22.03.2021 Справа № 756/491/21
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/491/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.03.2021 Оболонський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Касьян А.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , захисника Поклада О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, жительки АДРЕСА_1 ),

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

16.01.2021 до Оболонського районного суду міста Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №005400, складений 23.12.2020 о 22:20 поліцейським роти №2 батальйону №2 полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України капралом поліції Діденком В.І.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №005400, 23.12.2020 о 21:00 водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Opel Astra» (д.н.з. НОМЕР_1 ) по АДРЕСА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, порушення мови, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку водій ОСОБА_1 відмовилася у присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 подала клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КупАП. При цьому, остання, не заперечуючи того, що протягом дня вживала алкогольні напої, пояснила, що в зазначені у протоколі день і час вона не керувала транспортним засобом, а знаходилась поруч з припаркованим транспортним засобом у дворі багатоповерхового будинку. Крім того, зазначила, що зі свідком у справі ОСОБА_2 раніше знайома, оскільки 08.11.2020 ОСОБА_1 зверталась до Оболонського УП ГУНП в місті Києві із заявою про вчинене кримінальне правопорушення з приводу механічних пошкоджень належного їй транспортного засобу марки «Mazda 3» (д.н.з. НОМЕР_2 ), що мало місце 07.11.2020 за адресою: м. Київ, вул. Калнишевського, 2, спричинених, на думку ОСОБА_1 , собакою свідка ОСОБА_2 , на підтвердження чого долучила до матеріалів адміністративної справи копії: протоколу про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 08.11.2020; протоколу огляду місця події від 08.11.2020; пояснення ОСОБА_1 від 08.11.2020; пояснення ОСОБА_2 від 08.11.2020. Поліцейські, не розібравшись в ситуації, що склалася, не прийняли до уваги її пояснення, що вона не керувала транспортним засобом, про що вона власноруч зазначила у протоколі про адміністративне правопорушення у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення», склали протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, на думку ОСОБА_1 пояснення свідка ОСОБА_2 про те, що він був свідком фіксування відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому порядку, а також пояснення цього ж свідка про те, що він 23.12.2020 приблизно о 21:00 бачив як жінка ( ОСОБА_1 ), одягнена в світлу куртку, виходила з автомобіля марки «Opel Astra» (д.н.з. НОМЕР_1 ), особу якої було встановлено після приїзду працівників поліції, яка на той момент знаходилась у стані алкогольного сп`яніння, не можуть бути взяті до уваги судом при прийнятті рішення по суті справи.

У судовому засіданні адвокат Поклад О.В., поміж іншого, акцентував увагу суду на те, що зазначені в протоколі обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не відповідають дійсності, оскільки спростовуються інформацією, наданою уповноваженою особою Оболонського УП ГУНП в м. Києві, на адвокатські запити в порядку, передбаченому ст. 24 Закону України від 05.07.2012 №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» про час виїзду автопатруля Рубін-0503 23.12.2020 о 21:26 на виклик заявника ОСОБА_2 , а тому, посилаючись на порушення, допущенні працівниками поліції в ході фіксування відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння та на відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження керування його довірителькою транспортним засобом, просив закрити провадження за відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що вранці 23.12.2020 він особисто, керуючи належним йому автомобілем марки «Opel Astra» (д.н.з. НОМЕР_1 ), приїхав до батьків, які проживають за адресою: АДРЕСА_1, який припаркував на стоянці біля будинку, ключі від транспортного засобу він нікому не давав, автомобіль стояв на стоянці зранку до вечора, ним ніхто не керував.

Вислухавши пояснення вищевказаних осіб, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а також докази, долучені стороною захисту в судовому засіданні, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбачених статтями 283, 284 цього Кодексу. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 цього Кодексу встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перелік підстав зупинення транспортного засобу визначено ст. 35 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII «Про національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII).

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху).

Відповідно до пункту 1.10. Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі; транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Пункт 2.5 цих Правил зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. За невиконання вимог цього пункту Правил передбачено адміністративну відповідальність за ст. 130 КУпАП.

Тобто, процедурі огляду на стан сп`яніння має передувати конкретна підстава, що дає право поліцейському як представнику органу державної влади вимагати від водія транспортного засобу вчинення певних дій.

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок №1103).

Зокрема, пунктом 3 Порядку №1103 передбачено, що огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я України (далі - МОЗ України) і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735).

Відповідно до Інструкції №1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ України і Держспоживстандартом, на місці зупинки транспортного засобу (п. 6 розділу І Інструкції), а в разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

При цьому пунктом 6 розділу ІІ Інструкції №1452/735 передбачено, що огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Разом із тим, цей пункт містить застереження, що не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Відповідно до пунктів 6, 7 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395 (далі - Інструкція №1395) у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо упередженості яких є сумніви.

