ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 937/95/21 Головуючий в 1 інст. Сметаніна А.В.
Провадження № 33/807/257/21 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Михайлова Д.О. (в режимі відеоконференції з приміщенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області) за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 1 березня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополя, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, 7 січня 2021 року о 12 год. 55 хв. ОСОБА_1 в м. Мелітополі по бул. 30 річчя Перемоги керував автомобілем ВАЗ 2108, державний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (бліде обличчя, млява мова, зіниці очей не реагують на світло). Від проходження медичного огляду для встановлення стану наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вказує, що протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно нього, містить очевидні відмінності щодо заповнення, зокрема, вказаний протокол заповнювався різними особами, і як він вважає в різний час. Дані обставини помітні навіть не спеціалісту, оскільки заповнені чорнилами синього кольору, що має різний тон (відтінок) та різним почерком.

Зазначає, що обставини, викладені в протоколі, не відповідають фактичним та суперечать іншим доказам, наявних в матеріалах справи, зокрема відеозапису. В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що в нього наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: бліде обличчя, млява мова, зіниці очей не реагують на світло, однак в матеріалах справи докази наявності вищевказаних ознак відсутні.

Крім того вказує, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього, йому не були роз`яснені права, передбачені ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Апелянт зазначає, що в оскаржуваній постанові суд першої інстанції зазначив, що він вже 5 років приймає замісну терапію (це вид лікування опіоїдної залежності), проте такі обставини не відповідають дійсності, оскільки йому по життєво призначено противірусну АРТ терапію. Він хворіє на тяжкі захворювання та щоденно мусить вживати життєво необхідні лікарські засоби. Згідно з інструкцій даних препаратів, не встановлена їх здатність впливати на швидкість реакції при керуванні автотранспортом або іншими механізмами, однак їх вживання призводить до хибного аналізу на вміст наркотичних засобів в організмі.

Зауважує, що в медичному закладі пояснював, що через наявні в нього захворювання та отримані АРТ терапію він не міг надати зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження. Через такі обставини він вимагав в медичному закладі відібрати в нього кров для дослідження, на що медичні працівники ніяк не відреагували.

Вказує, що судом першої інстанції залишено поза увагою наявність свідків у справі про адміністративне правопорушення, оскільки вказані у акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів особи судом не викликались, а тому суд не міг всебічно та повно дослідити фактичні обставини та прийняти справедливе та законне рішення.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Зазначив, що не відмовлявся від проходження огляду. Вказав, що просив відібрати у нього інші аналізи для дослідження. Зауважив, що приймає не замісну терапію, а АРТ терапію.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Михайлов Д.О. у судовому засіданні апеляційного суду підтримав подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Зазначив, що протокол відносно ОСОБА_1 було складено з порушеннями. Вказав, що судом першої інстанції не враховано обставини того, що ОСОБА_1 приймає противірусну терапію. Зауважив, що ОСОБА_1 не мав ефективного захисту.

Вислухавши доводи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та його захисника, перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується: відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 103449 від 7 січня 2021 року, відповідно до якого ОСОБА_1 7 січня 2021 року о 12 год. 55 хв. в м. Мелітополі по вул. 30 річчя Перемоги, керуючи автомобілем ВАЗ2108, державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (бліде обличчя, млява мова, зіниці ока не реагують на світло). Від проходження медичного огляду для встановлення стану наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох лікарів. Від керування відсторонено (а.с. 4); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду за допомогою Drager Alkotest ARAM 3562 в присутності двох свідків (а.с. 5); направленням до Мелітопольського наркодиспансеру на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 7 січня 2021 року, відповідно до якого, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у медичному закладі у повному обсязі (а.с. 6); висновком КНП «Мелітопольський заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 7 січня 2021 року, згідно якого, ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду у повному обсязі (а.с. 7); оглянутим відеозаписом (а.с. 9).

Суд першої інстанції дослідив всі наявні в матеріалах адміністративної справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Що стосується безпосередньо доводів апеляційної скарги, то вважаю, що вони є необґрунтованими з огляду на наступне.

