справа № 399/2/21
провадження № 3/399/17/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2021 року Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі

головуючого судді Шуліка Олександри Олександрівни,

за участю секретаря Бобрик І.О.,

захисника - адвоката Кінаш А.Г.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Онуфріївка справу про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

05 січня 2021 року до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 01.01.2021 року серії БД №029877 вбачається, що 01.01.2021 року о 13 год. 15 хв. в с. Деріївка Онуфріївського району Кіровоградської області по вул. Риндака, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2101 державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. При продуві алкотестеру «Драгер» пристрій показав 0,25 % проміле, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не визнав.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Кінаш А.Г. суду пояснив, що 01.01.2021 року інспектором СВПП Онуфріївського ВП Олександрійського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області старшим лейтенантом поліції Бугаєнком Віктором Васильовичем складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 029877 відносно ОСОБА_1 , який на думку інспектора порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що, на думку інспектора, відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. В якості доказу вини ОСОБА_1 до суду скеровано Протокол про адміністративне правопорушення серії БД №029877 від 01.01.2021 року, роздруківка з алкотестера Drager 6810, пояснення ОСОБА_1 від 01.01.2021 p., пояснення свідка ОСОБА_2 від 01.01.2021 p., пояснення свідка ОСОБА_3 від 01.01.2021 p., акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів без дати, копія посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 .. Стосовно протоколу про адміністративне правопорушене правопорушення серії БД № 029877 відносно ОСОБА_1 від 01.01.2021 року. У протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №029877 від 01.01.2021 року зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що відповідальність була передбачена частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. 01.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22.11.2018 р.

Відповідно до п. 1 Розділу І частину 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено в такій редакції: Керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, з позбавленням права керування всіма видами плавучих засобів на строк від одного до трьох років. Згідно положень частини 4 статті 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення зміни до законодавства України про адміністративні правопорушення можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та інших законів України, що встановлюють адміністративну відповідальність, та/або до законодавства України про кримінальну відповідальність, та/або до кримінального процесуального законодавства України. 03.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», яким скасовано норму про кримінальну відповідальність за вищевказані діяння, однак положення статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення не викладено в редакції, яка передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Окрім цього, не можливо відновлювати дію норм закону, які втратили чинність, шляхом скасування норми, яка встановлювала втрату чинності. Відповідно до положень частини 1 статті 139 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України» № 1861-VІ від 10.02.2010 підписані Президентом України закони публікуються в газеті «Голос України» та у Відомостях Верховної Ради України, а також розміщуються на офіційному веб-сайті Верховної Ради. Публікація законів та інших актів Верховної Ради у цих друкованих засобах масової інформації є офіційною. Як вбачається з офіційного веб-сайту Верховної Ради України (посилання: https://zakon.rada.gov.ua) положеннями частини 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за відмову осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В протоколі не викладено суть правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Стосовно роздруківки з алкотестера Drager 6810. Європейським судом з прав людини у багато чисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень. Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших. Аналіз диспозиції та санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП дає підстави стверджувати те, що це правопорушення відповідає критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене вказує на те, що при розгляді зазначеного вище правопорушення повинні застосовуватись принципи кримінального судочинства. У зв`язку із цим при розгляді адміністративної справи, при наданні оцінки доказам та вирішенні питань про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, законності та обґрунтованості судового рішення, слід застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону, в тому числі і щодо сутності адміністративного правопорушення, яке за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 у вину поставлено керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п. 2.9 а ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (в подальшому «Інструкція»). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. При цьому, відповідно до п. 6. розділу І, п. 1 розділу II Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський, на місці зупинки транспортного засобу, проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Пунктом 22 Розділу III Інструкції передбачено, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними. Аналіз зібраних у справі доказів дає підстави стверджувати те, що поліцейські при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, зазначених вимог закону у повній мірі не дотримались. Обґрунтовуючи рішення про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, інспектор СВПП Онуфріївського ВП Олександрійського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області старший лейтенант поліції Бугаєнко В.В., як на доказ послався зокрема на тест, зроблений за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810», AREM-0240, результат якого становив 0,25 %. Однак із таким висновком інспектора погодитись безспірно не можливо. Так, вимоги, які поширюються на медичні вироби та допоміжні засоби до них, а також встановлюють умови введення їх в обіг та/або експлуатацію і проведення процедури оцінки відповідності, встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2013 року №753 «Про затвердження Технічного регламенту щодо медичних виробів». Відповідно до наказу МОЗ України від 10.02.2017 року № 122, Держлікслужба здійснює ведення Реєстру осіб, відповідальних за ведення медичних виробів, активних медичних виробів, які імплантують та медичних виробів для діагностики in vitro в обіг. Орган з оцінки відповідності інформує, зокрема Держлікслужбу про всі видані, змінені, доповнені, тимчасово припинені, відкладені або відхилені сертифікати відповідності. Відповідно до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення Газоаналізатор «Drager Alcotest 6810» не містить оцінки відповідності та державної реєстрації. Між тим, відповідно до наказу МОЗ України від 10.02.2010 року № 95, строк дії свідоцтва приладу «Drager Alcotest 6810» про державну реєстрацію №7261/2007 від 10.02.2010 року, вичерпаний 10.02.2015 року. Таким чином, огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу марки «Drager Alcotest 6810», який не відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України. Із урахуванням викладеного, огляд ОСОБА_1 за допомогою технічного приладу марки «Drager Alcotest 6810», проведений із порушенням вимог Інструкції та положень ст. 266 КУпАП, у зв`язку із чим, результати проведеного огляду не можуть бути використані судом, як беззаперечний доказ вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи рішення про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, інспектор СВПП Онуфріївського ВП Олександрійського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області старший лейтенант поліції Бугаєнко В.В., як на докази, посилається також і на протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також на відеозапис події зроблений за допомогою нагрудної камери поліцейського. Однак із таким висновком інспектора СВПП Онуфріївського ВП Олександрійського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції Бугаєнко В. В. погодитись безспірно неможливо. Так, протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Зважаючи на викладене та враховуючи позицію ЄСПЛ щодо протоколу про адміністративне правопорушення, висловлену в рішенні по справі «Карелін проти Російської Федерації», слід прийти до висновку про те, що протокол не може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення. Щодо пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , то із матеріалів справи вбачається, що ці пояснення складені у вигляді рукописної інформації про свідків та про особу щодо якої складався протокол про адміністративне правопорушення та місця проведення певних дій. Інші обставини завчасно були надруковані на відповідному бланку. Звертає увагу суду на те, що ці пояснення самі по собі не можуть бути використані у якості доведення вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння з огляду на те, що результати проведеного огляду неможливо використати у якості допустимого доказу вини ОСОБА_1 ..

