Справа № 473/1198/21
П О С Т А Н О В А

іменем України

"21" квітня 2021 р. місто Вознесенськ

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Зубар Н.Б., за участю секретаря судових засідань Алдушиної І.Я., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисників адвокатів Сторчак С.О., Усікова О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Вознесенського районного управління поліції в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка м.Миколаїв, працює помічником кухаря ФОП «Наградська», зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , обліковий номер платника податків згідно довідки неможливо ідентифікувати НОМЕР_1

В С Т А Н О В И В:

26.03.2021 року поліцейським було складено протокол про адміністративне правопорушення серія ВАБ №053683 від 26.03.2021 року та зазначено, що: «26.03.2021 року о 23:35 годині ОСОБА_1 не вжила заходів щодо припинення роботи кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в АДРЕСА_3 , чим порушила п.п.12 п.2 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року».

Дії ОСОБА_1 працівником поліції було кваліфіковано за ч.1 ст.44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, - не визнала та пояснила, що вона працює в кафе «Кармен» помічником кухаря та в її функціональні обов`язки не входить вирішення питань про припинення роботи закладу. Того дня, коли до кафе прийшли співробітники поліції з відеокамерою, вона вже мала намір вийти з кафе, оскільки закінчився робочий час. Проте стосовно неї склали протокол. На той момент вона нічого не заперечувала та не пояснювала, оскільки злякалася. Зазначила, що у фойє кафе на той момент були відвідувачі.

Її адвокати просили провадження закрити через відсутність складу правопорушення, зазначивши, що відсутні будь-які докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП. Так до її обов`язків не належить вирішення питань припинення роботи закладу, оскільки вона лише помічник кухаря. Крім того, на відео, наданому до протоколу - ОСОБА_1 не зафіксована. Вказали, що складений поліцією протокол містить посилання на норму, яка вже давно не діє і не була чинною на момент складання протоколу.

Судом було досліджено матеріали провадження та встановлено, що окрім протоколу про адміністративне правопорушення надано рапорт до Вознесенського РУП від 27.03.2021 року про те, що було отримано інформацію про те, що 27.03.2021 року о 01:06 год. в м.Вознесенськ по вул.Танасчишина, 14-Б під час відпрацювання м.Вознесенськ з 21.00 26.03.21 року по 01.00 27.03.21 року було виявлено функціонування закладу кафе «Кармен», де також у приміщенні закладу були присутні відвідувачі та розпивали спиртне, а саме 26.03.2021 року о 23:35 год.

Вказана інформація наведена у довідці ст.ДОП Забродського С. про результати розгляду за фактом порушення карантину від 27.03.2021 року.

Крім того, до матеріалів справи додано копію розпорядження керівника робіт із ліквідації наслідків медико-біологічної надзвичайної ситуації, пов`язаної з поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на території територіальної громади міста Вознесенська №36 від 22.03.2021 року, щодо введення більш сурових карантинних обмежень в рамках «помаранчевої зони» з 01:00 хв.24.03.2021 до 04.04.2021 включно, в якому визначено перелік обмежень в рамках «помаранчевої зони», проте кафе такі заходи прямо не стосуються.

Також до матеріалів справи додані письмові пояснення офіціанта ОСОБА_1 та продавця продовольчих товарів ОСОБА_2 від 26.03.2021 року, які на підставі ст.63 Конституції України відмовились від дачі пояснень, а також пояснення охоронця кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » - ОСОБА_3 від 26.03.2021 року, яка зазначила, що 26.03.2021 року о 23:35 год. до приміщення кафе зайшли працівники поліції, на той час в кафе перебували 3-є відвідувачів, які сиділи за столом. В кафе також знаходився обслуговуючий персонал: офіціант та працівники кухні кафе. Зазначила, що зазвичай вона зачиняє кафе о 23:00 год., але на той час вона не змогла зачинити кафе, так як були відвідувачі.

В судовому засіданні було оглянуто диск, долучений до протоколу серія ВАБ №053683 від 26.03.2021 року, на якому знято відвідувачів кафе та охоронця, проте ОСОБА_1 на відео не зафіксована, не зафіксовано обставини вчинення правопорушення саме нею, складання протоколу стосовно неї, а також не зафіксовано процедури роз`яснення їй прав, які визначені ст.268 КУпАП. Тому вказане відео суд визнає неналежним доказом, як і інші зазначені вище матеріали, оскільки вони не підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, суд враховує, що згідно із ст.252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Підставою адміністративної відповідальності є наявність у вчиненому особою діянні всіх ознак складу правопорушення, передбаченого законом. Склад адміністративного правопорушення - це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення

Так, ст.44-3 ч.1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма є банкетною, тому для її застосування суд враховує положення встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», які визначено Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 р. №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в редакції чинній на момент складання протоколу (протокол складено 26.03.2021 року, тому редакція постанови із змінами № 230 від 22.03.2021).

Тобто суд має перевірити чи дійсно порушено нормативно-правовий акт, який зазначено в протоколі, чи містить такий нормативний акт відповідні норми, а також чи є чинним такий акт на момент складання протоколу.

У протоколі серія ВАБ №053683 від 26.03.2021 року зазначено, що ОСОБА_1 порушила підпункт 12, пункт 2 постанова Кабінету Міністрів від 09.12.2020 року №1236.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 р. №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в редакції чинній на момент складання протоколу п.2 було передбачено, що «2.Залежно від епідемічної ситуації на території України в цілому або на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) встановлюється зелений, жовтий, помаранчевий або червоний рівень епідемічної небезпеки поширення COVID-19 (далі - рівень епідемічної небезпеки). Пункт 2 в редакції Постанови КМ № 104 від 17.02.2021»

П.п.12 в п.2 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року, на який посилається поліцейський в протоколі, немає.

П.12 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року (редакція постанови із змінами № 230 від 22.03.2021) передбачав, що: «12. Лікуючий лікар вносить до системи інформацію про пацієнтів, у яких підтверджено випадок COVID-19 та які не потребують госпіталізації, а також формує перелік контактних осіб за інформацією, наданою хворими», проте цей пункт до обставин, які викладені в протоколі серія ВАБ №053683 від 26.03.2021 року - стосунку немає.

Натомість як підпунктом 10 п.3 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року (редакція постанови із змінами № 230 від 22.03.2021, що була чинною на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення) передбачалося:

«3. З 24 лютого 2021 р. на території України встановлюється жовтий рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється:

10) робота після 24-ї та до 7-ї години суб`єктів господарювання з надання послуг громадського харчування (ресторанів, кафе, барів, закусочних, їдалень, кафетеріїв, буфетів тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос».

Проте вказівки на порушення саме цієї норми протокол серія ВАБ №053683 від 26.03.2021 року не містить.

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи, зокрема, про місце, час вчинення та суть правопорушення, спричинену матеріальну шкоду, а також про свідків і потерпілих.

А тому, предмет судового розгляду обмежений обставинами, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть.

Разом із тим судом не було встановлено порушення саме норми, зазначеної в протоколі серія ВАБ №053683 від 26.03.2021 року, оскільки вона на момент складання протоколу вже втратила чинність.

При цьому суд звертає увагу на якість законодавства, яке регулює карантин в Україні, запроваджений у зв`язку із поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Так протягом останнього часу відповідна Постанова КМУ №1236 від 09.12.2020 року - зазнає численних змін, що відповідно впливає на якість та стабільність законодавства в цій сфері.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Елементами верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005).

Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями.

Одним із основоположних аспектів права особи на справедливий судовий розгляд, закріплений у статті 6 Конвенції, є принцип правової визначеності, основу якого утворює концепція передбачуваності.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серков проти України» від 07.11.2011 року, заява № 39766/05 зазначив:

«34. Ведучи мову про «закон», стаття 1 Першого протоколу до Конвенції посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях Конвенції. Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого законодавства, вимагаючи, щоб воно було доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним у застосуванні. 35. Коло застосування концепції передбачуваності значною мірою залежить від змісту відповідного документа, сфери призначення, кількості та статусу тих, до кого він застосовується. Сам факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що вона не відповідає вимозі «передбачуваності» у контексті Конвенції. Завдання здійснення правосуддя, що є повноваженням судів, полягає саме у розсіюванні тих сумнівів щодо тлумачення, які залишаються враховуючи зміни у повсякденній практиці. 36. Суд визнає, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатись у тому, що спосіб, у який тлумачиться та застосовується національне законодавство, приводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі «Скордіно проти Італії (№ 1)».

Пункт 25 Рішення ЄСПЛ «Михайлюк та Петров проти України» від 10 грудня 2009 року (Заява N 11932/02) зазначає, що «вираз "згідно із законом" насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права (див., серед багатьох інших, рішення у справі "Полторацький проти України")».

Згідно ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б вказували на факт вчинення ОСОБА_1 протиправних діянь, визначених диспозицією ч.1 ст.44-3 КУпАП, та зазначених поліцією в протоколі як порушення ОСОБА_1 п.п.12 п.2 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року

Згідно із п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Беручи до уваги те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.44-3 КУпАП, а саме об`єктивна сторона, органами поліції не було надано належних та допустимих доказів правопорушення, а протокол стосовно неї містить посилання на норми, які втратили чинність, - провадження слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ч.1 ст.44-3, ст.247, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту винесення постанови до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя Н.Б.Зубар