Справа № 177/348/21
Провадження № 3/177/174/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 березня 2021 року м. Кривий Ріг

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Суботіна С. А.

розглянувши матеріали, які надійшли від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2011 року народження, голова комісії з реорганізації Чкаловської сільської ради, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом № 3319/04-36-07-23 від 02.03.2021, за результатами документальної позапланової виїзної перевірки Чкаловської сільської ради, виявлені порушення ведення податкового обліку: порушено методологію заповнення Звітів про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації за 2017-2020 роки, а саме, занижено доходи на загальну суму 90704,00 грн (у т.ч.: за 2017 рік на суму 2000,00 грн., за 2018 рік на суму 15035,00грн, за 2019 рік на суму 57689,00 грн, за 2020 рік на суму 15980 грн); встановлено несвоєчасність сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з земельного податку за 2020 рік; несвоєчасне подання до контрольного органу відомостей, щодо використовуваних об`єктів у господарській діяльності за період з 01.01.2017 по 02.03.2021, чим порушено п. 44.1 ст. 44, ст. 48, п. 63.3 ст. 63, п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16, п. 287.3 ст. 287 ПК України, наказ Міністерства фінансів України від 17.06.2016 № 553 (у редакції наказ Міністерства Фінансів України від 28.04.2017 № 469) та п. 5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід» затверджене Наказом МФУ від 29.11.1999 р. № 290, зареєстроване в МЮУ 14.12.1999 № 860/4153.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч 1 ст. 163-1 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду письмові зауваження, в яких, зокрема, просив суд справу відносно нього закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 268 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення розглянуто за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки його явка для розгляду даної справи не є обов`язковою.

Суддя, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та документи додані до нього, приходить до висновку, що справа підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП, визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, однак сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути вирішальним доказом винуватості.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частиною 1 статті 163-1 КУпАП передбачено відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Указана норма є бланкетною та передбачає відповідальність за порушення конкретних норм податкового законодавства України.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ставиться в вину порушення п. 44.1 ст. 44, ст. 48, п. 63.3 ст. 63 п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16, п. 287.3 ст. 287 ПК України, наказу Міністерства фінансів України від 17.06.2016 № 553 (у редакції наказ Міністерства Фінансів України від 28.04.2017 № 469) та п. 5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід» затвердженого Наказом МФУ від 29.11.1999 № 290, зареєстрованого в МЮУ 14.12.1999 № 860/4153.

Так, ст. 44 ПК України встановлені вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, а також документального підтвердження виконання вимог податкового та іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктом 44.1 зазначеної статті визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених ст. 216 ПК України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному ст. 50 цього Кодексу.

Статтею 48 ПК України обумовлені правила складення податкової декларації, зокрема, форму, обов`язкові реквізити, тощо.

Статтею 63 визначено загальні положення щодо обліку платників податків. Так, з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку) (п.63.3).

За п.п.16.1.3. п. 16.1 ст. 16 ПК України, платника податків зобов`язано подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до п. 287.3 ст. 287 ПК України, податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Пунктом 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід» затвердженого Наказом МФУ від 29.11.1999 №290, яке зареєстроване в МЮУ 14.12.1999 №860/4153.5, визначено, що дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Критерії визнання доходу, наведені в цьому Положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).

Наказом Міністерства фінансів України від 17.06.2016 №553 (у редакції наказ Міністерства Фінансів України від 28.04.2017 № 469 затверджено форми звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації.

Вказаними нормами законодавства визначені загальні вимоги щодо порядку ведення обліку доходів, складання податкової декларації, форми звіту тощо, окремі частини та пункти вищезазначених норм відсилають до інших пунктів та статей Податкового кодексу України.

Між тим, у протоколі про адміністративне правопорушення № 3319/04-36-07-23, складеному щодо ОСОБА_1 , відсутні дані про будь-яку протиправну винну дію чи бездіяльність вчинену останнім, зазначену в диспозиції ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Зокрема, не зазначено суті конкретних дій або бездіяльності, які призвели до порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку (підписання чи не підписання документів, подання чи не подання декларацій з невірними даними податкового обліку тощо), що ставляться йому в провину та підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП. Не містять таких достатніх даних і інші докази, долучені до справи. При цьому, виявлені при перевірці підприємства порушення, зміст яких належно не викладено, не вказує на те, які саме протиправні дії в порушення своїх обов`язків були вчинені ОСОБА_1 при цьому, що призвели до складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 14 КУпАП, посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Тобто, при зазначенні в протоколі про адміністративне правопорушення суті адміністративного правопорушення щодо посадової особи необхідно вказувати не лише факт порушення, але зазначати чи є відповідне порушення наслідком невиконання особою своїх службових обов`язків, встановивши, коли і ким такі службові обов`язки для неї були визначені.

Однак, а ні з протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , а ні з наявних матеріалів справи не вбачається та не встановлено при розгляді справи в суді, які ж саме дії /бездіяльність вчинені останнім та в чому полягає його вина у вчиненні правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП. Особа, що складала протокол, обмежилась лише загальними фразами, не зазначивши обставини вчинення саме ОСОБА_1 правопорушення, суть самого правопорушення (дії або бездіяльність та в чому полягають).

Усі вказані ознаки є істотними для розгляду вказаної справи, підлягають доведенню та становлять об`єктивну сторону адміністративного правопорушення.

Окрім того, правовий зміст правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, пов`язується, зокрема, з наявністю суб`єкта такого правопорушення, який має спеціальний правовий статус, у даному випадку, - посадові особи підприємств, установ і організацій, а також громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 будучи посадовою особою головою комісії з реорганізації Чкаловської сільської ради вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, на підтвердження чого, до протоколу додана лише копія рішення 1 сесії 8 скликання Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області «Про реорганізацію юридичних осіб сільських та селищних рад шляхом приєднання до Лозуватської сільської ради» від 11.12.2020 № 17-I/VIII, зі змісту якого неможливо встановити, чи являється ОСОБА_1 посадовою особою, і як наслідок, суб`єктом вказаного правопорушення.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п. 1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 (заява №17888/12), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Із врахуванням положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, суд зобов`язаний розглядати справу в межах тверджень про вчинення адміністративного правопорушення, вказаного стосовно особи у протоколі про адміністративне правопорушення.

Підсумовуючи викладене, суддя вважає, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відображають всіх істотних обов`язкових ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, які також не доведено достатніми доказами, а тому вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п. 1 ст. 247, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 163-1 ч. 1, 247 п. 1, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту її винесення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження через Криворізький районний суд.

Суддя: