Справа № 351/2222/20
Провадження № 33/4808/190/21
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Крилюк М. І.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Васютина Михайла Васильовича, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 02.03.2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Цією ж постановою стягнуто судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає постанову суду безпідставною, оскільки належних та допустимих доказів перебування його за кермом у стані алкогольного сп`яніння матеріали провадження не містять. Свої доводи обґрунтовує тим, що він вживає ліки, що, на його думку ймовірно й могло спровокувати перебування в його крові вмісту алкоголю. Стверджує, що про цей факт ним було наголошено як працівникам поліції, так й засвідчено в поясненнях у протоколі. Наголошує на безпідставності висновків суду першої інстанції в частині затягування ним судового розгляду, оскільки він та його захисник з`являвся на кожну вимогу суду, коли справа перебувала в провадженні Снятинського районного суду Івано-Франківської області. Звертає увагу на те, що судовий виклик про явку в Косівський районний суд Івано-Франківської області він отримав 02.03.2021 року о 17-00 год., внаслідок відправлення її судом лише 27.02.2021 року. Вважає, що розгляд справи у його відсутність грубо порушує його конституційне право на участь у справі. Вказує на те, що свідків на момент складання протоколу та застосування щодо нього алкотесту не було, їх було запрошено після складання протоколу. Звертає увагу, що протокол підписаний особою жіночої статі, в той час як безпосередньо протокол був складений працівником поліції чоловічої статі. Вважає протокол про адміністративне правопорушення неналежним та недопустимим доказом. Просить викликати свідків.

З постанови суду вбачається, що 08.12.2020 року о 23-45 год. ОСОБА_1 в смт.Заболотів по вул. Запручна, буд. 6 «А» Снятинського району Івано-Франківської області керував транспортним засобом марки «MERSEDES-BENZ C180» н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України та притягнений до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання з`явились: особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , якому роз`яснені права, передбаченні ст. 268 КУпАП; захисник Васютин М.В., якому роз`ясненні права, передбачені ст. 271 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду:

- ОСОБА_1 та його захисник Васютин М.В. підтримали доводи апеляційної скарги, просили провадження по справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, виходячи з наступного.

Дослідивши наявні докази доходжу висновку, що суддя суду першої інстанції знехтував приписами закону, та у порушення вимог ст. 268 КУпАП, розглянув справу у відсутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності з посиланням на належне сповіщення, що суперечить наявним у справі доказами.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що справа надійшла в провадження Косівського районного суду Івано-Франківської області 23.02.2021 року та була призначена до судового розгляду на 02.03.2021 року о 10-00 годині (а.п. 28-32).

Між тим, жодного доказу про отримання ОСОБА_1 повідомлення про виклик до суду на вказаний час, матеріали провадження не містять.

Сам факт наявності в матеріалах провадження відомостей про направлення на ім`я ОСОБА_1 повістки про виклик, не є тим доказом, в розумінні ст. 268 КУпАП, що свідчить про належне сповіщення останнього.

Відповідно до роздруківки з офіційного сайту поштового зв`язку «Укрпошта», повідомлення про вручення судової повістки, ОСОБА_1 отримав 02.03.2021 року.

В апеляційній скарзі апелянт повідомив, що він отримав повістку в день судового розгляду але після часу проведення судового засідання, а саме 02.03.2021 року о 17-00 год.

Доходжу висновку, що пояснення апелянта в цій частині є правдивими, оскільки не спростовуються будь-яким іншим доказом з матеріалів провадження.

За вказаних вище обставин вважаю обґрунтованими доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції права на захист, у зв`язку із чим, постанова суду першої інстанції як незаконна підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Всебічно вивчивши матеріали справи, з урахуванням досліджених доказів, відеозапису, вважаю встановленим, що ОСОБА_1 08.12.2020 року о 23-45 год. в смт. Заболотів по вул. Запручна, буд. 6 «а» Снятинського району Івано-Франківської області керував транспортним засобом марки «MERSEDES-BENZ C180» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України та притягнений до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна,винна (умисна, необережна) дія чи бездіяльність,яка посягає на громадський порядок,власність,права і свободи громадян,на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП України становить керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

Під час апеляційного перегляду справи, ОСОБА_1 наголошував на тому, що він вживав ліки, про що він повідомляв працівникам поліції, а тому, на його думку, є ймовірним, що саме внаслідок цього, показник алкотесту показав вміст алкоголю, в той час як він жодних алкогольних напоїв не вживав.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає як у забороні керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, так й під впливом лікарських препаратів.

