Дата документу 08.04.2021
Справа № 937/2101/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«08» квітня 2021 року м. Мелітополь

Суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Сметаніна А.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий,

- за ч.1 ст. 44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

26 лютого 2021 року о 12.30 годині ОСОБА_1 , знаходився на залізничному вокзалі в м. Мелітополі, розташованому по вул. І Сагайдачного без документів, що посвідчують його особу, чим порушив вимоги п. п. 2 п.2 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року, зі змінами відповідно до постанови КМУ № 104 від 17.02.2021 року, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду, за адресою проживання, що вказана в протоколі про адміністративне правопорушення. Про причини неявки суд ОСОБА_1 не повідомляв, жодних клопотань чи заяв від нього не надходило. Відповідно до письмових пояснень, що маються у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 визнав провину в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 с. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 44-3 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, матеріали, додані до протоколу, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 44-3 КУпАП визначено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм.

Статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, що карантин це адміністративні та медикосанітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Відповідно до ст.29 вказаного Закону, карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року № 641 передбачено, що на всій території України встановлено карантин.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Постанови КМУ від 09.12.2020 року №1236, до якої Постановою КМУ № 104 від 17.02.2021 року, внесено зміни, на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється, перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується зібраними у справі матеріалами: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 286141 від 26.02.2021 року; рапортами; письмовими поясненнями ОСОБА_1 ; постановою ГАБ №325556, копією паспорту.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП, згідно з якою передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно зі ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

З урахуванням викладених обставин, враховуючи особу винного, зокрема те, що він усвідомив та повністю визнав протиправність своєї поведінки, обставини вчинення ним правопорушення, а також, що вчинене ним діяння хоча й містило в собі усі юридичні ознаки, що характеризують правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, однак внаслідок конкретних обставин справи не відповідало тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення, не призвело до настання будь-яких тяжких наслідків, а також, інші обставини у справі, зокрема те, що своїми послідовними діями винний сприяв якнайшвидшому виправленню ситуації та в теперішній час суворо дотримується вимог постанови Кабінету Міністрів України щодо запровадження на території України карантинних заходів.

Крім того, аналізуючи рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004, можна дійти до висновку, що розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому правопорушенню; категорія справедливості передбачає, що покарання за правопорушення повинно бути співмірним з правопорушенням.

Санкція ч.1 ст. 44-3 КУпАП тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а отже тяжкість призначеного покарання не відповідає вчиненому ОСОБА_1 правопорушенню, оскільки мінімальний штраф, передбачений санкцією вказаної частини становить 17 000 грн., максимальний 34 000 грн., а отже, суд вважає, покарання за вчинені правопорушником дії є явно не співмірним та несправедливим.

На підставі всіх вищевикладених фактів, суд приходить до висновку, що є всі підстави вважати, що ОСОБА_1 зробив відповідні висновки, не буде в подальшому допускати такої поведінки, тому, з урахуванням вимог ст. 22 КУпАП, вважає можливим в даному випадку досягти виховних та попереджувальних заходів без застосування до правопорушника заходів адміністративного впливу, обмежившись усним зауваженням.

Оскільки судом прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, тому з нього судовий збір стягненню не підлягає

Керуючись ст. ст. 9, 22, 33, 44-3, 245, 251, 252, 280, 283, 284, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 44-3 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Провадження в адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 44-3 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд в продовж 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду

Запорізької області: А.В. Сметаніна