Ружинський районний суд Житомирської області
Справа № 291/1366/20

У К Р А Ї Н А
Ружинський районний суд Житомирської області
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Суддя Ружинського районного суду Житомирської області Митюк О.В.,
за участю секретаря судового засідання Гладишко Н.А.,
особи яка притягується до адмінвідповідальності ОСОБА_1 ,
розглянувши матеріали, які надійшли з Ружинського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності,
гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1 , непрацюючого,
громадянина України,
по ст.173-2 ч.1 КУпАП,
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 265480 від 08 листопада 2020 року, 08.11.2020 о 09 год. 50 в АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 висловлювався словами нецензурної лайки в адресу своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.
В судовому засіданні гр. ОСОБА_1 свою вину у вчиненому не визнав, та суду пояснив, що того числа, що зазначено в протоколі, він вийшов з свого будинку на вулицю і чистив рибу, яку придбав на базарі. До будинку під`їхала машина, з якої вийшли поліцейські, зайшли в його подвір`я, сказали до нього йти до будинку, вони разом зайшли до будинку і сказали йому що він чинить насильство відносно колишньої дружини ОСОБА_3 , а він у них запитав, чи є у них докази сказаному. Вони не відповіли, друге питання у нього було, чому вони знаходяться у його будинку, так як стаття Конституції України забороняє проникнення до приміщення без рішення суду, а у них його не було. Поліцейські почали щось перешіптуватись. Тобто доказів немає, в протоколі заявлено свідка, але чому даний свідок може бути у його будинку якщо проживає далеко від них. Того дня будь-яких розмов з колишньою дружиною, ОСОБА_3 не було, вони проживають в одному будинку, але в різних кімнатах. Лише був один нюанс. Він проживає в одній кімнаті, яка замикається із середини та зовні, так домовились, що ОСОБА_3 проживає на своїй території, а він на своїй. На двері своєї кімнати повісив замочок, коли прийшов з базару, зняв замочка зайшов до кімнати переодягнутися, щоб йти чистити рибу, нагнувся і почув, що в його сторону щось летить, побачив, що це якась сумка, відвернувся, та пішов собі, зайшов до кухні, взяв ножик, миску та пішов на двір, можливо, коли він йшов до дверей то міг висловитись до ОСОБА_3 відповідно, але це все було на його території. Поліцейські, коли заходили до будинку, не запитали, чи можна зайти, якщо навіть будинок поділений по ? умовно, то його думки ніхто не спитав і потім навіть вибачення ніхто не просив. Дітям розповідав, що мати так чинить, викликає його, компроментує, доводить, а потім включає телефон і все знімає. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення за недоведеністю вини, та відсутністю доказової бази, з цих підстав просив провадження по справі закрити.
Потерпіла ОСОБА_3 суду пояснила, ке було 08 листопада минулого року. Зібралась йти до церкви , її диван стоїть близько до дверей кімнати, де проживає ОСОБА_1 і весь той бруд, що він говорить про неї вона чує так як він не завжди говорить не тихо. Коли вона збиралась до церкви, то почула як ОСОБА_4 почав казати по телефону, їхній доньці « це ваша Бердичівська «шльондра», вже три холодильника поламала, це ваша мати така», при цьому постійно називав її непристойними словами та нецензурно виражався. Це вже була крайня крапля, у неї був зрив, нехай це вже слухала донька, але там же біля неї слухали малолітні онуки, які все чули. В цей час вона проходила повз, підійшла до дверей не заходячи до кімнати і сказала, що як йому не соромно так казати на неї дітям і внукам, запитала коли це вже все скінчиться. Тоді він вискочив з кімнати і штовханув її, вона впала на двері. В руках була сумка, в іншій руці телефон, почала ніби відбиватись сумкою від нього, тоді ще сильніше схопив, думав, що вона записує на телефон, однак тримала телефон біля себе так як до неї в будь- який час може зателефонувати мати. Постійно коли залишить телефон і відійду, то завжди не може потім знайти, ОСОБА_1 закидав його за тумбочку, то ще кудись. І того разу вдарив по руці щоб вибити телефон, телефон випав, вдарився об тумбочку, нагнулась, щоб його підняти, ОСОБА_1 знову штовханув, від чого впала на диван, та почала ногами відбиватись. Після цього він пішов собі спокійно рибу чистити, для нього це нормально, а вона просто з тієї обіди, це був просто край. Їй всі говорять, щоб викликала поліцію, не терпіла, це психологічне насильство, але терпіла, жаліла бо думала, що виправиться. Того дня не витримала, викликала поліцію. Коли поліція приїхала ОСОБА_1 почав казати, «що нічого не знає, що можливо вона з ранку не на те відро сіла, що їй в голову стукнуло», він ось купив рибу, чистив, а вона взяла їх визвала. Ще повідомила, що багато людей розлучаються, але не втрачають повагу один до одного, однак на протязі всіх років, вона 