Провадження № 3/243/124/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року

Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Ільяшевич О. В., розглянувши матеріали, які надійшли із Батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

19 грудня 2020 року, о 21 год. 01 хв., у м. Слов`янську Донецької області, на перехресті вул. Центральна та вул. Василівська, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом FIAT QUBO з номерними знаками НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння(звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови та координації рухів), від проходження медичного огляду на виявлення стану сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. В протоколі зазначено, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як видно із матеріалів справи, адмінматеріали до суду надійшли 22 грудня 2020 року.

Так розгляд справи було призначено на 05 січня 2021 року, правопорушник ОСОБА_1 до суду надав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із ознайомленням з матеріалами справи. У зв`язку із чим розгляд справи було відкладено до 03 лютого 2021 року. 02 лютого 2021 року ОСОБА_1 до суду було направлено заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням правопорушника на лікарняному, та долучено листок непрацездатності відповідно до якого у період з 01 лютого 2021 року по 05 лютого 2021 року включно ОСОБА_1 перебував на лікарняному. Справу було відкладено до 01 березня 2021 року. 01 березня 2021 року ОСОБА_1 до суду було надано клопотання про відкладення розгляду справи та в своєму клопотанні ОСОБА_1 просив викликати до суду працівників патрульної поліції, які склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, для їх допиту. Розгляд справи було відкладено до 15 березня 2021 року. 15 березня 2021 року в судовому засіданні ОСОБА_1 наполягав на своїй невинності у вчиненому правопорушенні, у зв`язку з чим, просив викликати в судове засідання свідків. 22 березня 2021 року ОСОБА_1 в судове засідання з`явився, а свідки не з`явилися, хоч судом було вжито заходів щодо їх явки в судове засідання.

У судовому засіданні були досліджені такі письмові докази:

протокол про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 348214 від 19 грудня 2021 року, відповідно до якого 19 грудня 2020 року, о 21 год. 01 хв., у м. Слов`янську Донецької області, на перехресті вул. Центральна та вул. Василівська, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом FIAT QUBO з номерними знаками НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння(звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови та координації рухів), від проходження медичного огляду на виявлення стану сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. В протоколі зазначено, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. З протоколу вбачається, що посвідчення водія НОМЕР_2 ДАІ МВС УВС у м. Слов`янську від 15 липня 2004 року у ОСОБА_1 було вилучено та надано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом;

письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які пояснили, що 19 грудня 2021 року в їхній присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння, йому були роз`яснені його права та обов`язки.

У судовому засіданні був досліджений також представлений відеозапис який міститься на лазерному диску, де зазначено надпис ДПР18 348214, на якому відображено керування транспортним засобом чоловіком який представився ОСОБА_1 , йому в запропоновано пройти медичний огляд на виявлення стану наркотичного сп`яніння на що він в присутності двох свідків відмовився, роз`яснені права, повідомлено про час та дату розгляду справи в суді.

При цьому суд зважає, що вищезазначені докази узгоджуються між собою та не містять внутрішніх протиріч, а тому приймаються судом, як належні, допустимі.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Згідно із положеннями ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Процесуальна форма та зміст оригіналу протоколу відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 3 грудня 2005 року № 14, судом слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Для притягнення до відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, які знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з моменту, коли правопорушник почав рухатись.

З 01 липня 2020 року набув чинності Закон України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIIІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень»(далі - Закон № 2617-VIIІ), який криміналізував поставлені у провину водію дії.

Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» внесені нові зміни до Закону № 2617-VIIІ, а саме, згідно з вимогами пункту 117Розділу І Закону № 720-IX:

- у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІвиключено підпункт 4, який запровадивши нову редакцію ст. 130 КУпАП виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння - відтак відновлена адміністративна відповідальність за ці дії;

- у пункті 2 Розділу І Закону № 2617-VIIІвиключено підпункт 171, який доповнивши КК України ст. 286-1 криміналізував відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння - відтак відбулася декриміналізація цих дій.

Станом на 15 січня 2021 року, день розгляду адміністративного матеріалу за ч. 2 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 у суді, відповідно з офіційною інформацією на сайті Верховної Ради України (адреса посилання: https://data.rada.gov.ua/laws/show/80731-10#Text), за якою, незважаючи на зазначені вище законодавчі акти, за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - не передбачено взагалі.

Статус Веб-сайту Верховної Ради України як інформаційного ресурсу про діяльність Верховної Ради України у мережі Інтернет та порядок розміщення на ньому інформації на час опублікування Закону України від 23 лютого 2014 року N 763-VII та Закону України від 27 лютого 2014 року N 798-VII визначався Положенням про Веб-сайт Верховної Ради України у глобальній інформаційній мережі Інтернет, затвердженим Розпорядженням Голови Верховної Ради України від 24 травня 2001 року № 462 (чинне до 18 травня 2015 року).

