Номер провадження: 33/813/459/21
Головуючий у першій інстанції Шурупов В.В.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Стоянової Л.І.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 12.02.2021 року,-

встановив:

оскаржуваною постановою,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

підданий адміністративному стягненню за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у вигляді штрафу на користь держави, у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, зі стягненням судового збору у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 454 гривень.

Згідно з оскаржуваною постановою, 19.11.2020 року, о 00:15 год., ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_1 , біля будинку №180 по вул. Заболотного в м. Одесі, будучи у стані алкогольного сп`яніння, що зафіксовано за результатами огляду на стан сп`яніння, із застосуванням приладу «Драгер» та зі згоди зазначеної особи у встановленому законом порядку в присутності 2-ох свідків.

Не погоджуючись з постановою судді районного суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість постанови, стверджує про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та дослідженим доказам, просить скасувати постанову, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апелянт зазначає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки 19.11.2020 року, о 00 год. 15 хв., він транспортним засобом не керував. Знаходячись біля будівлі Суворовського ВП ГУНП в Одеській області, до нього звернулись працівники поліції із висловленням підозри щодо керуванням ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. На що він пояснив, що автомобілем не керував, однак не заперечував, що декілька годин тому дійсно випив дві пляшки пива об`ємом по 0,5 л. Погодився на пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер», оскільки розумів, що працівники поліції все одно повезуть його до медичного закладу для більш ретельного обстеження. Також апелянт зазначає, що в оскаржуваній постанові суддею районного суду вказано про керування ним транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, хоча матеріали справи жодного такого доказу не містять.

В той же час в апеляційній скарзі апелянт порушує питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що суддею районного суду не дотримано процедуру сповіщення його про час та місце розгляду справи, постанова прийнята за його відсутності, а про розгляд справи він був повідомлений із запізненням.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу, просив її задовольнити; вивчивши матеріали адміністративної справи та долучені до справи докази; перевіривши наведені в апеляційній скарзі та клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження доводи; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови судді районного суду, 12.02.2021 року ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні суду першої інстанції (а.с.13).

Матеріали судової справи містять заяви ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами справи датовані 22.02.2021 року, та зареєстровані районним судом 23.02.2021 року та 24.02.2021 року (а.с.16-18).

Апеляційна скарга була подана ОСОБА_1 до поштового відділення 05.03.2021 року, тобто фактично з пропуском строку на апеляційне оскарження.

За таких підстав, враховуючи те, що оскаржувану постанову судді районного суду ОСОБА_1 отримав фактично поза межами строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження, забезпечивши право ОСОБА_1 на доступ до правосуддя.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної постанови судді районного суду, апеляційним судом встановлено таке.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: долученими до протоколу актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківкою результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager» (а.с.3); поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в присутності яких ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 5, 6); диском з відеозаписом обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 7).

Апеляційний суд констатує, що досліджені судом докази, в своїй сукупності, поза розумним сумнівом доводять факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, тобто вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 винуватим себе не визнав, заперечував факт керування ним транспортним засобом за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, апеляційний суд вважає безпідставними вказані доводи апелянта, оскільки досліджені апеляційним судом докази, зокрема: зміст відеозапису обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення, свідчить про те, що ОСОБА_1 погодився пройти тест на стан алкогольного сп`яніння саме як водій, який був зупинений поліцейськими за порушення правил дорожнього руху та відносно якого спочатку було складено протокол за інше порушення ПДР. В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 фактично не заперечував обставин його зупинки та винесення палійськими відносно нього відповідної постанови за вказане порушення.

В судовому засіданні апеляційного суду досліджений відеозапис з нагрудної камери поліцейського (а.с.7).

