Справа № 492/412/21
Провадження № 3/492/224/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року м. Арциз

Суддя Арцизького районного суду Одеської області Черевата В.І.,

розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Відділення поліції № 1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , повторно протягом року, будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, 03 квітня 2021 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку зі своєю колишньою дружиною громадянкою ОСОБА_2 , в ході якої висловлювався нецензурною лайкою на її адресу, вчинивши психологічне насильство в сім`ї, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, 04 квітня 2021 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку зі своєю колишньою дружиною громадянкою ОСОБА_2 , в ході якої висловлювався нецензурною лайкою на її адресу, вчинивши психологічне насильство в сім`ї, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП не визнав та пояснив суду, що зазначених адміністративних правопорушень він не скоював. Між ним та ОСОБА_2 дійсно виникла сварка, однак нецензурною лайкою він на її адресу не висловлювався, він лише під час сварки говорив нецензурні слова.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 пояснила суду, що її колишнім чоловіком є ОСОБА_1 та мешкають вони разом за адресою: АДРЕСА_1 . 03 квітня 2021 року та 04 квітня 2021 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_1 , вчинив з нею сварку, в ході якої почав ображати її нецензурною лайкою, у зв`язку з чим вона була змушена звернутися із заявою до поліції.

Незважаючи на те, що в судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП не визнав, його провина у вчиненні вказаних правопорушень доведена наступними доказами.

Так, в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що 03.04.2021 року приблизно о 14:00 годині він знаходився в будинку у ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки він працює у неї та здійснює ремонті роботи. Також в зазначеному будинку проживає її колишній чоловік ОСОБА_1 . Між ОСОБА_1 та його колишньою дружиною виникла сварка. Він чув, як ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 .

Розглянувши протоколи про адміністративні правопорушення, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, пояснення потерпілої, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що притягуваний своїми діями вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а його провина у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: протоколами про адміністративні правопорушення серії ВАБ № № 509597, 509596 від 15.04.2021 року; довідкою від 15.04.2021 року; заявами та поясненнями ОСОБА_2 ; письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 ; письмовими пояснення свідка ОСОБА_4 , згідно яких свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона 02.04.2021 року приїхала в гості до своєї сестри ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 . 03.04.2021 року, приблизно о 14:00 годині, вона була свідком сварки ОСОБА_1 з його колишньою дружиною ОСОБА_2 . Під час сварки ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 04.04.2021 року, приблизно о 14:00 годині, вона також була свідком сварки ОСОБА_1 з його колишньою дружиною ОСОБА_2 ; постановою Арцизького районного суду Одеської області від 18 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а також іншими матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку суду в судовому засіданні із показань свідка та письмових пояснень свідків, показів потерпілої, а також матеріалів справи доведений факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, оскільки він висловлювався нецензурною лайкою на адресу своєї колишньої дружини.

Суд відноситься критично та не приймає до уваги твердження ОСОБА_1 про те, що він не вчиняв вищевказаних адміністративних правопорушень, оскільки його доводи спростовуються показами свідка ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_2 , письмовими показами свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а також дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи.

Таку позицію ОСОБА_1 суд пов`язує з обраним ним способом захисту та бажанням уникнути відповідальності за скоєне.

Суд не вбачає підстав для того, щоб не приймати до уваги покази свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , оскільки в судовому засіданні не встановлено даних про те, що свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обмовляють ОСОБА_1 .

Таким чином, з викладеного випливає, що провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, повністю доведена матеріалами справи про адміністративні правопорушення та підтверджена доказами, дослідженими судом.

Оцінюючи докази у сукупності, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, відповідальність за змістом якої настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

П. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначає домашнє насильство як діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до ст. 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

При накладенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 , суд враховує характер вчинених адміністративних правопорушень, особу правопорушника, ступінь його провини, майнове становище та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до ст. 34 КУпАП пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинені ним адміністративні правопорушення, суд не вбачає.

До обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинені ним адміністративні правопорушення, суд відносить повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з правовою доктриною, об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку. Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій. Відмінною особливістю дрібного хуліганства від хуліганства, що наказується в кримінальному порядку, є те, що воно не має характеру грубого порушення громадського порядку, яке причиняє суттєву шкоду суспільним відносинам, правовим та законним інтересам громадян. Дрібне хуліганство необхідно відрізняти від таких схожих дій, як самоправство, приниження гідності, нанесення побоїв, або інших проступків, які мають наслідком адміністративну відповідальність (поява у нетверезому стані у громадських місцях, порушення правил руху і т. ін.).

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого даною нормою, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Найбільш розповсюдженою формою дрібного хуліганства є нецензурна лайка у громадських місцях, під якою необхідно розуміти найбільш цинічні лайки, що належать, як правило, до сфери статевих відносин, непристойні висловлювання, один із найогидніших різновидів словесної брутальності. Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов`язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв`язній манері. Це може бути: хапання за одяг, насильницьке утримання за руки, демонстративне зривання головного убору, вимога дати цигарку або пускання в обличчя диму від неї, непристойна пропозиція дівчині та інші подібні дії. Для всіх цих випадків характерним є ігнорування волі та бажання оточення, прагнення нав`язати свою волю, а точніше свавілля.

Конкретні прояви цього правопорушення надзвичайно різноманітні. Таке розмаїття законодавець визначив терміном «інші подібні дії», до яких необхідно віднести: насильницьке вторгнення в громадські місця всупереч забороні певних осіб, які слідкують за порядком; безпідставне порушення спокою громадян телефонними дзвінками, лихослів`я по телефону; співання непристойних пісень; вигуки, свист під час демонстрації кінофільмів; ґвалт, крики з хуліганських мотивів біля вікон громадян у нічний час; справляння природних потреб у не відведених для цього місцях; поява у громадському місці в оголеному вигляді; самовільна без потреби зупинка комунального транспорту; нанесення непристойних малюнків на тротуари, стіни, паркани, двері чи вчинення написів нецензурного змісту; неправдиве повідомлення про смерть родичів, знайомих, якщо це не призвело до тяжких наслідків; грубе порушення черг, яке супроводжується ображанням громадян та проявленням неповаги до них; знищення або пошкодження з хуліганських мотивів якого-небудь майна у незначних розмірах тощо.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на правопорушника за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчинених адміністративних правопорушень та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчинених адміністративних правопорушень, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь його провини та ставлення до вчиненого, відсутність пом`якшуючих відповідальність обставин під час вчинення даних адміністративних правопорушень, суд вважає за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати до правопорушника адміністративне стягнення, в межах санкції ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, у виді штрафу.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, особу винного ОСОБА_1 , суд вважає, що для виправлення ОСОБА_1 , а також для припинення вчинення ним нових правопорушень буде недоцільним застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді громадських робіт, а цілі адміністративного стягнення будуть досягнуті при накладенні на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в межах мінімального розміру, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, суд також вважає, що в даному випадку таке стягнення, як штраф, буде достатнім та таке стягнення повністю досягне мети його застосування.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з постановленням судом постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 454,00 грн.

Керуючись ст. ст. 36, 40-1, 173-2, 221, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати до нього адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя

Арцизького районного суду В.І. Черевата

Одеської області