КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1 та його захисника Ігнатенка В.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 та захисника Ігнатенка В.В. на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 04 листопада 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 04.11.2020 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Згідно постанови, 09.09.2020 року о 00 год. 20 хв. водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Марганецька, 22 в м. Києві в стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків за допомогою приладу «Драгер», за результатами проведення якого у ОСОБА_1 виявлено вміст алкоголю в розмірі 1,04 ‰.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «а» ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

На дану постанову ОСОБА_1 та його захисник Ігнатенко В.В. подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 04.11.2020 року та прийняти нову постанову, якою провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянти посилаються на порушення судом першої інстанції вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, оскільки під час розгляду даної справи суд неповно і необ`єктивно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, належним чином не дослідив та дав невірну оцінку наявним у справі доказам, що призвело до прийняття незаконного і необґрунтованого судового рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам.

При цьому зазначають, що огляд на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 був проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції» (затвердженої спільним наказом МОЗ МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року), якою передбачено чітко визначений порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, оскільки після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» водій ОСОБА_1 не погодився з результатами цього огляду та просив направити його до відповідного медичного закладу для проведення огляду лікарем-наркологом, однак, в порушення вимог ч.3 ст. 266 КУпАП та п.7 Розділу І вказаної Інструкції, поліцейські не направили ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння лікарем-наркологом, а одразу склали стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення за порушення ч.2 ст. 130 КУпАП, як повторне протягом року вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, що не відповідає дійсності.

Отже, на переконання апелянтів, працівниками поліції не було дотримано встановленої процедури проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП та вищезазначеною Інструкцією, а тому згідно з вимогами ч.5 ст. 266 КУпАП такий огляд вважається недійсним.

Також апелянти вказують, що прилад «Драгер» 6820 №ARHK-0513, за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 не може використовуватись на території України для проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння, оскільки сертифікат відповідності засобів вимірювальної техніки на вказаний прилад, виданий 01.09.2014 року та чинний до 27.03.2017 року, а тому результати цього приладу не можуть вважатись достовірними та бути підставою для притягнення особи до відповідальності.

Крім того зазначають, що наявний у справі відеозапис з нагрудної камери працівників поліції, на який послався суддя місцевого суду в оскаржуваній постанові, не містить у собі безперервний запис події, а лише фрагменти, які не відображають усіх обставин вчинення адміністративного правопорушення, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Ігнатенка В.В. на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та апеляційні доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, вказані вимоги закону при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані не були, внаслідок чого суд дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 пояснив, що 09.09.2020 року приблизно о 00 год. 20 хв. він був зупинений працівниками поліції, які після перевірки документів висловили йому підозру про те, що він начебто перебуває в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», на що він погодився. Після проходження огляду на «Драгері» результат тесту показав вміст алкоголю в розмірі 1,04 ‰, однак оскільки він не вживав алкоголю і був повністю тверезий, він заперечував проти такого результату приладу «Драгер» та повідомив поліцейським, що має захворювання шлунку і саме це може бути причиною таких показників приладу «Драгер». Оскільки працівники поліції проігнорували його пояснення з цього приводу, він зателефонував своєму знайомому та за його порадою попросив поліцейських провести його огляд на стан сп`яніння у лікаря-нарколога, однак поліцейські відмовились доставити його до медичного закладу та склали стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення за порушення ним п.2.9 «а», тобто за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Також зазначив, що одразу після проведення його огляду на «Драгері» поліцейський надав свідкам для підпису незаповнений протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду на стан сп`яніння та бланки пояснень, де свідки поставили свої підписи та залишили місце події.

Після того, як поліцейський заповнив вказані документи та надав їх йому для ознайомлення та підписання, свідків вже не було. В присутності поліцейських він виклав свої заперечення у протоколі та зазначив в акті огляду, що не погоджується з результатами приладу «Драгер».

На підтвердження цих обставин в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 надав для огляду копію складеного стосовно нього протоколу від 09.09.2020 року.

Під час апеляційного розгляду, за клопотанням захисника до апеляційного суду викликались інспектор патрульної поліції Мальований О.В., який 09.09.2020 року складав протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , а також ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які згідно протоколу були свідками огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та надавали працівникам поліції свої пояснення, однак інспектор патрульної поліції Мальований О.В. та свідок ОСОБА_3 до в судове засідання не з`явились, про причини своєї неявки суду не повідомили.

Прибувши на виклик апеляційного суду свідок ОСОБА_2 пояснив, що 09.09.2020 року приблизно між 23:00 год та 00:00 год. він вигулював свою собаку та був запрошений працівниками поліції бути свідком проведення огляду водія на стан сп`яніння, на що він погодився. В його присутності ОСОБА_1 пройшов тест на «Драгері», який показав результат 1,04 ‰., після чого поліцейський надав йому для підпису бланки документів, де він поставив свій підпис та пішов додому.

При цьому свідок повідомив, що він не помітив у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, а коли ОСОБА_1 побачив результат тесту, останній пояснював поліцейським, що можливо «Драгер» показав позитивний результат, оскільки у нього проблеми зі шлунком, однак чи просив ОСОБА_1 доставити його до медичного закладу та чи пропонували йому працівники поліції пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, він ( ОСОБА_2 ) не чув.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Встановлення факту перебування особи в стані алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться в порядку встановленому ст. 266 КУпАП з дотриманням вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та вищезазначеної Інструкції, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння, який першочергово проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення цього огляду або у разі незгоди з його результатами, такий огляд проводиться в закладі охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення відповідних підстав для його здійснення.

За приписами пункту 7 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції» (затвердженої спільним наказом МОЗ МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частиною 5 статті 266 КУпАП встановлено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції (а.с. 7), після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», ОСОБА_1 заперечував результати проведеного огляду та пояснював, що можливо «Драгер» показав позитивний результат, оскільки у нього проблеми зі шлунком, на що поліцейський відповів, що свої пояснення він ( ОСОБА_1 ) буде надавати в суді, оскільки саме суд приймає остаточне рішення.

Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 09.09.2020 року, складеного стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 130 КУпАП (а.с. 1) та акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, останній не погодився з результатами проведеного огляду за допомогою приладу «Драгер», однак незважаючи на це, поліцейський, в порушення вимог ч.3 ст. 266 КУпАП та п.7 Розділу І вищезазначеної Інструкції, не направив водія ОСОБА_1 до відповідного закладу охорони здоров`я для проведення його огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, оскільки після незгоди водія ОСОБА_1 з результатами проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, працівниками поліції, в порушення процедури проведення огляду водія на стан сп`яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП та вищевказаною Інструкцією, не було забезпечено такий огляд в закладі охорони здоров`я, а тому відповідно до положень ч.5 ст. 266 КУпАП, огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, слід вважати недійсним.

За наведеним, оскаржувана постанова судді Дніпровського районного суду м. Києва від 04.11.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП не може вважатися законною й обґрунтованою та підлягає скасуванню, а провадження у справі стосовно ОСОБА_1 закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника Ігнатенка В.В. - задовольнити.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 04 листопада 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - скасувати, а провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду І.М. Сілкова

Справа №755/13528/20; Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Провадження №33/824/671/2021

Головуючий у І інстанції - Бірса О.В.

Головуючий в апеляційній інстанції - Сілкова І.М.