Стосовно відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції. В розумінні ст. 251 КУпАП відеозапис з нагрудної камери інспектора патрульної поліції не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки оскаржувана постанова не містить даних про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення і, як наслідок, в силу положень ч. З, 4 ст. 70 КАС України відеозаписи нагрудних відеокамер поліцейських є недопустимими доказами, оскільки одержані з порушенням порядку, встановленого нормами процесуального права. А тому надані інспектором СВПП Онуфріївського ВП Олександрійського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області старшим лейтенантом поліції Бугаєнко В. В. докази (відеозапис з нагрудних камер поліцейських) як доказ є неприйнятним. Із матеріалів адміністративної справи неможливо встановити ні марку, ні модель, ні номерний знак транспортного засобу, який зафіксовано в момент вчинення адміністративного правопорушення. Також неможливо встановити технічний засіб, яким вчинено відеозапис. У відповідності до ч. ч. 1, 4 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. За визначенням ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17., а також у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13.02.2020 року у справі № 524/9716/16-а.

Звертає увагу суду на той факт, що представниками поліції не надано жодного відеофайлу, в якому було б зафіксовано факт перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля. У відеофайлі № 0000000_0101145523_0008 за кермом невстановленого автомобіля знаходиться невстановлена жінка, яка приймає ліки від серця. В цьому ж відеофайлі зафіксовано, як ОСОБА_1 в присутності працівників поліції приймає лікарські засоби. На початку відеофайлу чітко прослуховується, як працівник поліції пропонує ОСОБА_1 щось підписати і говорить: «Або просто підпиши, що ознакомлен». В той момент, знаходячись в стані хвилювання про стан здоров`я своєї мами, ОСОБА_1 не міг усвідомлювати юридичне значення своїх дій.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому статтею 18 КУпАП встановлено, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Приймаючи до уваги, що небезпека за викладених обставин не могла бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам, таким чином ОСОБА_1 відповідно до ст. 17 КУпАП за цих обставин не підлягає адміністративній відповідальності. Враховуючи усе вищевикладене прохає суд закрити адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП в зв`язку відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що в той день за кермом була вона, оскільки їй необхідно було їхати в лікарню, коли їхали зупинилися біля кафе в с.Деріївка, оскільки їй стало погано з серцем, після чого до них підійшов працівник поліції, та запропонував дихати в алкотест моєму сину, права на керування автомобілем в неї немає, лише є право керування трактором.

Розгляд справи відкладався для виклику в судове засідання свідків зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення та працівників поліції, які складали протокол. На виклики до суду вказані особи не з`явились, а нормами КУпАП не передбачається їх примусовий привід.

В судовому засіданні також було досліджено диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого не вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, свідка ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП слід закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення з огляду на наступне.

