Справа №: 653/4073/20
Провадження № 3/653/122/21
П О С Т А Н О В А

іменем України

02 березня 2021 року м. Генічеськ

Суддя Генічеського районного суду Херсонської області Ковальчук Н.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,

встановила:

21 грудня 2020 року на адресу суду від Генічеського РВП ГУНП в Херсонській області надійшли матеріали відносно гр. ОСОБА_1 , щодо якого було складено протокол про адміністративне правопорушення від 12 грудня 2020 року серії ВАБ № 094695.

Згідно із вказаним протоколом 12 грудня 2020 року о 23 год. 40 хв. в м. Генічеську, по вул. Центральна, 10 у кафе-барі власник закладу допустив роботу закладу після 22 год. 00 хв. та продовжував приймання відвідувачів, чим порушив пп. 11 п. 10 постанови КМУ від 22.07.2020 року та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

У судові засідання, призначені на 18 січня 2021 року, 12 лютого 2021 року та 02 березня 2021 року, ОСОБА_1 не прибув, причин неявки суду не повідомив.

Про дату, час і місце розгляду справи 18 січня 2021 року повідомлявся шляхом надсилання смс-повідомлення на номер телефону, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, а також шляхом направлення судової повістки про виклик засобами поштового зв`язку, однак до суду повернувся конверт із повісткою з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Про дату, час і місце розгляду 12 лютого 2021 року та 02 березня 2021 року повідомлявся шляхом надсилання смс-повідомлення на номер телефону, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, а також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03, п. 41) зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення, він складався у присутності ОСОБА_1 . Судом вжито усіх можливих заходів для повідомлення його про розгляд справи, судові повістки про виклик надсилались як на зазначену у протоколі адресу місця проживання, так і шляхом смс-повідомлень на зазначений номер телефону. Однак заяв чи клопотань від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на адресу суду не надходило.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, суддя приходить до таких висновків.

Частина перша статті 44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Зазначена норма є бланкетною, вказане адміністративне стягнення може застосовуватися у випадках передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Аналізуючи пп. 11 п. 10 постанови КМ України від 22.07.2020 № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", варто зазначити, що відповідальність за порушення вимог щодо заборони та обмежень роботи суб`єктів господарювання, які приймають відвідувачів, може нести виключно суб`єкт господарювання або особа, наділена приймати рішення щодо припинення роботи суб`єкта господарювання.

Однак достатніх доказів, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, особою до посадових обов`язків якої належить вирішення питання про припинення роботи, тобто суб`єктом даного правопорушення, матеріали справи не містять.

Матеріали адміністративної справи містять лише протокол про адміністративне правопорушення, за змістом якого працівник поліції зі слів ОСОБА_1 зробив висновок, що останній є власником кафе. Однак сам протокол ОСОБА_1 не підписаний. Відсутні також посилання на будь-які інші докази, як то пояснення свідків вказаної події, пояснення особи, яка склала адміністративний протокол, матеріали відеофіксації правопорушення, що унеможливлює встановлення судом події та складу адміністративного правопорушення та встановлення вини особи «поза розумним сумнівом».

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Конституцією України закріплено презумпцію невинуватості.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «indubioproreo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Верховний суд у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а зазначив, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України» та ін.).

Суд не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у протоколи про адміністративні правопорушення, витребувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим. Такі дії будуть свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

Надавши оцінку наявним у справі доказам, з урахуванням того, що всі сумніви у винуватості особи повинні тлумачитися на її користь, суддя приходить до висновку, про недоведеність вини «поза розумним сумнівом» ОСОБА_1 у порушенні вимог пп. 11, п. 10 постанови КМ України від 22 липня 2020 року № 641 та відсутність у зв`язку з цим в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 44-3, 247, 251, 256, 268, 277, 278, 280 КУпАП,

ухвалила:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Генічеський районний суд Херсонської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Генічеського районного суду Н. В. Ковальчук

Постанова набрала законної сили ____ _____________ 2021 року.