Пунктом 3 цього Положення було визначено, що інформація, розміщена на Веб-сайті Верховної Ради України, включає базу даних законів України, а пунктом 7 передбачено, що підготовка інформації, в т. ч. її оновлення, на своїх Веб-сторінках здійснюється відповідно депутатською фракцією (групою), комітетом, тимчасовою комісією Верховної Ради України, структурним підрозділом Апарату Верховної Ради України. Інформація, підготовлена для розміщення на своїй Веб-сторінці, подається до Управління комп`ютеризованих систем Апарату Верховної Ради України в електронному вигляді.

19 травня 2015 року Розпорядженням Голови Верховної Ради України № 699 затверджено Положення про веб-ресурси Верховної Ради України. Згідно з пунктом 3 цього Положення веб-ресурси Верховної Ради України є офіційним джерелом інформації Верховної Ради України, що забезпечують висвітлення діяльності Верховної Ради України, парламентських органів та Апарату Верховної Ради України, сприяють обміну інформацією з іншими органами державної влади та органами місцевого самоврядування, інформаційній взаємодії з урядовими і неурядовими організаціями інших країн, із громадськістю.

Наведене правове врегулювання дає підстави для висновку, що саме Верховна рада України здійснює оновлення бази даних законів України на її офіційному Веб-сайті.

В той же час, відповідно до п. 1 Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2001 року № 376 зі змінами та доповненнями (далі Порядок), передбачено, що Єдиний державний реєстр нормативно-правових актів створюється з метою:

- забезпечення додержання єдиних принципів ідентифікації нормативно-правових актів та ведення їх державного обліку в межах інформаційного простору України;

- створення фонду та підтримання в контрольному стані нормативно-правових актів, надання інформації про них;

- забезпечення в межах, визначених законодавством, доступності, гласності та відкритості правової інформації для користувачів.

Згідно із п. 3 Порядку вбачається, що держатель Реєстру - Мін`юст, який розробляє організаційні та методологічні принципи ведення Реєстру, приймає рішення про включення нормативно-правових актів до Реєстру, здійснює їх опрацювання, ідентифікацію, класифікацію, відповідає за автентичність та контрольний стан еталонних текстів, забезпечує внесення нормативно-правових актів до еталонного фонду і його збереження та здійснює контроль за наданням інформації з Реєстру.

Відповідно до п. 2 Порядку:

Реєстр - це автоматизована система збирання, накопичення та опрацювання актів законодавства, яка складається з еталонного, страхового, робочого, інформаційного фондів та окремого розділу.

Еталонний фонд Реєстру - комп`ютерна інформаційна система, призначена для зберігання та обліку еталонних текстів нормативно-правових актів у контрольному стані. Еталонний фонд формується та зберігається в Мін`юсті.

Еталонний текст Реєстру - текст нормативно-правового акта у формі комп`ютерного файла, цілісність якого забезпечується за допомогою спеціальних ознак.

Згідно із п.6 Порядку, до Реєстру включаються:

-нормативно-правові акти, видані починаючи з дня прийняття Акта проголошення незалежності України (24 серпня 1991 р.), чинні, опубліковані та неопубліковані, у тому числі з обмежувальними грифами, закони України, постанови Верховної Ради України, укази і розпорядження Президента України, декрети, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, рішення і висновки Конституційного Суду України, зареєстровані в Мін`юсті нормативно-правові акти міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, а також інших органів, акти яких відповідно до законодавства підлягають державній реєстрації, Національного банку, нормативно-правові акти, видані (прийняті) НКЦПФР на виконання Закону України "Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків, а також міжнародні договори України;

- нормативно-правові акти, видані до прийняття Акта проголошення незалежності України, що не втратили чинності та не суперечать законодавству України;

- тимчасові нормативно-правові акти з терміном дії рік і більше та з терміном дії менше року в разі наступного його продовження.

Відповідно до п. 8 Порядку, для включення до Реєстру повні офіційні тексти рішень і висновків Конституційного Суду України, нормативно-правових актів з усіма додатками, прийнятих Верховною Радою України, Президентом України, Кабінетом Міністрів України, подаються до Мін`юсту протягом трьох робочих днів з дня їх прийняття (законів України - протягом трьох робочих днів з дня підписання Президентом України). Тексти міжнародних договорів України із зазначенням дати підписання, дати ратифікації (затвердження), дати набрання чинності та терміну дії договору подаються МЗС до Мін`юсту протягом п`яти робочих днів з дня набрання ними чинності.

Згідно із п. 10 Порядку, для включення до Реєстру нормативно-правові акти подаються Мін`юсту через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади або у паперовій формі. Копія нормативно-правового акта повинна бути підписана відповідальною особою та засвідчена печаткою органу, що його видав, копія міжнародного договору України - МЗС

Відповідно до п.16 Порядку Інформація з інформаційного фонду Реєстру є публічною інформацією у формі відкритих даних, що підлягає оприлюдненню і регулярному оновленню на єдиному державному веб-порталі відкритих даних та на офіційному веб-сайті Мін`юсту відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" Доступ до інформації з інформаційного фонду Реєстру, оприлюдненому на єдиному державному веб-порталі відкритих даних та на офіційному веб-сайті Мін`юсту, є вільним та безоплатним.

