Справа№718/420/21
Провадження№3/718/180/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2021 року м.Кіцмань Чернівецька область

Суддя Кіцманського районного суду Чернівецької області Скорейко В.В розглянувши матеріали адміністративного правопорушення, які надійшли з ДПП УПП ГУНП в Чернівецькій області щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , тимчасово не працює, за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР № 027535 від 18.02.2021 року ОСОБА_1 18.02.2021 року о 03:50 год. на трасі Н-10, км. 221 в Кіцманському районі Чернівецької області керуючи транспортним засобом перебував з ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота, невимовна мова). Огляд проводився за допомогою приладу «Драгер» у встановленому законом порядку в присутності двох свідків. Результат огляду позитивний 1.63 промілє, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 та його захисник Павчук С.І. 16.03.2021р. подали до суду письмове клопотання про закриття справи. Свої доводи обгрунтовують тим, що під час вчинення правопорушення ОСОБА_1 перебував у стані крайньої необхідності, оскільки терміново поспішав довести пасажирку до медичного закладу в м. Коломия Івано-Франківської області.

В судовому засіданні 16 квітня 2021 року адвокат Павчук С.І. заявив усне клопотання про закриття справи у зв`язку із перебуванням ОСОБА_1 під час вчинення правопорушення у стані крайньої необхідності, оскільки йому терміново необхідно було доставити друга ОСОБА_2 до медичного закладу в м. Коломия Івано-Франківської області. З цією метою він посеред ночі виїхав в напрямку м. Коломия. На підтвердження своїх доводів надав довідку № 238, видану КНП «Завтавнівська багатопрофільна лікарня Юрківецької сільської ради» про те, що ОСОБА_2 з 16 по 25 лютого 2021р. перебував на амбулаторному лікуванні у лікаря-офтальмолога вищевказаного медичного закладу.

Свідок ОСОБА_2 підтвердив, що вночі 18 лютого 2021р. ОСОБА_1 доставляв його до медичного закладу в м. Коломия Івано-Франківської області, де зранку свідок мав проходити огляд. Також свідок вказав, що із ОСОБА_1 перебуває у дружніх відносинах.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, дійшов наступних висновків.

Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна діяльність чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння.

Відповідно до п 2.9а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

В ході судового розгляду судом встановлено, що на порушення п.2.9А ПДР України ОСОБА_1 18.02.2021 року о 03:50 год. на трасі Н-10, км. 221 в Кіцманському районі Чернівецької області керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився за допомогою приладу «Драгер» у встановленому законом порядку в присутності двох свідків. Результат огляду позитивний 1.63 промілє. Ця обставина підтверджується дослідженими судом доказами у справі про адміністративне правопорушення, зокрема направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, роздруківкою результату тесту за допомогою приладу Драгер Алкотест 6820, відповідно до яких у ОСОБА_1 встановлено стан сп`яніння 1.63 промілє. Факт проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння та його результат підтверджується підписами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду, а також письмовими поясненнями цих свідків та дослідженим судом відефайлом № .

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується дослідженим судом відеодоказом № IMG 0162, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 № 820445.

З приводу тверджень сторони захисту про перебування ОСОБА_1 у стані крайньої необхідності під час вчинення порушення п. 2.9А ПДР суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Сторона захисту вказуючи на акт крайньої необхідності в діях ОСОБА_1 , спричинений необхідністю доставки до медичного закладу в м. Коломия ОСОБА_2 чи «пасажирки», не надала переконливих доказів того, що така небезпека не могла бути усунута іншими засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди охоронюваним законом інтересам. Зокрема, як встановлено судом з відео файлу № ОСОБА_2 взагалі не видно в салоні автомобіля ОСОБА_1 , а видно лише особу жіночої статі. Окрім того, ОСОБА_2 знаходився на амбулаторному лікуванні в лікаря-офтальмолога з 16 по 25 лютого 2021р. і стороною захисту не надано доказів того, що впродовж 18.02.2021р. ОСОБА_2 перебував у тяжкому чи іншому стані, який потребував його негайної доставки до медичного закладу. Окрім того, за результатами дослідження відеодоказів встановлено, що під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 не повідомляв представникам патрульної поліції про тяжкий стан будь-кого із своїх пасажирів як про причину керування ним автомобілем з порушенням вимог ПДР. Отже, в досліджуваній ситуації у ОСОБА_1 існував інший шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди охоронюваному законом інтересу, тому посилання на стан крайньої необхідності в такій ситуації виключається. Тому клопотання сторони захисту про закриття справи задоволенню не підлягає.

Аналізуючи докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена повністю, оскільки останній, керуючи транспортним засобом, порушив вимоги п.2.9А Правил дорожнього руху, так як керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень в майбутньому, необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення, в межах ст. 130 КУпАП, у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Відповідно до положень ст. 321 КУпАП водії вважаються позбавленими спеціального права з дня винесення постанови про позбавлення цього права.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом

Керуючись ст.ст. 9, 27,33, 40-1, 130, 245, 283-285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Вважати ОСОБА_1 позбавленим права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік з дня винесення постанови про позбавлення цього права.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судового збору в дохід держави.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд.

Суддя Кіцманського

районного суду: В.В.Скорейко