Справа № 201/2741/21
Провадження № 3/201/2056/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Гончаренко В.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП НП України, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутого за ст. 122-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 04 березня 2021 року о 01 годині 28 хвилин, керуючи автомобілем «Хюндай», д/н НОМЕР_1 , в районі буд. № 9 по ж/м Сокіл-1 в м. Дніпрі став учасником дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пошкодив сміттєвий бак, після чого залишив місце пригоди та не повідомив поліцію. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 був неодноразово належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи за його відсутності, оскільки це буде відповідати вимозі розгляду справи судом в розумні строки, що є складовою права на справедливий судовий розгляд для усіх учасників процесу. Крім того, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки». Згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі «Смірнов проти України» від 08 листопада 2005 року слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Отже, враховуючи принцип судочинства, зазначені в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Допитані під час судового розгляду свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суду пояснили, що в день пригоди вони почули гучні звуки від зіткнення автомобіля «КІА» із сміттєвим баком у дворі на ж/м Сокіл-1 в м. Дніпрі, після чого вказаний автомобіль не зупинився та поїхав далі по дворовій території. Підійшовши до місця зіткнення, вони побачили, що сміттєвий бак перевернутий та від нього з боку узбіччя ведуть сліди коліс автомобіля із осипом ґрунту, при цьому на дорозі лежать уламками скла та частин кузову автомобіля, що відокремилися в момент зіткнення. Вказані сліди вели далі по дворовій території до наступного місця зіткнення автомобіля «Хюндай» з припаркованими біля гаражу автомобілем «Шевролет», однак, поки вони підійшли до того місця, автомобіль «Хюндай» зник з місця пригоди, у зв`язку з чим вони викликали поліцію. Також, під пошкодженим автомобілем «Шевролет», вони знайшли номерний знак НОМЕР_1 , що належить автомобілю «Хюндай», від якого він від`єднався в результаті цього зіткнення. Пізніше вони побачили, що на місце зіткнення автомобілів «Хюндай» та «Шевролет», повернулась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка, на їх думку, розшукувала номерний знак від керованого ним засобу. Після приїзду патрульних поліції, вони були залучені цими уповноваженими посадовими особами в якості понятих при відмові водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що вони засвідчили своїми підписами у власних письмових поясненнях, зміст та підписи у яких вони також підтверджують у судовому засіданні. При цьому вказаний водій дійсно перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що не викликало у них сумніву з огляду на поведінку останнього.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , будучи власником пошкодженого автомобіля «Шевролет», д/н НОМЕР_2 , суду повідомив, що він не бачив сам момент зіткнення з його транспортним засобом, однак був очевидцем тим обставинам, які відбулись після цього, оскільки його запросили на місце зіткнення, де поліцією були складені протоколи про адміністративні правопорушення відносно водія ОСОБА_1 , який дійсно знаходився з явними ознаками алкогольного сп`яніння та поводив себе не адекватно.

Дослідивши матеріали справи, суд робить висновок про винуватість правопорушника ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Так, винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності підтверджується: рапортом патрульного поліції, котрий було складено за фактом цієї події; схемою місця ДТП від 04 березня 2021 року; фотографіями з місця ДТП; поясненнями свідка ОСОБА_4 , який є власником пошкодженого автомобіля «Шевролет», д/н НОМЕР_2 ; поясненнями очевидців пригоди свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 182539 від 04 березня 2021 року, чим в сукупності доводиться, що ОСОБА_1 дійсно вчинив правопорушення за зазначених обставин.

Таким чином, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про доведеність вини правопорушника в залишенні водієм транспортного засобу на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

При визначені виду і розміру стягнення враховую характер вчиненого правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його вини, майновий стан і обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність.

З урахуванням викладеного вважаю за необхідне накласти на правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави.

Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із змінами та доповненнями, стягнути з правопорушника судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 283, 284, 299 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та накласти на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі двохсот п`ятдесяти п`яти гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі чотирьохсот п`ятдесяти чотирьох гривень.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці з дня її винесення.

Постанова набрала чинності:

Суддя: В.М. Гончаренко