тому вигляді, в якому вони були збережені на док-станції, без коригування. Перегляд, аналіз відезапису здійснюється працівником поліції, якому він виданий у встановленому цією Інструкцією порядку для виконання, покладених на нього завдань в межах його повноважень.

Тобто передбачена відповідна процедура перенесення інформації з програмно-апаратного комплексу, призначеного для зберігання цифрової відеоінформації.

Будь-яких порушень правил застосування поліцейськими технічних приладів, що мають функцію відеозапису, не встановлено.

За наведеного, з урахуванням положень ст.252 КУпАП, суд не вбачає підстав, з яких даний доказ має ознаки недопустимого.

Щодо заперечень захисника та визнання недопустимості копії відеозапису як доказу у справі наданим у судовому засіданні капітаном поліції Волос А.М., посилаючись на те, що суд не правомірно викликав та допитав в якості свідка капітана поліції ОСОБА_3 , який складав спірний протокол, суд зазначає що дійсно не вправі у підтвердження вини правопорушника приймати покази зацікавленої особи.

Разом з тим, у судовому засіданні інспектором Волосом А.М. представлено додаткові докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 , зокрема відеозапис відеозаписів з камер зовнішнього спостереження поруч розташованих закладів, якими підтверджується саме факт керування особою транспортним засобом, що прямо не заборонено діючими нормами КУпАП, а також кримінально-процесуальним законодавством України.

Наведені докази (протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис подій) не містять розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи.

За вказаних обставин, суд вважає, що засада змагальності сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів, рівно як і засада забезпечення права на захист оговорена ст. 129 Конституції України дотримана під час розгляду даної справи.

Щодо визнання неналежним доказом протокол серії ОБ за 105853 від 01.02.2021 року, слід зазначити наступне.

Статтею 87 КПК України, визначено саме поняття недопустимість доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Захисник, звертаючись до суду із клопотанням про визнання «неналежним доказом» не зазначив в чому саме були порушені права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Твердження захисника, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його право та обов`язки, передбачені ст.62 Конституції України спростовуються особистим підписом в протоколі серії ОБ за 105853 від 01.02.2021 року особи правопорушника, де зазначено, що йому роз`яснено ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Крім цього, відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП. Відповідно до п. 2 розділу II Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі за змістом - Інструкція 2), особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу. ОСОБА_1 таким правом скористався, протокол підписав, надав пояснення в яких зазначив « не згідний у суді вому засіданні». Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 , як зазначено вище, зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) суду не надано.

Вважаю за необхідне визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його вини та особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також наслідки вчиненого ним правопорушення, ставлення його до скоєного, вважаю за необхідне застосувати відносно нього адміністративне стягнення у виді накладання адміністративного штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» Судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Судом не встановлені обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника.

Крім того, відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, яка притягається до адміністративного відповідальності підлягає стягненню судовий збір.

Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється Законом України «Про судовий збір». Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 34, 40-1, 122-4, 124, 130, 251, 252, 256, 266, 283-285 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, гр. України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки невідомий, винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та застосовувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, гр. України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки невідомий, судовий збір на користь держави в розмірі 454 гривень.

На підставі ч.1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постановине пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати накладеного штрафу впродовж 15 діб з моменту отримання постанови, у порядку примусового виконання постанови стягнути подвійний розмір штрафу в розмірі 20400 (двадцять тисяч чотириста) грн.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Бориславський міський суд Львівської області.

Суддя: А.Т. Слиш