Справа№ 953/1795/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2021 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Зуб Г.А., розглянувши адміністративний матеріал направлений з Департаменту патрульної поліції УПП у Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП не відомий, не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 126, ч. 2 ст. 122 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

23.01.2021 року о 23 год. 30 хв. в м. Харків по вул. Академіка Павлова, 323/5, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 в темну пору доби без ввімкненого ближнього світла фар, без посвідчення водія, також не маючи право керування даним ТЗ.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час, місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку, тому суд розглядає адміністративний матеріал у його відсутність.

У рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вина водія ОСОБА_1

підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме відомостями, що містяться в протоколах про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №134287 від 23.01.2021, серії ДПР18 №134288 від 23.01.2021, в яких ОСОБА_1 зазначив про визнання своєї провини, довідкою, рапортом.

Таким чином, суд вважає, що в діях водія ОСОБА_1 міститься склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 126 ч.2 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, та ст. 122 ч.2 КпАП України, тобто порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів.

Згідно ст.36 КУпАП , справи відносно однієї і тієї ж особи, що вчинила кілька правопорушень розглядаються одночасно і стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , а, отже на час розгляду справи і вчинення правопорушень він є неповнолітньою особою.

Згідно ст. 13 КУпАП , до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу,

передбачені статтею 24-1 цього Кодексу . У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44 , 51 , 121-127 , частинами першою, другою і третьою статті 130 , статтею 139 , частиною другою статті 156 статтями 173 , 173-4 , 174 , 183-1 , 185 , 190-195 цього Кодексу , вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу .

Виходячи із принципів справедливості та гуманізму, враховуючи біологічні, психологічні та соціальні характеристики неповнолітніх, закон передбачає особливості притягнення їх до адміністративної відповідальності, звільнення від даної відповідальності, призначення адміністративного стягнення та специфічні заходи впливу.

Ця позиція базується на міжнародно-правових актах, зокрема Декларації прав людини. У її Преамбулі зазначається, що неповнолітні у зв`язку з їх фізичною і розумовою незрілістю потребують спеціальної охорони і захисту, зокрема належний правовий захист.

Особливості вікової психології неповнолітніх дають змогу обмежитися щодо таких осіб порівно більш м`якими заходами, достатніми для забезпечення їх виправлення ї перевиховання.

Суспільство немає права висувати до неповнолітніх такі самі суворі вимоги, як дорослих осіб. Тому щодо неповнолітніх достатніми є міри виховно-педагогічного, а не карального характеру.

Так, згідно ч. 1 ст. 24- 1 КУпАП , за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від 16до 18 років можуть бути застосовані такі заходи впливу: 1) зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; 2) попередження; 3) догана або сувора догана; 4) передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 свою провину у вчинених правопорушеннях визнав, про що ним було зазначено в протоколах, при цьому будь-яких обставин, що обтяжують відповідальність останнього в судовому засіданні не встановлено.

З огляду на наведене, враховуючи, що ОСОБА_1 , будучи неповнолітньою особою, фактично несвідомо вчинив дані адміністративні правопорушення, свою провину визнав, негативних наслідків від вказаних правопорушень завдано не було, матеріальних збитків не заподіяно, а тому слід дійти висновку про незначну суспільну небезпечність скоєних ним правопорушень.

Таким чином, враховуючи сукупність всіх фактичних обставин справи та дані про особу правопорушника, суд вважає за можливе застосувати до нього захід впливу у вигляді попередження, що буде достатнім превентивним заходом для неповнолітньої особи у даному випадку для попередження вчинення ним подібних та інших адміністративних правопорушень.

Згідно ст.40-1 КУпАП , судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

А тому, оскільки до ОСОБА_1 судом вирішено застосувати захід впливу, передбачений ст. 24-1 КУпАП , у вигляді попередження, а не адміністративне стягнення, то і судовий збір з нього не підлягає стягненню.

Керуючись ст.ст. 24-1, 36, 40-1, 122, 126, 275-280,283-287 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122 ч.2 та ст. 126 ч.2 КУпАП, та застосувати до нього захід впливу у вигляді попередження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови, через Київський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає чинність після закінчення 10-ти денного строку на її оскарження, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

СУДДЯ Г.А. ЗУБ