З огляду на Вищевикладені норми Порядку вбачається, що саме Міністерство юстиції України, як держатель Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, відповідає за автентичність та контрольний стан еталонних текстів.

Аналогічна позиція, викладена в ухвалі Верховного суду від 12 грудня 2019 року по справі №9901/372/19.

Суд звертає увагу, що в Єдиному державному реєстрі нормативно-правових актів, ст. 130 КУпАП опублікована в редакції Закону України від 17 червня 2020 року № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», та міститься редакція згідно із якою, відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд наголошує на тому, що на час розгляду справи закінчилися строки притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності, разом з тим, сам розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними ст. 38 КУпАП, а передбачений ст. 277 КУпАП, що є гарантією всебічного, об`єктивного і повного з`ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому, якщо на момент розгляду справи в суді закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд в разі заперечення особою своєї вини чи наявності у її діях складу адміністративного правопорушення спочатку в повному обсязі досліджує всі обставини справи, встановлює, чи містить діяння ознаки та склад адміністративного правопорушення, чи підтверджуються обставини, на які посилається особа в обґрунтування своєї невинуватості, і лише після цього закриває провадження у справі.

Аналіз згаданих норм дозволяє дійти висновку про те, що незважаючи на закінчення строків розгляду справи про притягнення до адмінвідповідальності, судом повинні бути перевірені доводи особи, яка наполягає на правомірності своєї поведінки.

Суд зазначає, що під час судового розгляду справи, судом були перевірені доводи особи, щодо якої було складено протокол про притягнення до адмінвідповідальності, про необхідність закриття справи на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із недоведеністю в його діях події та складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Аналіз досліджених в судовому засіданні доказів дозволяє дійти висновку про те, що підстав для закриття справи на підставі п.1 ст. 247 КУпАП судом не знайдено, оскільки судом встановлено причетність ОСОБА_1 до вчинення вказаного правопорушення.

Відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 284 КУпАП, у справі про адміністративне правопорушення суд має право виносити одну з таких постанов:

а) про накладення адміністративного стягнення;

б) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 241 КУпАП;

в) про закриття справи.

Аналіз вказаної норми КУпАП дозволяє дійти висновку, що закриття справи неможливо поєднати із накладенням адміністративного стягнення чи застосуванням заходів впливу.

Суттю провадження є розгляд справи, який складається із:

а) здійснення юридичної оцінки зібраних матеріалів;

б) повного та всебічного дослідження матеріалів справи;

в) встановлення об`єктивної істини у справі;

г) винесення рішення (постанови, ухвали) і доведення їх до відома учасників провадження.

Завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення, як випливає із ст. 245 КУпАП, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Кодекс України про адміністративні правопорушення чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії.

Отже, після виключення провадження унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави стверджувати про відсутність у суду необхідності з`ясовувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття провадження.

Відсутність висновків про винуватість у постанові про закриття провадження у справі на підставі закінчення строків накладення адміністративних стягнень не є перепоною для притягнення до інших видів відповідальності, як-то цивільної та/або дисциплінарної, або ж для встановлення законності адміністративного переслідування.

Аналіз діючого законодавства дозволяє дійти до висновку, що закриття провадження по справі за п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП перш за все свідчить про відмову держави від притягнення особи до адміністративної відповідальності, а одночасне визнання винності особи у вчиненому правопорушенні і закриття справи за вищезазначених про порушення права людини на справедливий суд та презумпції невинуватості.

При цьому суд зазначає, що незважаючи на певну аналогію розгляду справ про притягнення до адміністративної відповідальності та справ про притягнення до кримінальної відповідальності, умови за якими передбачено закриття кримінального провадження у зв`язку із закінчення строків давності якісно відрізняються від умов, визначених ст. 247 КУпАП, оскільки у ст. 49 КК України застосовані такі конструкції, як «особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки…», тобто саме цією застосованою мовною конструкцією законодавець чітко визначає обов`язок суду встановити наявність вини у вчиненні злочину, на відміну від мовної конструкції, застосованої у ст. 247 КУпАП «провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю…».

Такий висновок суду щодо неможливості встановлення вини особи під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, узгоджується також із роз`ясненнями Вищого адміністративного суду України наведеними в науково-консультативному висновку.

З огляду на викладене, враховуючи, що як зазначено в протоколі, адміністративне правопорушення було вчинене 19 грудня 2020 року, суд на виконання вимог ст. 247, 284 КУпАП, суд, не вирішуючи питання про винність (невинність) особи у вчиненому, вважає, що дану справу слід провадженням закрити, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ч. 2 ст. 38, п. 7 ст. 247 КУпАП України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП України - провадженням закрити, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Ольга Віталіївна Ільяшевич