КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи: 940/710/21
Номер провадження: 33/824/4998/2021
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 грудня 2021 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Неживок І.В. на постанову судді Тетіївського районного суду Київської області від 11 жовтня 2021 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Тетіївського районного суду Київської області від 11 жовтня 2021 року,

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Як встановлено постановою судді, 13.06.2021 року о 16 год. 10 хв., по вул. Садовій в с. Ненадиха Білоцерківського району Київської області, ОСОБА_1 передав керування автомобілем Крайслер Гранд Вояджер, р.н. НОМЕР_1 , водію ОСОБА_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «г» ПДР України, а отже в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Неживок І.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Тетіївського районного суду Київської області від 11 жовтня 2021 року у справі № 940/710/21 та закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, а висновки суду не підтверджуються дослідженими в ході судового розгляду доказами.

Зокрема, як вважає апелянт, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам, так як при розгляді справи, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки та залишив поза своєю увагою показання ОСОБА_1 , згідно яких останній передав керування транспортним засобом ОСОБА_2 будучи переконаним, що той тверезий. З водієм ОСОБА_2 алкоголю не вживав. При цьому, оскільки ОСОБА_1 сам перебував у стані алкогольного сп`яніння, тому він не міг виявити ознаки сп`яніння у ОСОБА_2 .

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що з дослідженого відеозапису події встановлено, що працівник поліції не ставив жодного запитання до ОСОБА_1 , та не з`ясовував обставини справи.

Натомість, апелянт вважає, що в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення, не здобуто жодного доказу того, що ОСОБА_1 усвідомлював ту обставину, що водій ОСОБА_2 перебуває в стані сп`яніння, та свідомо передав йому керування транспортним засобом.

За вказаних обставин, сторона захисту вважає, що вина ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу свого захисника та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги захисника, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги захисника, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновків судді, як щодо фактичних обставин справи, так і доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме в тому, що останній, в порушення вимог п. 2.9 «г» Правил дорожнього руху, передав керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Зокрема, дослідивши наявні у справі про адміністративне правопорушення докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 436640 від 13 червня 2021 року, складений щодо ОСОБА_1 ; акт огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та копію акту огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (приладу «Drager» Alcotest 6810), які було складено у присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; їх письмові пояснення; відеозапис вчиненого правопорушення, а також пояснення допитаних в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , суддя, яка розглядала дану справу, дійшла обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 , за наведених у протоколі обставин, передав керування автомобілем Крайслер Гранд Вояджер, р.н. НОМЕР_1 , водію ОСОБА_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, в тому числі пояснення ОСОБА_1 , який заперечував свою вину в тому, що свідомо передав керування транспортним засобом особі, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, оскільки не знав, що ОСОБА_2 перебував у такому стані та не помітив цього по його зовнішньому вигляді, а також пояснення ОСОБА_2 в суді про те, що вони разом із ОСОБА_1 алкогольні напої не вживали, а коли останній попросив його проїхати на своєму автомобілі, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння, то не питав у нього про те, тверезий він чи ні, суддя надала належну правову оцінку цим обставинам та обґрунтовано відхилила позицію ОСОБА_1 про те, що, передаючи керування автомобілем ОСОБА_2 , він начебто не знав, що той перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки вказана позиція спростовується сукупністю інших доказів, на які суддя послалась у своїй постанові та які не викликають сумнівів у своїй достовірності.

Більш того, пояснення ОСОБА_1 надані в судовому засіданні не узгоджуються з його письмовими поясненнями, які були надані під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та зафіксовані на відеозапису, а тому вони були обґрунтовано визнані такими, що не заслуговують на увагу, оскільки свідчать про бажання останнього уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Таким чином, перевіривши доводи, наведені в апеляційні скарзі захисника ОСОБА_1 - адвоката Неживок І.В., суд апеляційної інстанції не знайшов достатніх даних для висновку про те, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, а тому не вбачає законних підстав для її скасування та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Неживок І.В. не може бути задоволена, оскільки вона не містить у собі достатніх підстав для висновку про те, що у справі відсутні достатні докази доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим, за наслідками розгляду цієї скарги, суд апеляційної інстанції вважає необхідним прийняти рішення, яким залишити її без задоволення, а постанову судді Тетіївського районного суду Київської області від 11 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Неживок І.В. залишити без задоволення, а постанову судді Тетіївського районного суду Київської області від 11 жовтня 2021 року, відповідно до якоїОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності завчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Косович Т.П.