Справа № 163/2719/20 Провадження №33/802/14/21 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія:ч. 6 ст. 481 МК України. Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2021 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 15 жовтня 2020 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Латвійської Республіки,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень.

Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він, 17 листопада 2018 року через митний пост «Гоптівка» Харківської митниці ДФС увіз автомобіль «Тойота», латвійський номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , в режимі тимчасового ввезення в Україну на строк до 17 листопада 2019 року, перевищив строк тимчасового ввезення цього транспортного засобу особистого користування більше ніж на 30 діб, що виявлено 18 вересня 2020 року на митному посту «Ягодин» Волинської митниці Держмитслужби, чим вчинив правопорушення, передбачене за ч.6 ст.481 МК України.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову судді необґрунтованою. Вказує на те, що протокол про порушення митних правил складений з грубим порушенням вимог чинного законодавства, а отже є незаконним, і не підтверджений належними доказами. Зазначає, що на час вчинення правопорушення - 17 листопада 2018 року, диспозицією ст. 481 МК України була передбачена відповідальність за перевищення встановленого відповідно до цього Кодексу строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України, при цьому санкція будь-якої із трьох частин цієї статті була більш м`якшою, ніж санкція ч. 6 ст. 481 МК України у діючій редакції. Крім того, на час ввезення автомобіля такі дії як окремий склад правопорушення законом не були передбачені. Просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи з урахуванням письмових пояснень, аргументів апеляційної скарги та доповнень до апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Висновки судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Винf ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України відповідно до змісту протоколу № 0730/20500/20 повністю стверджена матеріалами справи: протоколом про порушення митних правил (а.с.1-4), витягом з модуля «Диспетчер зони митного контролю та Пасажирського пункту пропуску» програмного комплексу АСМО «Інспектор» (а.с.5, 8-10), службовою запискою (а.с.18).

Згідно з ст.103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Відповідно до ч.1 ст.380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

Відповідно до ч.1 ст.460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, … не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже, обставин, що об`єктивно та відповідно до закону перешкоджали б йому виконати зобов`язання реекспорту транспортного засобу, ОСОБА_1 не навів.

Зазначене свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.6 ст.481 МК України правопорушення і відсутність підстав для звільнення його від адміністративної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги про те, що ч.6 ст.481 МК України набула чинності 22.08.2019, і ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, є необґрунтованими враховуючи наступне.

Закон від 08.11.2018 № 2612-VIII опублікований в газеті «Голос України» 24.11.2018 і набрав чинності з наступного дня. При цьому зміни до ст.481 МК України вступали в дію через 180 днів з дня, наступного за днем опублікування.

Законом від 16.05.2019 № 2725-VIII строк набрання чинності таких змін збільшено до 270 днів, тому редакція ч.6 ст.481 МК України є чинною з 22.08.2019.

Строк зворотного вивезення транспортного засобу за обставинами цієї справи збіг 17.11.2018, а з 18.11.2019 почалась бездіяльність ОСОБА_1 щодо виконання обов`язку вивезення автомобіля за межі митної території України, яка тим самим утворює триваюче правопорушення.

Моментом закінчення триваючого правопорушення є його припинення винною особою або виявлення компетентним органом.

На момент свого початку протиправна бездіяльність строком понад 10 діб тягнула відповідальність за редакцією ч.3 ст.481 МК України, яка передбачала стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Незважаючи на прийняття і набрання чинності законом, який диференціював перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів і посилював відповідальність в залежності від конкретного строку перевищення, ОСОБА_1 до часу складення протоколу 18.09.2020 своє зобов`язання не виконав і продовжував протиправну бездіяльність.

Отже, триваюче правопорушення, вчинене ОСОБА_1 було виявлено 18.09.2020 і таким чином вказана дата є моментом закінчення триваючого правопорушення.

Вчинене ОСОБА_1 триваюче правопорушення, яке виявлене на час дії нового закону, слід кваліфікувати за ч.6 ст.481 МК України.

Враховуючи доведеність вини порушника, передбачену законом санкцію та відсутність відомостей про місцезнаходження транспортного засобу, стягнення на ОСОБА_1 правильно накладено у вигляді штрафу в розмірі 10 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень.

Таким чином, постанова судді є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 15 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.П. Денісов