30 років прожила в цьому будинку, ОСОБА_1 постійно ображає, виганяє, проходить повз то обов`язково йде так щоб штовхнути, постійно ображає, коли проходить повз неї завжди закриваючи носа руками, «фу» це вона йому воняє і це бачать і чують діти. Навіть не соромиться внуків, які приїжджають на літо, каже їм « бачите це сатана йде, чуєте як смердить, чорт йде». Крім того є економічне насилля, телевізора не має права дивитись, тільки присяде на дивані, він відразу за комір і виганяє в іншу кімнату, каже «не смерди». Холодильником також не може користуватись, коли йде на роботу, він його вимикає, нібито вона не платить за світло, але приносила на суд по цивільній справі квитанції, що сплачє половину за всі послуги. Сам розділив умовно кімнати і його кімнати отоплює грубка, а її дві ні, це зал і найхолодніша спаленька де знаходиться, знаючи, що у неї цукровий діабет, після того як перехворіла на «коронавірус» їй у заключені написали рекомендацію не переохолоджуватись, а її кімнаті 11 градусів, у кухні 2, хіба можливо там щось приготувати. Діти щось сказали йому то він їм рота закрив нецензурними словами. Цього року вмикає обігрівача електричного, та таким чином гріється, а минулі роки і не мала права цього робити.
Все це розповідала поліції, як в суді. Запитали чи поїде на освідування, на що відмовилася і написала відповідну заяву. В цей час ОСОБА_1 забігав то туди то сюди. То до поліцейських кричав, що яке вони мали право зайти до будинку то вибігав. А потім коли його почали запитувати то її попросили вийти з кімнати. Протокол підписувала. ОСОБА_1 не підписував, пояснення писав сам власноручно. Поліція склала обмежувальний припис.
Між ними непорозуміння відбуваються давно, коли вони були одружені, ОСОБА_1 гуляв та майже довів її до інфаркту, але вона простила, потім розлучились і він почав її паскудити по сусідах, кого не зустріне говорить про неї, що вона « шльондра» та інші непристойні слова, всяку гидоту. Пояснення поліції давала, та підписувала. Поліцейські просили ОСОБА_9 підписати, що він не буде її зачіпати. ОСОБА_7 підписала таку бумагу, він відмовився. Про те що він наговорює на ОСОБА_10 , чула і від нього і від сторонніх осіб. Проте, що обзивав її в подвір`ї, не чула так як живе далеко, це зі слів ОСОБА_8 та їхньої сусідки, чула як сусідка казала до ОСОБА_8 чому та не викликає поліцію, а вона завжди його жаліла.
Спочатку з ОСОБА_1 спілкувалися, а коли побачив, що вона морально підтримую ОСОБА_10 , то перестав з нею спілкуватись. І якщо б не церква, яка її підтримує, то вона вже пішла б з цього світу.
Також до протоколу про адміністративне правопорушення серії серії ВАБ № 265480 від 08 листопада 2020 року, додано письмові докази, а саме пояснення потерпілої ОСОБА_3 від 08.11.2020 року, пояснення ОСОБА_1 від 08.11.2020 року, пояснення свідка ОСОБА_5 від 08.11.2020 року, рапорт поліцейського СРПП ВПД №2 Бердичівського РВП старшого сержанта поліції Прокопенка В.В. від 05.03.2021 року.
Суд, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов слідуючих висновків.
За змістом ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно п.3 ч.1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Строки накладення адміністративного стягнення врегульовано статтею 38 КУпАП. За змістом положень частин 2, 5 даної статті якщо справа про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення; у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 265480 від 08 листопада 2020 року, події інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП мали місце 08 листопада 2020 року, тобто на день винесення остаточного рішення по справі, закінчився тримісячний строк накладення адміністративного стягнення.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
При цьому наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.
Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.
Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.
Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року та науково-консультативним висновком НКР при ВАСУ, відповідно до якого під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.
Враховуючи викладене, з урахуванням положень ч. 2,5 ст. 38 КУпАП, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд позбавлений процесуальної можливості встановити об`єктивну істину у справі в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, тому провадження у справі підлягає закриттю.
На підставіст.221КУпАП,керуючись ст.ст.38,173-2 ч.1 ,п.ст.247,283,284,285,294КУпАП, суддя,
п о с т а н о в и в:
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною1 статті 173-2 КУпАП, щодо ОСОБА_1 на підставі пункту 7 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених частиною другою статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Ружинський районний суд Житомирської області.

Повний текст постанови буде виготовлено 12.04.2021 року.

Суддя О. В. Митюк.