Справа № 606/660/21
П о с т а н о в а

і м е н е м У к р а ї н и

14 квітня 2021 року м. Теребовля

Суддя Теребовлянського районного суду Тернопільської області Марціцка І.Б. розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності, яка надійшла від відділення поліції № 3 (м. Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасо непрацюючого, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Станом на 17.02.2021 року о 09.20 год. ОСОБА_1 неналежно займається вихованням свого малолітнього сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який навчається у Золотникцівській ЗОШ 1-3 ст., що виразилось в тому, що останній вчинив психологічний булінг відносно вчителя фізичної культури - класного керівника ОСОБА_3 1983 року народження, а саме під час уроків вигукує нецензурні слова, демонструє неповагу, не робить зовсім жодних завдань, після скарг на поведінку інших вчителів такі спроби були 10.02.2021 року о 09.00 год., 11.02.2021 року о 10 год., такаж поведінка була і у Романівці, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.173-4 КУпАП.

Як вбачається із протоколу про адміністративн правопорушення серії ВАБ №618652 від 17.03.2021 року, ОСОБА_1 24.02.2021 року о 12.40 год. неналежним чином виконувала свої батьківські обов"язки щодо виховання сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме своїми діями допустила, що син ОСОБА_2 вчинив дрібне хуліганство відносно вчителя ОСОБА_4 , не досягнувши віку з якого наступає адміністративна відповідальність, таким чином вчинила правопорушення, склад якого, передбачений ч. 3 ст. 184 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-4 КУпАП визнала, вкзала що син справді потрапив під вплив компанії у школі, просила суворо не карати та обмежитись усним зауваженням, а також запевнила, що проведе з ним виховну роботу. А також повідомила, що дрібного хуліганство її син не вчиняв, а тому просить закрити справу у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3-1 ч. 1ст. 1 Закону України «Про освіту» булінг (цькування) діяння (дії або бездіяльність) учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого. Типовими ознаками булінгу (цькування) є: систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності); дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

У відповідності санкції ч. 3ст. 173-4 КУпАП відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене малолітніми або неповнолітніми особами віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років несуть батьки, або особи, які їх замінюють.

Згідно ч. 2 ст. 6 СК України, малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Аналізуючи досліджені докази та оцінюючи встановлені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч.3 ст.173-4 КУпАП, оскільки її син ОСОБА_2 , вчинив дії, відповідальність за які передбачена ч.3 ст.173-4 КУпАП.

Судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доведена матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №618651 від 17.03.2021 року; заявою ОСОБА_3 ,

В силу вимогст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст.22КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Водночас, з урахуванням обставин справи, суд вважає за можливе застосувати ст.22 КУпАП, яка передбачає можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення, а справу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 173-4 КУпАП - закрити, оскільки діяння, вчинене ОСОБА_1 , містило у собі всі юридичні і суб`єктивні ознаки, що характеризують правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, але внаслідок всіх конкретних обставин воно не відповідало тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення. Зокрема, суд врахував відсутність спричиненої шкоди та обставин, що обтяжують адміністративну відповідальність. Таким чином, вважаю за можливе, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, і обмежитись усним зауваженням.

Згідно до вимог частини 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (стаття 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Статтею 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП, полягає у вчиненні неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ст. 173 КУпАП, дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

З врахуванням вищевказаного в наданих суду матеріалах даної справи не зазначено жодних фактичних даних, які би підтвержували вчинення хуліганських дій її сином ОСОБА_5 , в чому саме ці дії вирижались, а отже відсутні докази які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 184 КУпАП.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Відповідно до вимогст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушенняніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи, що КУпАП не покладено на суд обов`язку збирання доказів у справі, суд, у відповідності до принців дизпозитивності та безсторонності, приймає рішення у справі на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України,особа вважаєтьсяневинуватою увчиненні злочинуі неможе бутипіддана кримінальному покаранню,доки їївину небуде доведенов законномупорядку івстановлено обвинувальнимвироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Приймаючи до уваги встановленні під час розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, що на підставі вказаних вище матеріалів та за відсутності інших доказів в їх сукупності, які мають бути належними і допустимими, не може ґрунтуватися обвинувачення особи у вчиненні нею адміністративного правопорушення і це доводити.

Враховуючи вищезазначені обставини суд прийшов до висновку, що матеріалами справи не підтверджено факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 184 КУпАП, що не створює в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення

Керуючись ст. 22, ч.3 ст.173-4, 247 ст. 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП та звільнити її від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення, обмежившись усним зауваженням. Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками ч. 3 ст. 173-4 КУпАП провадженням закрити.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 184 КУпАП, закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Теребовлянський районний суд Тернопільської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Головуючий суддя І.Б. Марціцка