Справа № 643/3262/21
Провадження № 3/643/1448/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2021 року суддя Московського районного суду м. Харкова Горбунова Я.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Харківського районного управління поліції №2 ГУ Національної поліції в Харківській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код ________________, громадянина України, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ,

у скоєні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, складеного 04.02.2021 р. старшим дільничим інспектором Московського ВП ГУНП в Харківській області Сімкіним А.І., ОСОБА_1 04.02.2021 року близько 07 год. 20 хв. за місцем проживання порушив заходи термінового заборонного припису (АА №012204 від 03.02.2021 р.), чим вчинив домашнє насильство.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину визнав.

Представник потерпілої особи ОСОБА_2 - Черних І.О. в судовому засіданні пояснив, що незважаючи на неодноразові звернення до правоохоронних органів потерпілої щодо неправомірних дій її на теперішній час колишнього чоловіка ОСОБА_1 , останній продовжує вчиняти відносно неї психологічний тиск та фізичне насильство.

До матеріалів адміністративного провадежння в якості доказів представник потерпілої надав суду рішення Московського районного судум.Харкова від 12.02.2021 р. про видачу обмежувального припису та відповіді правоохоронних органів на звернення ОСОБА_2 з приводу неправомірних дій ОСОБА_1 .

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини.

Відповідно до термінового заборонного припису Серії АА № 012204, складеного відносно ОСОБА_1 03.02.2021 р. старшим дільничим інспектором Московського ВП ГУНП в Харківській області Сімкіним А.І., останьому заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 10 діб з 18 год.55 хв. 03.02.2021 р. та діє до 18 год.55 хв. 12.02.2021 р. ОСОБА_1 було роз`яснено про притягнення до адміністративної відповідальності за невиконання термінового заборонного припису, зобов`язання повідомити про місце свого тимчасового перебування уповноважений підрозділ Національної поліції України за місцем вчинення домашнього насильства, а також право оскарження даного припису до суду.

При оформленні заборонного припису були оцінені ризики вчинення домашнього насильства відповідно до Порядку проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України та Міністерства внутрішніх справ України № 369/180 від 13.03.2019 р. за відповідною формою та поліцейським уповноваженим встановлений високий рівень небезпеки вчинення домашнього насильства, що відповідно до п.7 зазначеного Положення зобов`язує поліцейського винести терміновий заборонний припис стосовно кривдника.

Правом на оскарження припису ОСОБА_1 не скористався, копії заборонного припису отримали ОСОБА_1 та постаждала особа ОСОБА_2 .

Незважаючи на даний припис ОСОБА_1 порушив обмежувальні заходи, які були застосовані до нього, та продовжив спроби спікування з потерпілою в актиний спосіб із застосуванням психичного тиску та фізичного насильства.

Так, 04.02.2021 р. ОСОБА_2 звернулась до відділу поліції із заявою про те, що її чоловік, з яким вона знаходиться на стадії розлучення, прийшов за місцем мешкання у стані алкогольного спяніння, поводився агресивно у присутності малолітньої дитини, застосував фізичне насильство до потерпілої. За результатом даного звернення патрульний підрозділ приїхав за місцем мешкання заявниці, де складено було відповідні рапорти та відібрані пояснення, в яких ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_1 ображав її, висловлювався незензурною лайкою, погрожував фізичною расправою та наніс декілька ударів їй по голові.

До протоколу про адміністративне правопорушення додана копія постанови Московського районного суду м.Харкова від 02.10.2020 р, за якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.40 коп.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 173-2 КУпАП, а саме, невиконання термінового заборонного припису, вчинене особою, яка протягом року була піддана адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою ст. 173-2 КУпАП.

При цьому, суд зазначає, що формулювання фабули адміністративного правопорушення у протоколі не є коректним, оскільки вчинення домашнього насильства, утворює окремий склад адміністративного правопорушення і не співпадає за істотними ознаками та своєю суттю із складом правопорушення, яке є предметом розгляду за даним протоколом, а саме, невиконання термінового заборонного припису.

Згідно ч. 2 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а саме вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно з приписами ст. 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Стаття 28 Конституції України декларує право кожного на повагу до його гідності. В цій нормі також зазначено, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні по справі "Опуз проти Туреччини" (Opuz v. Turkey) no. 33401/02 від 09.09.2009 р. Європейський суд прийшов до висновку, що насильство в сім`ї не є приватною чи сімейною справою, але є проблемою, яка зачіпає суспільні інтереси, що в свою чергу вимагає ефективних дій з боку держави. Суд також зазначив, що недостатньо мати закони щодо протидії домашньому насильству, більш важливішим є наявність ефективних механізмів їхньої реалізації.

Ефективність мехінізму більш всього виявляється у практичному застосуванні норми права, виборі ефективної міри відповідальності та невідворотності настання відповідальності.

Факт вчинення правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 150910 від 04.02.2021 року, рапортом, письмовими поясненнями, постановою Московського районного суду м. Харкова від 02.10.2020 р., терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА №012204 від 03.02.2021 р.

При накладенні стягнення суд відповідно до ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.

З матеріалів справи вбачається, що за рішенням Московського районного суду м.Харкова від 12.02.2021 р. був виданий обмежувальний припис, яким заборонено ОСОБА_1 перебувати в місці проживання ОСОБА_2 , особисто і через третіх осіб, розшукувати постраждалу особу ОСОБА_2 , переслідувати її, вести з нею листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто.

В зазначеному рішенні встановлено, ОСОБА_1 як до винесення заборонного припису так і після складання протоколу про порушнення встановлених даним приписом обмежень приходив до офісу, де працює ОСОБА_3 , та за місцем мешкання останьої, та в порушення встановлених обмежень вчиняв дії, які кваліфіковані як домашнє насильство, в наслідок чого ОСОБА_4 вимушена була покинути з малолітньою особою місце реєстрації та переїхати до іншого житла.

На думку суду, зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 не змінює поведінку після застосування до нього різних заходів впливу, в зв`язку з чим потребує більш суворого адміністративного стягнення, ніж штраф, у вигляді громадських робіт.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення у вигляді сорока годин громадських робіт

Стягнути зі ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень 00 коп.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через місцевий суд Московського району м. Харкова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Я.М. Горбунова