Справа № 383/1249/20
Номер провадження 3/383/190/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2021 року суддя Бобринецького районного суду Кіровоградської області Бондаренко В.В., за участю секретаря судового засідання Могиленко В.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №380352 від 08.12.2020 року, ОСОБА_1 07.12.2020 року близько 22 год. 00 хв. перебуваючи вдома в п`яному вигляді по АДРЕСА_1 вчинив відносно дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме ображав грубою нецензурною лайкою, чим вчинив правопорушення,відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні факт вчинення даного правопорушення і свою вину не визнав, пояснивши, що є власником будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , та за якою має зареєстроване місце проживання. В день події між ним та дружиною ОСОБА_2 виникла сварка на грунті того, що дружина не впускає його до будинку за вказаною адресою та не віддає правовстановлюючі документи на домоволодіння, власником якого він являється. В ході сварки ображали один одного нецензурними словами.

Дослідивши письмові матеріали справи, вважаю не доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, а його дії такими, що не підпадають під ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зі змісту даної правової норми вбачається, що особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності тільки у разі вчинення дії чи бездіяльності, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 173-2 передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Зокрема, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

На підтвердження фактів зазначених у протоколі про адміністративні правопорушення надано:

рапорт про прийняття заяви по лінії «102», згідно якого 08.12.2020 року о 14 год. 49 хв. до чергової частини Бобринецького ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області з письмовою заявою звернулась ОСОБА_2 , жителька АДРЕСА_1 про те, що чоловік ОСОБА_1 , з яким заявниця не проживає тривалий час, вчиняє домашнє насильство, ображає нецензурною лайкою, вживає алкогольні напої (а.с.4);

протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 08.12.2020 року, згідно якого ОСОБА_2 просить притягнути до відповідальності ОСОБА_1 , який на протязі тривалого часу вчиняє домашнє насильство, ображає нецензурною лайкою, вживає алкогольні напої. Спільно не проживають. Систематично приходе до їхнього домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5);

письмові поясненнями ОСОБА_2 , згідно яких ОСОБА_1 , який не проживає разом з нею в одному домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , приходе до неї та систематично вчиняє домашнє насильство, ображає нецензурною лайкою, вживає алкогольні напої (а.с.6);

письмові поясненнями ОСОБА_1 , згідно яких проживає по АДРЕСА_1 разом з дружиною ОСОБА_2 , з якою розлучаються. При цьому остання не впускає його до будинку, який придбав до шлюбу, однак виготовив документи після укладення шлюбу. 07.12.2020 року близько 22 год. 00 хв. прийшов до будинку за вищевказаною адресою, перебуваючи в п`яному вигляді, дружина відмовилась впускати його до будинку в результаті чого виникла сварка в ході якої ображав її грубою нецензурною лайкою (а.с.7).

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що психологічне насильство в частині висловлювання словесних образ, нецензурної лайки буде мати місце тоді, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З огляду на наведене, сам лише факт висловлювання, зокрема, нецензурною лайкою не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст.173-2 КУпАП та ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

З пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , наданих в судовому засіданні, встановлено, що між ним та дружиною ОСОБА_2 в день події сварка на грунті того, що остання не впускає його до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та не віддає правовстановлюючі документи на домоволодіння, власником якого він являється. В ході сварки ображали один одного нецензурними словами.

Суд визнає надані в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 правдивими, адже вони підтверджуються його письмовими поясненнями, відміткою про реєстрацію місця проживання останнього за адресою: АДРЕСА_1 , в паспорті серії НОМЕР_1 , виданого 22.05.1996 року Бобринецьким РВ УМВС України в Кіровоградській області, а також даними протоколу про адміністративне правопорушення, де зазначено місце реєстрації ОСОБА_1 за вказаною адресою, з огляду на що у суду немає підстав не довіряти його поясненням.

З письмових пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вбачається, що остання не впускає ОСОБА_1 до будинку, в якому він має зареєстроване місце проживання, чим позбавляє його житла. Твердження ОСОБА_2 про не проживання ОСОБА_1 не змінює факту реєстрації місця проживання останнього за адресою: АДРЕСА_1 , а отде і права останнього на користування вказаним житлом. Отже даний конфлікт виник внаслідок неправомірних дій заявниці.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник конфлікт на грунті існування майнового спору щодо поділу майна, в ході якого ображали один одного нецензурними словами (тобто відбулась обопільна сварка), але завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої чи можливість завдання такої шкоди будь-якими доказами не доведено, за результатами такої сварки будь-яких негативних наслідків не настало, відтак у розумінні до вимог п.14 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» матеріали справи, не містять доказів на підтвердження ознак психологічного насильства вчиненого саме з метою навмисного спричинення емоційної невпевненості, нездатності захистити себе, якими могла завдаватись або завдана шкода психічному здоров`ю.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення не містить викладу однієї з обов`язкових ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, «внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого». Не містяться вказані відомості також і в доданих до протоколу доказах.

Суд не приймає до уваги долучені до матеріалів справи протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 08.12.2020 року та письмові пояснення ОСОБА_2 , оскільки складені формально без зА`ясування дійсних обставин події та їх викладу та суперечать поясненням ОСОБА_1 , наданих в судовому засіданні, які судом визнано правдивими.

Отже, під час судового розгляду справи не знайшло свого підтвердження належними та достовірними доказами те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

З матеріалів справи вбачається, що адміністративне правопорушення було вчинено 07.12.2020 року, протокол про адміністративне правопорушення був складений 08.12.2020 року.

Справа після доопрацювання востаннє надійшла до суду 23.03.2021 року, тобто після спливу трьохмісячного строку, встановленого ч.2 ст.38 КУпАП, протягом якого на особу, що вчинила адміністративне правопорушення, судом може бути накладено адміністративне стягнення.

Оскільки суд прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, сплив строку накладення адміністративного стягнення значення не має.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.284 КУпАП при наявності обставин, передбачених ст.247 КУпАП, виноситься постанова про закриття справи.

За викладених обставин суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП не доведеною достатніми та беззаперечними доказами, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ч.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 245, 247, 251, 256, 252, 279, 280, 283, 284, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати не винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу цього адміністративного правопорушення, а провадження по справі за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити.

Постанова судді набирає чинності після закінчення строку подання скарги.

Постанова суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Бобринецький районний суд Кіровоградської області.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя В.В. Бондаренко