15 липня 2020 року комітетом Верховної Ради України прийнято роз`яснення щодо

окремих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 720-IX від 17 червня 2020 року.

Так, згідно роз`яснення від 15 липня 2020 року Верховною Радою України 22 листопада 2018 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон № 2617-VIII), яким визначено поняття кримінального правопорушення, кримінального проступку та особливості початку досудового розслідування у формі дізнання. Закон № 2617-VIII повинен був набрати чинності 1 січня 2020 року, а до цього часу Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня опублікування цього Закону мав внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність до Закону; привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших центральних органів виконавчої влади у відповідність до Закону.

3 грудня 2019 року Верховною Радою прийнято Закон України «Про внесення зміни до розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон № 321-IX), яким відтерміновано набрання чинності Законом № 2617-VIII з 1 січня 2020 на 1 липня 2020 року.

17 червня 2020 року Верховною Радою прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон № 720-IX).

У Розділі ІІ Закону № 720-IX зазначено, що «Цей Закон набирає чинності з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII».

1 липня 2020 року Закон № 2617-VIII набрав чинності, а Закон № 720-IX був підписаний Президентом України 2 липня 2020 року та 3 липня 2020 року опублікований в газеті «Голос України».

Частина п`ята статті 94 Конституції України передбачає, що Закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Таким чином, частина п`ята статті 94 Основного Закону не допускає набрання законом чинності раніше дня його опублікування. Головною метою цієї конституційної норми, як зазначено в рішенні Конституційного Суду від 6 жовтня 2010 року № 21-рп/2010, є недопущення набрання законом чинності до моменту його офіційного оприлюднення, чим забезпечується реалізація конституційних положень, відповідно до яких закони не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність осіб, ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення (стаття 58 Конституції України).

З огляду на зазначене, враховуючи положення частини п`ятої статті 94 Конституції України Комітет вважає, що Закон № 720-IX набрав чинності 03 липня 2020 року, а саме в день його опублікування.

Крім того, у зв`язку з набранням чинності 01 липня 2020 року Законом № 2617-VIII, відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування, була закріплена у статті 286-1 «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» України, а статтю 130 КУпАП було змінено.

Однак, Законом України № 720-IX внесено зміни до Закону № 2617-VIII, відповідно до яких із Закону № 2617-VIII вилучені положення, які змінювали статтю 130 КУпАП та включали до КК України статтю 286-1.

Таким чином Комітет вважає, що з 03 липня 2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII, а стаття 286-1 КК України виключена.

За наведених підстав, суд вважає, що доводи захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Кінаша А.Г. про те, що з 01 липня 2020 року жодним законом не передбачена відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння чи відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, є безпідставними.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі ст. 280 КУпАП постає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та відповідно до вимог ст.279 КУпАП дослідити докази, якими згідно ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів.

Відповідно до вимог п.2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 1.10 ПДР України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Суд зазначає, що кваліфікуючою ознакою ч.1 ст.130 КУпАП, за якою на ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №029877 є його перебування, тобто особи, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Обов`язковою об`єктивною ознакою даного правопорушення є безпосереднє керування даною особою транспортним засобом.

Як встановлено із відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського, не вбачається, що ОСОБА_1 керує транспортним засобом, та коли працівник поліції підійшов до автомобіля ВАЗ 2101, то за кермом сиділа жінка, а ОСОБА_1 стояв поряд з вказаним автомобілем.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протокол про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

До протоколу про адміністративне правопорушення додані результат алкоткестера Драгер, позитивна проба 0,25 проміле, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеодзапис камер, розташованих на одязі патрульних поліцейських.

Згідно з п.4 р.Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі виявлення стану алкогольного сп`яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп`яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності).

Проте, в матеріалах справи мається акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів без зазначення дати складання такого акту, що є порушенням Інструкції.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь.

У справі «Карелін проти Росії» констатовано недопустиме з боку суду, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, уточнення у судовому засіданні фабули правопорушення, усунення розбіжностей та неточностей, що мали місце у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки такі дії є порушенням ч. 1 ст. 6 «Про захист прав людини і основоположних свобод», тобто порушено принцип рівності сторін і змагальності судового процесу. За таких умов, особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Пунктом 1 статті 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які безпосередньо надають суду встановити наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні дій, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП, тому суд приходить до висновку про закриття провадження у справі в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 283-284 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Кропивницького апеляційного суду через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги, постанова набирає законної сили після розгляду апеляційної скарги Кропивницьким апеляційним судом, постанова якого набирає законної сили негайно після її винесення.

Повний текст постанови виготовлено 14.04.2021 року.

Суддя Онуфріївського районного суду

Кіровоградської області О.О. Шуліка