Справа № 364/341/21
Провадження № 3/364/126/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2021 р. суддя Володарського районного суду Київської області Макаренко Л. А., розглянувши об`єднані постановою суду від 26.04.2021 р. три адміністративні матеріали, що надійшли 26.04.2021 р. від Відділення поліції № 4 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області (далі ВП № 4 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області) зі складеними згідно з вимогами статей 255, 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) протоколами про адміністративні правопорушення від 21.04.2021 р. серії АПР18 № 511222, № 511223, № 511224 відносно притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , не працює,

за вчинення трьох адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Згідно з відомостями зазначених протоколів про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 16.04.2021 р. о 17:30 год., перебуваючи в АДРЕСА_2 ), вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої співмешканки ОСОБА_2 .

Крім того, ОСОБА_1 18.04.2021 р. о 13:50 год., перебуваючи за названою вище адресою в с. Рубченки, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої співмешканки ОСОБА_2 .

Також ОСОБА_1 18.04.2021 р. о 18:50 год., перебуваючи за тією ж самою адресою в с. Рубченки, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої співмешканки ОСОБА_2 , вчинивши, як зазначено в згаданих протоколах, відповідно три адміністративні правопорушення, кожне з яких кваліфіковане за частиною другою статті 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні 26.04.2021 р. ОСОБА_1 свою вину не визнав, пояснивши, що 16.04.2021 р. ОСОБА_2 попросила його сходити в магазин, де він трохи затримався, зустрівши знайомих, на ґрунті цього між ними сталася сварка, але насильства він відносно ОСОБА_2 не вчиняв. Події 18.04.2021 р. пояснює так, що вдень вони посварились між собою, можливо, він шарпав колишню співмешканку за одяг, точно події не пам`ятає, а щодо ситуації, що сталась ввечері, пояснив, що жодного скандалу не було, він просто прийшов до будинку потерпілої, але вона навіть не вийшла. Щодо принесеної сокири пояснив, що взяв у знайомого, якому допомагав рубати дрова, залишив у дворі ОСОБА_2 , оскільки їй треба теж нарубати дров, але потерпілу тоді не бачив. На тепер вони проживають окремо, стосунки між ними припинені.

Потерпіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у судовому засіданні надала суду пояснення, згідно з якими, що 16.04.2021 р. вони з ОСОБА_1 скандалили між собою, а 18.04.2021 р. вдень ОСОБА_1 душив її, що бачив сусід (прізвище та інші відомості суду не повідомлялося, в протоколі ці дані також відсутні), ввечері названого дня вона була у сусідки, побачила, що ОСОБА_1 приніс додому сокиру і залишив на подвір`ї, тому злякалась і викликала поліцію. Також ОСОБА_2 підтвердила припинення стосунків з ОСОБА_1 .

Прокурор, залучений до справи з огляду на рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 р. у справі «Карелін проти Росії» щодо визнання порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині неупередженості суду через відсутність сторони звинувачення у справі про адміністративне правопорушення, не з`явився.

Заслухавши учасників справи, дослідивши відомості, викладені в зазначених протоколах і доданих до них матеріалах, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (статті 252 КУпАП), вирішуючи справу, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

За визначенням пункту 3 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з пунктом 14 частини першої статті 1 названого Закону України психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Разом з тим, суд бере до уваги, що за визначенням статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, насамперед, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного Суду від 15.03.2019 р. у справі № 204/2352/16-а).

При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина друга статті 251 КУпАП).

Також судами вищих інстанцій неодноразово зверталася увага на те, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення, тому як і у кримінальному провадженні суд у справах про адміністративні правопорушення повинен бути неупередженим і безстороннім, а відтак не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу, самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, а судовий розгляд повинен провадитися виключно в межах обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Недотримання таких засад означатиме неминуче перебирання судом на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що в свою чергу є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 09.06.2011 р. у справі «Лучанінова проти України», заява № 16347/02, від 30.05.2013 р. у справі «Малофєєва проти Росії», заява №36673/04, від 20.09.2016 р. у справі «Карелін проти Росії», заява № 926/08, стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», постанови Київського апеляційного суду від 24.12.2019 р. у справі № 761/26744/19, від 23.09.2019 р. у справі № 753/9705/19 та інші, які є остаточними в подібній категорії справ).

З матеріалів справи та показань ОСОБА_1 і ОСОБА_2 судом встановлено, що між ними 16.04.2021 р. та 18.04.2021 р. відбулись словесні сварки, у зв`язку з цим остання виклика поліцію, також викликала поліцію навіть за відсутності сварки і конфлікту з ОСОБА_1 , лише через побоювання, що такий конфлікт може статися. Факти виклику ОСОБА_2 поліції підтверджено доданими до протоколів рапортами про такий виклик, що зареєстровані 16.04.2021 р. за № 773, 18.04.2021 р. за № 784 і за № 788. Також до матеріалів справи додано заяви ОСОБА_2 від 16.04.2021 р. та 18.04.2021 р. про притягнення до відповідальності колишнього співмешканця, терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_1 від 18.04.2021 р. серії АА № 020758 зі строком дії 4 (чотири) доби з 16:00 год. 18.04.2021 р. до 16:00 год. 22.04.2021 р. та із зобов`язанням залишити місце проживання, хоча за показаннями учасників справи ОСОБА_1 на цей час він вже не проживав з ОСОБА_2 . Крім того, до справи додано довідку Комунального некомерційного підприємства Володарської селищної ради «Володарська лікарня» від 18.04.2021 р. № 567 про огляд ОСОБА_1 черговим лікарем та акт названого закладу про медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.04.2021 р. № 9, результат обстеження ОСОБА_1 , проведеного 18.04.2021 р. о 21:10 год. 1,6 ‰, алкогольне сп`яніння.

Водночас у згаданих протоколах не зазначено жодних дій ОСОБА_1 , з яких можна було встановити, в чому саме полягало вчинене ним насильство психологічного характеру, що складають ознаки такої форми домашнього насильства, визначені у частині першій статті 173-2 КУпАП та пункті 14 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а також на підтверджено винуватості особи суду не надано жодних доказів, не встановлено ймовірних свідків тощо, а покази показання самих учасників справи суперечливі, при цьому потерпіла ОСОБА_2 в суді зазначила, що викликала поліцію, навіть коли конфлікту з ОСОБА_1 , оскільки припускала, що той може вчинити відносно неї насильство.

Крім того, кваліфікуючи дії ОСОБА_1 за частиною другою статті 173-2 КУпАП, в протоколах не зазначено, за якою кваліфікуючою ознакою здійснено таку кваліфікацію його дій. До протоколів також не додано копії жодної постанови суду про притягнення ОСОБА_1 протягом року до відповідальності та накладення адміністративного стягнення за вчинення одного з порушень, передбачених частиною першою статті 173-2 КУпАП, що є належним і допустимим доказом наявності ознаки повторності такого правопорушення. При цьому додані до протоколів довідки про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності суд не вважає допустимим доказом, оскільки вони викладають лише відомості щодо перевірки цієї особи, як зазначено, по обліках органів внутрішніх справ та не містить відомостей відносно результатів розгляду компетентним органом (зокрема, судом) відповідних справ, порушених відносно ОСОБА_1 .

Таким чином, жодних належних і допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 173-2 КУпАП, матеріали справи не містять.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися, зокрема, на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62 Конституції України).

З огляду на усе неведене та відсутність доказів, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 173-2 КУпАП, тому суд за таких обставин вважає, що провадження у цій справі слід закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутності складу названого адміністративного правопорушення, оскільки матеріалами справи не доведено його винуватість у вчиненні цих правопорушень.

Керуючись частиною другою статті 173-2 КУпАП та статтями 7, 9, 245-247, 251, 252, 256, 276, 277, 279, 280, 283, 284, 287-289, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності (за подіями 16.04.2021 р. та 18.04.2021 р. о 13:50 год. і о 18:50 год.) закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 КУпАП.

Копію цієї постанови суду надіслати прокурору та до Відділення поліції № 4 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області до відома.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення зазначеного десятиденного строку, встановленого для її оскарження.

Суддя Л. А. Макаренко

Постанова набрала законної сили з "_____" __________20__ року.