Справа № 464/2566/20 Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р.
Провадження № 33/811/324/21 Доповідач: Гуцал І. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Гуцал І.П., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 його представника адвоката Галича Павла Орестовича розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Сихівського районного суд м. Львова від 24 липня 2020 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

постановою судді Сихівського районного суд м. Львова від 24 липня 2020 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у сумі 420 грн. 40 коп.

Згідно з постановою судді суду першої інстанції, 15 травня 2020 року о 14 год. 57 хв. у м. Львові по вул. Драгана, 19 ОСОБА_1 керував автомобілем Chevrolet Aveo SF69Y д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю із порожнини рота, нестійка хода, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України, своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з постановою судді Сихівського районного суду м. Львова від 24 липня 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову скасувати, винести нову, якою звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в його діях, а провадження в справі про адміністративне правопорушення , передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити строк на оскарження постанови судді Сихівського районного суду м. Львова від 24 липня 2020 року у зв`язку з тим, що його не було повідомлено про час та місце розгляду справи, копію рішення не було направлено на його адресу, 24 лютого 2021 року адвокат Галич П.О. після ознайомлення з матеріалами судової справи ознайомив ОСОБА_1 з постановою судді суду першої інстанції.

Подану апеляційну скаргу мотивує тим, що постанова судді суду першої інстанції є незаконною, винесена з упередженим підходом судді до розгляду справи, зроблені висновки суддею суду першої інстанції не відповідають закону та обставинам справи.

Повідомляє, що суддею суду першої інстанції було порушено вимоги ст. 268 КУпАП, розгляд справи проведено без належного підтвердження, що ОСОБА_1 повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи.

Звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом, оскільки відображає лише суб`єктивне сприйняття інспектора поліції певних обставин.

Зазначає, що в 14 год. 57 хв. 15 травня 2020 року не здійснював керування автомобілем, а як вбачається з відеозапису автомобіль стояв нерухомо. Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні дані про керування автомобілем ОСОБА_1 .

Повідомляє, що свідки не надавали жодних пояснень а працівники поліції їм надали бланки з готовим текстом, окрім того не було роз`яснено права.

Зазначає, що поліцейськими було порушено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом МВС України №1452/735 від 9 листопада 2015 року та ст. 266 КУпАП, що свідчить про недійсність огляду та про відсутність належних та допустимих доказів вини

Повідомляє, що працівниками поліції не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки з застосуванням спеціальних технічних засобів.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні дані в чому полягало ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , крім того вимога працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння є безпідставною, також відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вислухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його представника в підтримку поданої апеляційної скарги та клопотання, суддя апеляційного суду приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню а апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що ОСОБА_1 та його представник Лавринів М.Я. не брали участі в суді першої інстанції, про результати розгляду справи ОСОБА_1 дізнався 24 лютого 2021 року, що підтверджується розпискою представника ОСОБА_1 адвоката Галича П.О про ознайомлення з матеріалами справи, копію постанови не отримав, суддя апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Частиною 7 ст. 294 КУпАП встановлено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду в достатній мірі повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У своїй постанові Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у справі №404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, і як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення ДПР18 №428344 від 15 травня 2020 року, який підтверджується письмовими поясненнями свідків та відеозаписом з нагрудної камери працівника патрульної поліції на якому ОСОБА_1 в присутності свідків повідомляє, що він відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер» та в медичному закладі.

Доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом, оскільки відображає лише суб`єктивне сприйняття інспектора поліції не заслуговують на увагу.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 428344 від 15 травня 2020 року є складений з дотриманням вимог ст.256 КУпАП, та підтверджується поясненнями свідків та відеозаписом нагрудної камери працівника поліції.

Доводи апелянта про те, що суддею суду першої інстанції було порушено вимоги ст. 268 КУпАП, розгляд справи проведено без належного підтвердження, що ОСОБА_1 повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи не заслуговують на увагу.

Як вбачається з матеріалів справи, судове засідання суддею суду першої інстанції призначалося на 11 червня 2020 року, 23 червня 2020 року, 24 липня 2020 року, про що належним чином повідомлявся ОСОБА_1 та його представник адвокат Лавринів М.Я.. Окрім того в матеріалах справи наявні клопотання від представника ОСОБА_1 адвоката Лавринів М.Я. про ознайомлення та відкладення розгляду справи, розписка що він ознайомився з матеріалами справи. Також на а.с. 23-26 наявні розписки та присяги свідків, які викликалися в судове засідання яке було призначено на 23 червня 2020 року.

Доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні дані про керування автомобілем ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження суддею апеляційної інстанції.

Як вбачається з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, автомобіль ОСОБА_1 знаходився на проїжджі частині дороги перед пішохідним переходом, ОСОБА_1 перебував в автомобілі на місці водія, окрім того він повідомив працівників поліції, що приїхав до знайомого.

Доводи апелянта, що поліцейськими було порушено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом МВС України №1452/735 від 9 листопада 2015 року та ст. 266 КУпАП та те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд не заслуговує на увагу.

Відповідно до розділу 1, пункту 7, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 9 листопада 2015 року за № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735) визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як в вбачається з відеозапису нагрудної камери працівника поліції, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі в присутності двох свідків.

Доводи апелянта про те що він не ухилявся від проходження огляду на стан сп`яніння не заслуговують на увагу, у з в`язку з тим, що на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції він неодноразово зазначив що відмовляється від проходження такого огляду на місці зупинки та в медичному закладі.

Доводи апелянта, що суддею суду першої інстанції порушено право на захист особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у зв`язку з тим, що такий не мав можливості подавати клопотання та знайомитися з матеріалами справи не заслуговують на увагу.

Як вбачається з матеріалів справи адвокат Лавринів М.Я. який представляв інтереси ОСОБА_1 в суді першої інстанції ознайомлювалася з матеріалами судової справи 15 червня 2020 року, неодноразово повідомлялися про час та місце розгулу справи ОСОБА_1 та його адвокат.

Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З огляду на викладене, у судді апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що свідки не давали ніяких пояснень, а лише підписали готові надруковані бланки не заслуговують на увагу, як вбачається з матеріалів справи суддею суду першої інстанції перевірені покази свідків в судовому засіданні 23 червня 2020 року, що підтверджується розписками та присягою якає наявна в матеріалах справи.

Суддя суду апеляційної інстанції не бере до уваги доводи апелянта, що працівниками поліції не було роз`яснено права та обов`язки ОСОБА_1 оскільки даний факт спростовується протоколом про адміністративне правопорушення, де наявна відмітка про те що права та обв`язки були роз`яснені ОСОБА_1 .

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень суддею суду першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суддя також дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням його особи, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги особи яка притягується до адміністративної відповідальності є необґрунтованими, у зв`язку з чим її апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Сихівського районного суд м. Львова від 24 липня 2020 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 24 липня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гуцал І.П.