КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 квітня 2021 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Сліпченко О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м.Києва від 17 вересня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №140706 водій ОСОБА_1 02 серпня 2020 року о 01 год. 00 хв. на пр-т. Броварському, 18 у м. Києві, керував транспортним засобом марки «Subaru», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Постановою Дніпровського районного суду м.Києва від 17 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 28 вересня 2020 року подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову першої інстанції скасувати, та провадження у справі закрити.

Вказує, що працівниками поліції були порушені норми ст. 265-2 КУпАП, оскільки відсутній запис про тимчасове затримання транспортного засобу ОСОБА_1 , а також відсутня інформація про те, що довірена особа під розпис зобов`язалась доставити автомобіль за місцем проживання.

Зазначає, що огляд ОСОБА_1 проведено з порушеннями ст. 266 КУпАП, оскільки останній не відмовлявся від проходження огляду на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, чого працівниками поліції здійснено не було.

В судове засідання, будучи повідомленим, ОСОБА_1 не з`явився, направив клопотання про відкладення судового засідання, посилаючись на те, що перебуває на лікарняному, однак доказів на підтвердження вказаного не надав.

Приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу (ч.2 ст. ст.251 КУпАП).

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

Відповідно п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (затв. Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008р.) у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Вищевказані дії працівником поліції було здійснено, встановлено факти відмови ОСОБА_1 від проведення огляду за участі двох свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Висновок суду І-ї інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про достатність наявних в матеріалах справи доказів, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Доводи апелянта, що поліцейськими у порушення вимог закону не вчинено дій щодо тимчасового затримання транспортного засобу шляхом блокування або доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, не заслуговують на увагу суду, оскільки такі дії відповідно до вимог ст. 265-2 КУпАП дозволяються виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора.

Докази того, що мали місце визначені ст. 265-2 КУпАП виключні випадки для вчинення працівником уповноваженого підрозділу Національної поліції дій щодо тимчасового затримання транспортного засобу шляхом блокування або доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, у матеріалах справи відсутні.

Всупереч доводам апеляційної скарги, суд І-ї інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції.

Тому, твердження захисника про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не знайшло свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків щодо визнання винним та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП апеляційна скарга не містить.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для закриття провадження по справі, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м.Києва від 17 вересня 2021 року - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Сліпченко