Аналіз вказаних нормативних актів свідчить про те, що у разі виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, за виключенням осіб, щодо упередженості яких є сумніви, а в разі відмови водія транспортного засобу від проведення такого огляду у встановленому порядку поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння.

У судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечувала той факт, що того дня вона вживала пиво, але категорично заперечила факт керування автомобілем марки «Opel Astra» (д.н.з. НОМЕР_1 ).

Особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до статей 245, 251, 280, 283 цього Кодексу доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №005400, 23.12.2021 о 21:00 водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Opel Astra» (д.н.з. НОМЕР_1 ) по АДРЕСА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, порушення мови, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку водій ОСОБА_1 відмовилася у присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до правової позиції, викладені у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 26.04.2018 у справі №338/1/17 (провадження №К/9901/15804/18) візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку, а для підтвердження порушення Правил дорожнього руху, відповідно до ст. 251 КУпАП працівники поліції мають надати, зокрема, відеозапис події, фотокартки.

Відповідно до вимог статей 31, 40 Закону №580-VIII поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Досліджений судом відеозапис із нагрудної камери патрульного поліцейського №АА00610 про подію та обставини, які слугували підставами для складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, свідчить про те, що автомобіль«Opel Astra» (д.н.з. НОМЕР_1 ) стоїть в нерухомому стані з вимкненим двигуном, тобто є припаркованим, в салоні якого на передньому пасажирському сидінні сидить ОСОБА_1 , яка розмовляє з поліцейським, при цьому остання заперечує факт керування автомобілем і відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у правах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КпАП України несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Стаття 130 цього Кодексу передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною вказаного правопорушення є керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 20.02.2019 (справа №404/4467/16-а (2-іс/811/3/17), провадження №К/9901/21130/18) само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Однак, дослідивши наявний відеозапис, суд не знайшов підтвердження факту руху автомобілю під керуванням ОСОБА_1 .

Разом із тим, у протоколі про адміністративне правопорушення ДПР18 №005400 свідками факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на встановлення стану сп`яніння у встановленому порядку зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , а також зазначено, що до протоколу додаються письмові пояснення вказаних свідків, а також пояснення свідка ОСОБА_2 (заявник).

Суд звертає увагу на те, що письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 від 23.12.2020 о 21:00 не містять вказівки про те, що ці особи були свідками факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки «Opel Astra» (д.н.з. НОМЕР_1 ), який був у русі.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про те, що долучені у судовому засіданні стороною захисту докази, а саме: копії протоколу про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 08.11.2020; протоколу огляду місця події від 08.11.2020; пояснення ОСОБА_1 від 08.11.2020; пояснення ОСОБА_2 від 08.11.2020, котрого поліцейський залучив до участі в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП в якості свідка, свідчать про наявність обставин, які об`єктивно вказують на можливу упередженість цього свідка, а тому не приймає до уваги письмові пояснення ОСОБА_2 від 23.12.2020 о 21:00 як у якості свідка так і його ж пояснення, наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, про те, що він «23.12.2020 приблизно о 21:00 бачив як жінка ( ОСОБА_1 ), одягнена в світлу куртку, виходила з автомобіля марки «Opel Astra» (д.н.з. НОМЕР_1 ), особу якої було встановлено після приїзду працівників поліції, яка на той момент знаходилась у стані алкогольного сп`яніння».

За клопотанням сторони захисту з метою повного з`ясування обставин адміністративної справи до суду неодноразово викликалися свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , а також поліцейський роти №2 батальйону №2 полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенант поліції ОСОБА_5 , однак жоден із них у судове засідання жодного разу не з`явився, про причини неявки суду не повідомили.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Відповідно до ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно зі ст. 19 Закону України від 29.06.2004 №1906-IV «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» зазначено, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України».

Відповідно до ст. 255 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення,

У рішенні по справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» від 14.03.2002 ЄСПЛ зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У справі «Бербера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 ЄСПЛ встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження наявних в матеріалах справи доказів, керуючись принципами презумпції невинуватості, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, суд вважає, що патрульними поліцейськими не було надано суду переконливих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Opel Astra» (д.н.з. НОМЕР_1 ).

Наведені факти у відповідності до ст. 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останньої, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

З огляду на те, що суду не надано належних, достовірних, допустимих та достатніх доказів, які у своїй сукупності свідчили б про те, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Opel Astra» (д.н.з. НОМЕР_1 ) на вулично-дорожній мережі, що підлягає обов`язковому встановленню в такій категорії справ про адміністративне правопорушення, а також на те, що судом було встановлено, що існують об`єктивні підстави, які викликають сумніви в неупередженості свідка ОСОБА_2 , тому в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд приходить до висновку, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити за відсутності в діях останньої складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу правопорушення.

Керуючись статтями 19, 62 Конституції України, статтями 7, 245, 247, 251-252, 255, 280, 283-285 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду в десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Оболонський районний суд міста Києва.

Суддя А.В. Касьян