Справа № 308/2935/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2021 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Хамник М.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне порушення, які надійшли з управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків суду не відомий, місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 , місце роботи: тимчасово не працює,

- за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №374155, 25.02.2021 року о 02 год. 58 хв., в м.Ужгород, пр.Свободи,2 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом SKODA FABIA д.н.з. НОМЕР_1 з непрацюючим лівим поворотником та під час перевірки документів було виявлено явні ознаки наркотичного сп`яніння: почервоніння обличчя, підвищена жвавість поведінки, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду у встановленому законом порядку, в порушення п. 2.5 ПДР, відмовився в присутності двох свідків.

Присутній у судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, зазначивши, що 25.02.2021 року його зупинили працівники патрульної поліції та попросили пред`явити документи. Згодом запропонували йому проїхати на обстеження до лікаря-нарколога, однак, враховуючи нахабні дії поліцейських, які незаконно, на його думку, вилучили права, вели себе по хамськи, не представились та не дозволили викликати адвоката, відмовився проїхати до наркодиспансеру в їх машині. Стверджує, що від проходження самого огляду на стан сп`яніння не відмовлявся, уточнив у поліцейських на протязі якого часу може пройти такий огляд та пройшов його протягом двох годин з моменту затримання.

Представник особи, що притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Марина В.Г., подав письмове пояснення стосовно досліджених у судовому засіданні доказів, в тому числі відеофайлів, а також просив долучити до справи флеш-накопичувач з відео зробленим ОСОБА_1 на власний мобільний телефон під час спілкування з поліцейськими та складання ними протоколу.

У вказаному поясненні адвокат Марина В.Г. зазначає, що з дослідженого відео вбачається, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовився, однак відмовився їхати з поліцейськими в одній машині. Така поведінка ОСОБА_1 зумовлена некоректним ставленням до нього з боку поліцейських, оскільки такі не представились, провели щодо нього незаконний обшук, завдали особі фізичний біль та відмовили у праві на захист. Вважає, що саме незаконні дій поліцейських призвели до небажання та побоювання особи їхати в їх автомобілі до медичного закладу.

Також з дослідженого відео не вбачається, що особі роз`яснили її права та підставу для здійснення огляду. Крім того, про проведення особистого огляду особи поліцейський повинен був скласти відповідний протокол чого також зроблено не було.

Не дивлячись на відсутність заперечень з боку ОСОБА_1 щодо проведення огляду, направлення йому до медичного закладу не видавалось.

Крім того, у поясненнях від 25.02.2021, наданих свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначено, що від огляду на стан сп`яніння відмовився ОСОБА_4 , що робить такі докази не належними.

Також адвокатом надано суду протокол медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголя та стану сп`яніння лікаря за результатами звернення до КНП «ЗОМЦПЗ та МЗ» №240 від 25.02.2021, за результатами якого ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не виявлено.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його представника адвоката Марини В.Г., дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП в редакції, яка діяла на час вчинення адміністративного правопорушення, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як убачається з вказаного протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Відповідно до ч. 1 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395, водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року N 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

При цьому згідно п. 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакці ї, затвердженої наказом МВС України від 09.11.2015 № 1452/735, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Пунктом 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 зі змінами) визначено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав (п.7 Порядку).

Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове (п.7 розділу ІІІ Інструкції).

Системний аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку, що проведення огляду водія з метою виявлення стану сп`яніння повинно відбуватися несвавільно, а виключно в разі наявності сукупності певних ознак, чітко визначених у відповідних нормативно-правових актах. Крім того, огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться виключно в закладах охорони здоров`я.

Так, відповідно до інформації, що міститься у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №374155 від 25.02.2021, у ОСОБА_1 спостерігались наступні ознаки наркотичного сп`яніння: почервоніння обличчя, підвищена жвавість поведінки, що не відповідає обстановці. Проте особа це категорично заперечує, крім того, такі ознаки відсутні у протоколі медичного освідчення (огляду особи) від 25.02.2021, який ОСОБА_1 пройшов протягом двох годин з моменту його зупинки працівниками поліції, тобто виявлення таких ознак самими працівниками поліції.

З відеозапису вбачається, що працівниками поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд у лікаря-нарколога, однак останній повідомив, що з поліцейськими нікуди не поїде. Разом з тим, ОСОБА_1 запитав скільки часу у нього є на проходження такого огляду, на що йому поліцейським повідомлено час протягом двох годин. З переглянутого відео також не вбачається про роз`яснення особі працівником поліції про обов`язок пройти огляд на стан сп`яніння та про наслідки його відмови від проходження такого огляду. Про намір пройти такий огляд та його проходження свідчить і протокол медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголя та стану сп`яніння лікаря за результатами звернення ОСОБА_1 до КНП «ЗОМЦПЗ та МЗ» №240 від 25.02.2021.

Отже, вказане спростовує твердження про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

З дослідженого відео вбачається, що відносно ОСОБА_1 працівниками поліції проведено особистий огляд та огляд речей, обшук особи, у зв`язку з чим він просив про присутність адвоката. Однак, таке прохання особи не було задоволено працівниками поліції. Отже, у ОСОБА_1 , виникли цілком обґрунтовані та закономірні побоювання щодо можливого порушення його прав працівниками поліції, неможливості отримання кваліфікованої правової допомоги.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, матеріали справи не містять беззаперечних доказів щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1,3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України(частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно положень ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується із судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні стороною захисту докази в їх сукупності з урахуванням того, що всі виявлені під час розгляду сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а суд не наділений повноваженням збирати докази винуватості чи невинуватості особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.

Ухвалюючи дане судове рішення, суд керується також ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України" (п.58) суд наголошує, що відповідно до принципу належного здійснення правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи викладене та керуючись п.1 ст.247, ст.ст.130,245,251,252,283-285,294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.130 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п.1ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М.Хамник