З приводу складання протоколу, який заповнювався різними особами, чорнилами синього кольору, що має різний тон та різним почерком, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Так, протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №103449 складено належною уповноваженою особою. В протоколі викладені повні відомості щодо особи правопорушника, суть правопорушення, обставини, час та місце вчиненого правопорушення, посилання на відповідний пункт ПДР України, який порушено, статтю (частину статті), яка передбачає відповідальність за вчинені дії, посилання на долучені до протоколу докази, дані щодо тимчасово вилучених документів та щодо тимчасово отриманого дозволу на право керування транспортним засобом, підпис поліцейського, який склав протокол, підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Тобто зміст протоколу про адміністративне правопорушення повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Зі змісту вказаного протоколу вбачається, що його дійсно доповнено відомостями про зареєстроване місце проживання особи, яка притягається до відповідальності, це доповнення зроблено почерком та кольором, яки відрізняється від іншого змісту протоколу.

Разом з тим, вказане доповнення до протоколу стосується лише відомостей про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 та суті правопорушення жодним чином не стосується.

Відтак посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення містить очевидні відмінності щодо заповнення, оскільки заповнювався різними особами та чорнилами не беруться до уваги та не свідчать про те, що складений відносно ОСОБА_1 протокол є неналежним доказом у справі.

З приводу доводі про те, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини не відповідають відеозапису слід вказати на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, як випливає із вищезазначеного не є обов`язковим відеофіксація під час оформлення матеріалів по справам про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Крім того відеозапис, який був долучений до протоколу не може взагалі суперечити іншим доказам по справі, як про це зазначає апелянт, оскільки він не відображає подій, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, відмови ОСОБА_1 на вимогу поліцейського проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, а тому такі доводи є безпідставними.

Посилання ОСОБА_1 на відсутність доказів в матеріалах справи щодо наявності ознак наркотичного сп`яніння, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення спростовується вище переліченими доказами по справі.

Доводи про те, що апелянту не було роз`яснено його права також не співпадають з фактичними обставинами, оскільки як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, про що свідчить його підпис у відповідній графі (а.с. 4).

Твердження апелянта про те, що в оскаржуваній постанові було зазначено, що він вже 5 років приймає замісну терапію, що не відповідає дійсності також не беруться до уваги з боку апеляційного суду, оскільки підстав сумніватися щодо правильності викладення судом першої інстанції пояснень ОСОБА_1 у апеляційного суду не має.

При цьому, при встановленні вини в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП судом першої інстанції було взято в сукупності всі докази по справі.

Так, допитаний в суді першої інстанції лікар нарколог ОСОБА_2 показав, що 7 січня 2021 року в медичний заклад був доставлений ОСОБА_1 , який зовні мав явні ознаки наркотичного сп`яніння, був збуджений, роздратований, зіниці на світло не реагували, була присутня виражена блідість шкірних покровів обличчя та тулуба, темп мови прискорений, настрій не стійкий. ОСОБА_1 пояснив, що вживає замісну терапію. Він запропонував йому здати аналіз сечі. Проте ОСОБА_1 сказав, що погано себе почуває, що в нього піднявся тиск. Він поміряв йому тиск, тиск був нормальний. ОСОБА_1 просив викликати швидку допомогу, він сказав, що поряд знаходиться лікарня і він може піти туди самостійно. Потім поліцейський разом з ОСОБА_1 пішли до лікарні. Повернулись через 10 хвилин, ОСОБА_1 сказав, що з ним вже все добре. Він знову запропонував йому пройти медичний огляд, дав баночку для здачі сечі. Однак, ОСОБА_1 сказав, що не може здати аналіз сечі, у зв`язку із тим, що не хоче до туалету. Він повідомив ОСОБА_1 , що у нього є дві години для здачі аналізу і він може сидіти та чекати. Проте, ОСОБА_1 відмовився здавати аналіз, повідомив, що поспішає та йому необхідно їхати додому.

Отже підстави ставити під сумнів правильність зазначення показань ОСОБА_1 в постанові суду в частині його пояснень, що він приймає замісну терапію відсутні.

Посилання апелянта на те, що він по життєво приймає противірусну АРТ-терапію і згідно інструкцій таких препаратів, їх вживання призводить до хибного аналізу на вміст наркотичних засобів в організмі не приймаються апеляційним судом, оскільки жодних медичних анотацій щодо препаратів на підтвердження таких доводів не надано, крім того такі обставини в будь-якому випадку не звільняють особу від обов`язку на вимогу працівника поліції пройти медичний огляд.

Крім того, апеляційний суд зауважує про те, що ОСОБА_1 не пройшов медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, а тому підстави перевіряти доводи щодо встановлення хибного результату аналізу відсутні.

Доводи апелянта з приводу того, що він не міг надати зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження у вигляді сечі та просив відібрати у нього кров є також необґрунтованими у зв`язку із наступним.

Відповідно до п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі виявлення підстав вважати, що воді транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Пунктами 12, 13 Розділу ІІІ вказаної Інструкції передбачено, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Тобто аналіз вказаних норм свідчать про те, що для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров у разі неможливості відібрати такі зразки як слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя рук.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 в своїх поясненнях зазначає про те, що він керував транспортним засобом, наркотик не вживав (а.с. 4).

Зауваження з приводу того, що він просив відібрати у нього біологічне середовища у вигляді крові для дослідження не висловлював як в протоколі, так і згідно висновку, так і акту огляду у медичному закладі.

Натомість згідно пояснень ОСОБА_1 в суді першої інстанції він показав, що коли йому ще раз у медичному закладі запропонували здати аналіз сечі для виявлення стану наркотичного сп`яніння, він відмовився у зв`язку із тим, що йому необхідно було їхати до дому, де його чекали дружина та дитина.

Отже з наведеного випливає, що зауваження з приводу неможливості здати зразки сечі і наполяганні на відібранні зразків крові у апелянта виникли не під час проходження медичного огляду, складання протоколу, розгляду справи в суді першої інстанції, а вже під час апеляційного перегляду судового рішення.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_1 не висловлював бажання відібрати у нього в якості біологічного середовища для дослідження кров, а такі його доводи, що вказані тільки в апеляційній скарзі, розцінюються як намагання останнього уникнути адміністративну відповідальність.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що направлення на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння до Мелітопольського накродиспансеру виписано 7 січня 2021 року о 13 год. 16 хв. (а.с. 6), а висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, в якому зазначено, що останній відмовився від проходження медичного огляду складено 7 січня 2021 року о 13 год. 35 хв. (а.с. 7), тобто через 19 хв. після оформлення направлення до медичного закладу.

Також такі події підтверджуються актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №16, складеного 7 січня 2021 року о 13 год. 35 хв. (а.с. 18) та журналом реєстрації медичних оглядів для встановлення фактів вживання психоактивної речовини та стані сп`яніння (а.с. 19-20).

Вказані обставини ставлять під обґрунтований сумнів достовірність пояснень апелянта у суді першої інстанції в частині того, що він близько години не міг здати біологічне середовище у вигляді сечі.

Відтак підстав для відібрання у ОСОБА_1 для дослідження біологічного середовища у вигляді крові не було, у зв`язку із відмовою останнього від проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я в повному обсязі.

Щодо того, що судом першої інстанції не було викликано свідків, зазначених в акті огляду, на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, то слід вказати наступне.

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду, останній повинен був проводитися лікарем ОСОБА_2 , однак від огляду апелянт відмовився (а.с. 7). Оскільки свідком відмови був лікар, який повинен був проводити огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, він і був допитаний в якості свідка судом першої інстанції.

При цьому слід вказати, що свідки на які посилаються апелянт були присутні під час відмови ОСОБА_1 від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським, проте у відношенні ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення за відмову останнього від проходження медичного огляду для встановлення стану наркотичного сп`яніння.

Отже свідки, які зазначені в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не можуть підтвердити відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, а тому їх допит не був доцільним в суді першої інстанції.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, щодо наявності вини в діях правопорушника, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи, а тому відсутні підстави для закриття провадження у справі.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 1 березня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 937/95/21