Справа № 496/995/21
Провадження № 3/496/758/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П., розглянувши матеріали, які надійшли від 1-го взводу 2-ої роти 1-го батальйону полку Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

22 лютого 2021 року о 23-00 годин в Одеській області, Біляївському районі на автошляху М-05, 450 км. + 400 м., ОСОБА_2 , керував автомобілем марки «BMW» державний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, тремтіння пальців рук, не реагування зіниць очей на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_2 у судові засідання, що були призначені на 19 березня 2021 року та 12 квітня 2021 року не з`явився. Однак, згідно з роздруківки офіційного сайту Укрпошти, вбачається, що судова повістка була надіслана ОСОБА_2 , але згідно поштового повідомлення за штрих-кодом № 798 від 18 березня 2021 знаходиться в статусі «надходження на сортувальний центр», згідно конверту та поштового повідомлення від 02 квітня 2021 року, яке було повернуто до суду, зазначено, що «адресат відсутній за вказаною адресою».

Суд, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, суд вжив всіх заходів для повідомлення правопорушника та дотримання ст. 268 КУпАП.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 своїми діями скоїв правопорушення передбачене ч. 2 ст. 130 КпАП України, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинення порушення повторно протягом року з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, що підтверджується наданими суду матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 076832 від 22 лютого 2021 року, письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , відеозаписом, довідкою про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідно до постанови суду від 20.01.2021 р.

Правилами дорожнього руху України встановлено, що водій, це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

У довідці ст. інспектора з ОД ВАП УПП в Одеській області О. Сидоренко, зазначено, що ОСОБА_2 протягом року, а саме 20 січня 2021 року притягувався за ч. 1 ст. 130 КУпАП постанова Ленінського районного суду м. Миколаєва (справа № 489/5561/20) без позбавлення права керування зі штрафом 10200 гривень, посвідчення водія не отримував.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 посвідчення водія не отримував, тому суд відносить його до категорії інших осіб.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 2 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції -вчинене повторне протягом року.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Отже, диспозиція частини 2 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність інших осіб за повторне вчинене протягом року у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому суд дійшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_5 .

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вирішуючи питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, суд у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, рівень небезпеки, дані про особу правопорушника, який не працює, посвідчення водія не отримував, ступінь вини, майновий стан. Обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Згідно ст. 28 КУпАП, оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилученні за рішенням суду і наступній реалізації з передачею вирученої суми колишньому власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета.

Відповідно до п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суд не вправі застосовувати оплатне вилучення транспортного засобу у відношенні особи, яка скоїла відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі. Так відповідно до протоколу автомобіль не належить ОСОБА_5 .

Крім того, суд не може застосувати до ОСОБА_2 стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, оскільки згідно матеріалів справи ОСОБА_2 посвідчення водія не отримував.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_2 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності із накладенням адміністративного стягнення в межах санкції, встановленої за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 8, 23, 24, 30, 33, 40-1, 130, 221, 283, 284 КпАП України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 гривень без позбавленням права керування транспортними засобами, без вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 гривень.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя О.П. Галич