№ 201/3355/21
провадження 3/201/2271/2021
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2021 року м. Дніпро

16 квітня 2021 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., за участю секретаря судового засідання Храмцевич Т,С., прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області Білень А.І. та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, яка надійшла з Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, депутат Шевченківської районної у місті Дніпрі ради, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який притягається до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Майором поліції Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України складений протокол № 255 від 29.03.2021 р., за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , відповідно до якого останній вимоги ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», тим самим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією за яке передбачена відповідальністю за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП

Відповідно до абзацу 11 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині 1 статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 Закону за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в ч. 1 ст. 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно підпункту «в» пункту 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Встановлено з протоколу і доданих матеріалів, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді депутату Шевченківської районної у місті Дніпрі ради в порушення вимог Закону припинивши діяльність згідно з п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом декларування, а також, відповідно до примітки до ст. 172-6 КУпАП будучи суб`єктом правопорушення, несвоєчасно та без поважних причин подав за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а саме о 17 годині 41 хвилині 13.03.2021 року, тобто поза межами 20-ти денного строку встановленого законодавством, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП за наступних обставин.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину визнав та вказав, що дійсно не вчасно подав декларації, через те, що не був обізнаний про дату та час її подання.

Прокурор обставини викладені у протоколі про вчинення адміністративних правопорушень підтримав, зазначивши про наявність в діях ОСОБА_1 ознак діянь передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка фактично визнала свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, прокурора та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Так, п. 4 ч. 1, ст. 2 Закону визначає, що посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону;

Звертаючись до ч. 1 ст. 6 даного закону вбачається, що посади державної служби в державних органах поділяються на категорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень і необхідних для їх виконання кваліфікації та професійної компетентності державних службовців.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону особи, зазначені у пункті 2, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 12 Закону передбачено, що Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти. Нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, що зазначено у ч. 5 ст. 12 Закону.

Подання декларацій здійснюється згідно з Законом України «Про запобігання корупції» шляхом заповнення відповідних форм на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до даних акредитованого центру сертифікації ключів AT КБ «Приватбанк», за інтернет-посиланням https://acsk.privatbank.ua/certs, ОСОБА_1 виготовив сертифікат електронного цифрового підпису 12.06.2020 року.

Відповідно до вимог КУпАП одним із завдань провадження у адміністративних справах цієї категорії є забезпечення судами своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, передбачених ст. 247 і 280 КУпАП, звертаючи особливу увагу на з`ясування таких питань: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого КпАП; чи є особа винною у його вчиненні; чи належить вона до суб`єктів цього правопорушення; чи не містить правопорушення ознак злочину; чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені ст. 38 КУпАП; чи немає інших обставин, що виключають провадження у справі.

Суди мають також з`ясовувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв`язку між діянням і виконанням особою повноважень, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, суди зобов`язані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства.

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Абзацом першим частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини 1 статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Національне агентство з питань запобігання корупції встановило термін подання декларації в разі припинення діяльності в підпункті 2 пункту 5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції 10 червня 2016 року № 3, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 959/29089 (в редакції від 14 лютого 2017 року), зокрема декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб`єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

Встановлюючи термін подання декларації в разі припинення діяльності, НАЗК розширює зміст абзацу 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», виходячи за межі вказаної норми закону.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про запобігання корупції» правову основу діяльності Національного агентства становлять Конституція України, міжнародні договори, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, цей та інші закони України, а також прийняті відповідно до них інші нормативно-правові акти.

Норма закону має бути сформульована з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку: він повинен мати можливість (за необхідності й за належної правової допомоги) передбачити наслідки, до яких може призвести певна подія (п. 108 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06 вересня 2005 року).

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року визначено концепцію якості закону, зокрема, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Вища юридична сила закону полягає у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Враховуючи наведене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст. 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку.

Законом визначено склад будь-якого адміністративного правопорушення, який полягає у сукупності об`єктивних та суб`єктивних ознак, що характеризують протиправну, винну дію або бездіяльність як склад адміністративного правопорушення.

Винність правопорушника підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 255 від 29 березня 2021 року, копією пояснень ОСОБА_1 , роздруківки з реєстру, рапорт, копії листів з Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області ДСР НП України та визнанням ОСОБА_1 правопорушення в залі судового засідання.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП України.

При визначені виду і розміру стягнення, характер скоєного правопорушення, особистість правопорушника, ступінь її вини та обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність.

З урахуванням викладеного, накласти на правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави.

Крім того статтею 40-1 КУпАП України передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із змінами та доповненнями, стягнути з правопорушника судовий збір у розмірі 0, 2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 454 грн..

На підставі викладеного та керуючись ст. 19, 62, 68 Конституції України, ст. ст. 40-1, 283, 284 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 1, 3, 4, 12, 45 Закону України «Про запобігання корупції»,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить вісімсот п`ятдесят гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить чотириста п`ятдесят чотири гривні.

Суддя -