В той же час, п. 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція), передбачені чіткі ознаки алкогольного сп`яніння, за наявності яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що водії перебувають у стані сп`яніння.

Так, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляду на стан алкогольного сп`яніння підлягають водії транспортних засобів саме за наявності вказаних ознак.

При дослідженні відеозапису, долученого до матеріалів справи, встановлено, що працівники поліції зупинили транспортний засіб, повідомили причину зупинки, як перевірка законності ввезення транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, відповідно до п.10 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію України», та попросили надати документи на транспортний засіб. Після перевірки документів, працівник поліції пропонує водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній відповідає, що жодних алкогольних засобів він не вживав, між тим згідний пройти огляд. Вбачається як водій самостійно розпаковує герметично запакований мундштук приладу «Драгер» та проходить огляд, результат якого становить 0,81 % (проміле). На запитання працівника поліції чи згідний водій з результатом огляду, останній відповідає, що йому не зрозуміло чому прилад показав перевищену норму. На пропозицію працівника поліції пройти повторний огляд в медичному закладі м. Коломиї, водій перепитує причину, по якій він має їхати до лікарні, на що отримує відповідь внаслідок перебування у стані алкогольного сп`яніння. Після цього вбачається, як працівник поліції неодноразово роз`яснює водієві про те, що показник приладу «Драгер» показав перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, на що останній пропонує працівнику поліції, щоб його відпустили додому, й пропонує за це 100 доларів США. Працівник поліції наголошує на тому, що за це передбачено кримінальну відповідальність, між тим водій наполягає на своїй пропозиції, заплатити 100 доларів США за це непорозуміння, й поїхати додому. Далі працівник поліції попереджає про складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оголошує водієві права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Водій наголошує на тому, що він вживає антибіотики, працівник поліції пропонує останньому свої пояснення викласти у протоколі. Вбачається як працівник поліції відбирає пояснення у двох свідків та складає протокол (а.п. 5).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував обставини, що зафіксовані на відеозапису.

Наведеним відеозаписом спростовуються доводи апелянта про відсутність свідків під час проведення огляду.

Матеріали провадження містять відомості щодо виявлених працівниками поліції ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 , а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці.

До протоколу долучено роздруківку результатів огляду, проведеного поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічного засобу алкотесту «Драгер», підписаних водієм ОСОБА_1 , що свідчить про згоду останнього з результатами огляду 0,81 % (проміле), а також пояснення двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.п. 2-4).

Пояснення вказаних вище свідків об`єктивно узгоджується зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення щодо суті правопорушення.

Матеріали провадження не містять жодних відомостей, з яких би вбачалось, що ОСОБА_1 наполягає на проходженні огляду в медичному закладі охорони здоров`я саме у зв`язку із його незгодою з результатами проведеного огляду.

Сам по собі факт повідомлення водієм ОСОБА_1 працівникам поліції про вживання ним ліків, й засвідчення цього в поясненнях у протоколі, не є безумовним доказом відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за умови погодження з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (у рішенні від 29.06.2007 року по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства»), постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вважаю, що проведення огляду на стан сп`яніння здійснено в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі Порядок).

Відповідно до п. 2.9 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, доходжу висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП доведено поза розумним сумнівом.

Проте, на час прийняття рішення апеляційним судом, строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, сплинув, що відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття справи.

Враховуючи наведене вище вважаю, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, постанову суду скасувати та прийняти нову, якою провадження по справі закрити.

Керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Постанову судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 02.03.2021 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Прийняти нову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження по справі закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло