Справа № 3/714/107/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2021 р. м. Герца

Суддя Герцаївського районного суду Чернівецької області Єфтемій С.М., розглянувши матеріали адміністративної справи які надійшли з відділення поліції №4 (м. Герца) Чернівецького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

мешканка

АДРЕСА_1 ,

непрацюючої,

за ч. 1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 05 лютого 2021 року, ОСОБА_1 , 21 січня 2021 року о 17 год. 30 хв., за місцем свого проживання, с. Велика Буда, Герцаївського району, Чернівецької області, вчинила сварку з невісткою ОСОБА_2 , під час якої виражалася на її адрес нецензурною бранню та погрожувала фізичною розправою, внаслідок чого останній могло бути завдано шкоду психічному її здоров`ю.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнала та пояснила, що ОСОБА_2 співмешкає з її сином ОСОБА_3 . За місцем її проживання зареєстровано лише місце проживання сина. ОСОБА_2 ніколи не була зареєстрована у її господарстві але тимчасово проживала у її будинку разом із її сином ОСОБА_3 з березня по червень місяць 2020 року включно. Спільним побутом вони не пов`язані та між ними відсутні будь які права та обов`язки як члени сім`ї.

Ввечері 21 січня 2021 року ОСОБА_2 з її донькою приїхали до сина ОСОБА_3 у гості. Через конфлікт який виник між ними, вона намагалась їх заспокоїти, але ОСОБА_2 стала голосно кричати та нецензурно лаятися. На її прохання припинити конфлікт, ОСОБА_2 вибігла на вулицю, продовжувала голосно кричати та подзвонила до органів поліції які приїхали згодом. Працівникам поліції вона пояснила обставини події які майже через два тижня приїхали до неї та склали відносно неї протокол про адміністративне правопорушення. З даним протоколом не згодна, так як ніякого насильства по відношенню до ОСОБА_2 не вчиняла. Так як винною себе не вважає, просила закрити провадження по справі.

Допитана судом ОСОБА_2 , суду пояснила, що від спільного проживання з ОСОБА_3 в них народилася донька. Так як в неї відсутнє постійне місце проживання, то на початку вона з ОСОБА_3 проживали в м. Чернівці, а потім, деякий час проживали в господарстві матері ОСОБА_3 , в с. Велика Буда, Герцаївського району. Попри її тимчасове проживання у господарстві ОСОБА_1 спільним побутом вони не були пов`язані та між ними відсутні будь які обов`язки. Останні біля дев`ять місяців вона з дитиною проживає у Центрі кризової вагітності «Дім Надії» в м. Чернівці, а сам ОСОБА_3 проживає в будинку його матері. У ввечері 21 січня 2021 року, вона разом з дитиною приїхала до ОСОБА_3 за місцем його проживання, тобто с. Велика Буда, Герцаївського району. Через свою обіду на ОСОБА_3 вона почала кричати та нецензурно лаятись на його адресу. В конфлікт втрутилася його матір - ОСОБА_1 на яку вона також стала голосно кричати, а також подзвонила до поліції. Розуміє що вчинила неправильно, вважає себе винною, тому просила ОСОБА_1 не карати.

Заслухавши пояснення особи що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілу та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, за необхідне зазначити про таке.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа), відповідно до вимог ст.ст. 278, 280 КпАП України, повинен належним чином з`ясувати : чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті, в т.ч. чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

За правилами ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно положень ст. 280 КпАП України суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КпАП України, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КпАП України; чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 1732 КпАП України, суб`єктивна сторона цього адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини, а об`єктивна - полягає у вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» ( по тексту Закону) від 07.12.2017 року визначає домашнє насильство як діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Статтею 3 Закону яка визначає сферу дій законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству вказує, що окрім осіб про які вказано у ч.2 даної статті, дія законодавства в цій частині також поширюється на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству ( ч.3 ст. 3 Закону).

За положеннями ст. 251 КпАП України (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, в дану випадку уповноважених посадових осіб Національної поліції.

Отже, складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Тому, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зокрема зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

За відомостями про які вказано у протоколі про адміністративне правопорушення складеному відносно ОСОБА_1 , остання 21 січня 2021 року о 17 год. 30 хв., під час сварки із ОСОБА_2 виражалася на її адресу нецензурною бранню та погрожувала фізичною розправою, внаслідок чого останній могла бути завдана шкода психічному її здоров`ю.

Водночас, судом встановлено, що конфлікт стався між ОСОБА_2 та її співмешканцем ОСОБА_3 , а ОСОБА_1 лише намагалася погасити конфлікт. Обставини про які йдеться у протоколі про адміністративне правопорушення в судовому засіданні спростувала сама потерпіла ОСОБА_2 , які є послідовними та узгоджуються з поясненнями які надала суду ОСОБА_1 . Відтак, немає підстав сумніватися у правдивості показів ОСОБА_1 , а обставини про які наведені у протоколі та ставляться їй у провину не відповідають дійсності.

Та обставина, що ОСОБА_2 не входить до складу сім`ї ОСОБА_1 та в господарстві останній не проживає підтверджується й довідкою Острицької сільської ради № 204-1 від 09 березня 2021 року. Вказане з урахуванням пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є свідченням того, що дані особи не пов`язані спільним побутом та не мають взаємних права та обов`язків.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи трактуються на її користь.

З огляду на відсутність доказів винуватості ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КпАП, то є неприпустимим її притягнення до адміністративної відповідальності, у зв`язку із чим провадження по адміністративній справі щодо останньої підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 274 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247 п.1, 283, 284 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 1732 КпАП України закрити в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Герцаївський районний суд шляхом подачі в 10-и денний строк з дня її винесення апеляційної скарги.

Суддя :