Справа № 163/2191/20 Провадження №33/802/22/21 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія:ч. 1 ст. 483 МК України. Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2021 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Філюка С.М. та представника митниці Крижановської О.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Філюка С.М. на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 29 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 29 432 (двадцять дев`ять тисяч чотириста тридцять дві) гривні з конфіскацією в дохід держави 283 пари чоловічого взуття загальною вартістю 29 432 гривень.

Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок та 9 394 (дев`ять тисяч триста дев`яносто чотири) гривні витрат по справі на зберігання товарів.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він, прямуючи 31.05.2020 з Республіки Польща в Україну через митний пост «Ягодин» Волинської митниці Держмитслужби водієм автомобіля «Сканія», номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом, номерний знак НОМЕР_2 , де відповідно до товарно-супровідних документів перевозився в режимі імпорту автомобіль «Тойота» та 4620 пар чоловічих мокасинів у 278 коробках на 22 піддонах, перемістив через митний кордон з приховуванням від митного контролю 283 пари чоловічого взуття у 18 коробках загальною вартістю 29 432 гривні шляхом подання митному органу документів, що містили неправдиві відомості про кількість вантажних місць, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 МК України.

12 листопада 2020 року через Любомльський районний суд Волинської області захисник Філюк С.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає постанову судді незаконною. Просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді.

Перевіривши матеріали справи та доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, заслухавши пояснення захисника Філюка С.М., який підтримав клопотання і просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, представника митниці, яка заперечила проти поновлення строку на апеляційне оскарження, доходжу висновку, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді слід відмовити з таких підстав.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску цього строку, захисник Філюк С.М. вказує, що він був присутній під час розгляду справи місцевим судом, однак 29 жовтня 2020 року було проголошено лише резолютивну частину судового рішення, повний текст було проголошено лише 02 листопада 2020 року, а копію оскаржуваної постанови йому було надіслано на електронну пошту 04 листопада 2020 року. Дані обставини, на його думку, свідчать про поважність причин пропуску цього строку.

Проте, такі доводи повністю суперечать вимогам ч.2 ст.294 КУпАП, згідно яких постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення.

Отже, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення, а не з моментом отримання особою копії постанови.

29 жовтня 2020 року під час розгляду справи в Любомльському районному суді Волинської області захисник ОСОБА_3 був присутній (а.с.56-58).

У судовому засіданні захисник був ознайомлений із змістом постанови, а також із строком та порядком її оскарження до Волинського апеляційного суду, що стверджується змістом протоколу судового засідання від 29 жовтня 2020 року (а.с.56-57).

Разом з тим, апеляційну скаргу захисник Філюк С.М. в інтересах ОСОБА_1 подав до Любомльського районного суду Волинської області лише 12 листопада 2020 року, що стверджується штампом вхідної кореспонденції суду, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, який для нього збіг 09 листопада 2020 року.

Факт того, що захисник Філюк С.М. був присутній під час розгляду справи Любомльським районним судом Волинської області, підтверджується протоколом судового засідання, постановою судді, а також не заперечується самим апелянтом.

Слід зазначити, що захисник Філюк С.М. отримав копію постанови від 29.10.2020 04 листопада 2020 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження.

Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також слід зазначити, що чинний КУпАП не містить заборони подавати доповнення або зміни до апеляційної скарги до початку слухання справи апеляційним судом, тому захисник мав можливість подати апеляційну скаргу після проголошення постанови судді, а після отримання її копії та ознайомлення з мотивами прийнятого рішення, подати доповнення до раніше поданої апеляційної скарги.

Відтак, апеляційний суд приходить до обґрунтованого переконання, що ті мотиви, які наведено у клопотанні захисника Філюка С.М. не є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження, так як повністю суперечать положенням ч.2 ст.294 КУпАП.

Приписами ч.2 ст.294 КУпАП визначено, що апеляційна скарга, подана після закінчення десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Підсумовуючи наведені обставини, необхідно відмовити у задоволенні клопотання захисника Філюка С.М. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 29 жовтня 2020 року відносно ОСОБА_1 та повернути матеріали апеляційної скарги особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання захисника Філюка С.М. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 29 жовтня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністрат ивної відповідальності за ч.1 ст.483 МК України відмовити.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.П. Денісов