Після перегляду вказаного відеозапису ОСОБА_1 не заперечував того факту, що на відеозапису зафіксована його розмова з поліцейськими з приводу того, що автомобіль під його керуванням, до зупинки поліцейськими, здійснював рух та проїхав перехрестя на жовтий сигнал світлофору. З відеозапису вбачається, що під час спілкування із поліцейськими, ОСОБА_1 не оспорював, що їхав за кермом свого автомобіля, але заперечував, що проїхав на жовтий сигнал світлофору. Однак, після демонстрації поліцейськими відеозапису, на якому було зафіксовано порушення - проїзд ОСОБА_1 перехрестя на жовтий сигнал світлофору, останній не став заперечувати цього факту та погодився із винесенням відносно постанови за вказане порушення ПДР, отримав вказану постанову, з`ясувавши при цьому в якому порядку він має сплатити штраф. Разом з тим, з відеозапису також вбачається, що після винесення вказаної постанови, та вимоги поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, з огляду на те, що у поліцейських виникли підозри про те, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 вже став говорити, що не керував транспортним засобом, спочатку відмовлявся від проведення огляду на стан сп`яніння, але в подальшому погодився та пройшов такий огляд за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків.

Окрім цього, під час перегляду відеозапису в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 підтвердив, що на вимогу працівника поліції він надав дані свого посвідчення водія, саме як водій автомобіля, який порушив ПДР.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не оспорював того, що на місці зупинки працівниками поліції було винесено постанову про притягнення його до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, а саме за проїзд на жовтий сигнал світлофору, яку він не оскаржував у встановленому законом порядку.

За наведених вище обставин, доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом за обставин викладених в протоколі за ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційним судом визнаються безпідставними, оскільки з переглянутого відеозапису просліджується чітка послідовність подій, які відбувались 19.11.2020 року, під час складення відносно протоколу про адміністративне правопорушення, яка беззаперечно та поза розумним сумнівом підтверджує відомості викладені в протоколі, зокрема факт керування ОСОБА_1 автомобілем, проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та його результат, а саме перебування в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно п. 1.4.5 «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів)», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року, однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів, а тому даний доказ, у розумінні ст.251 КУпАП, є належним і допустимими.

Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаного відеозапису ОСОБА_1 не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.

Таким чином, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведений доказами, які містяться в матеріалах справи, а також безпосередньо його особистими поясненнями, які він дав суду апеляційної інстанції.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки судді районного суду в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 , та які б слугували підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено.

За викладених обставин, апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доведена, а тому рішення судді районного суду про визнання останнього винним в скоєні адміністративного правопорушення - є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови судді районного суду.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду, судом встановлені недоліки оскаржуваної постанови, зокрема встановлені описки в прізвищі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, які були допущені суддею районного суду у вступній, мотивувальній та резолютивних частинах постанови судді Суворовського районного суду м. Одеси від 12.02.2021 року. Зокрема, прізвище особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у постанові зазначено, як « ОСОБА_4 », в той час як інші матеріали адміністративної справи, та долучені документи, свідчать про складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно особи на прізвище « ОСОБА_5 ».

Окрім цього, апеляційним судом встановлено, що в абзаці першому мотивувальної частини оскаржуваної постанови, суддею районного суду допущено описку в частині визначення стану сп`яніння та помилково додатково зазначено, що крім керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння.

Вказані описки, на думку апеляційного суду, можуть бути наслідком складання тексту оскаржуваної постанови за допомогою комп`ютерної техніки, але ці описки не можуть бути підставою для скасування постанови судді, оскільки можуть бути виправлені суддею районного суду шляхом винесення відповідного процесуального рішення.

З урахуванням зазначеного, зважаючи на встановлені в ході апеляційного перегляду оскаржуваної постанови допущенні суддею районного суду описки у тексті постанови, апеляційний суд вважає необхідним рекомендувати судді районного суду здійснити їх виправлення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 12.02.2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Рекомендувати судді районного суду виправити описки в прізвищі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у вступній, мотивувальній та резолютивних частинах постанови судді Суворовського районного суду м. Одеси від 12.02.2021 року, а також описку щодо стану сп`яніння в абзаці першому мотивувальної частини постанови, з урахуванням обставин встановлених апеляційним судом та викладених в мотивувальній частині ухвали апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський