Справа № 946/1562/21
Провадження № 3/946/670/21
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 квітня 2021 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Яковенко І.І., за участю секретаря судового засідання Сударикової М.Р., притягуваного ОСОБА_1 , потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення у відношенні

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Одеса, громадянина України, працюючого моряком, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановив:

18 січня 2021 року близько 13:40 години, ОСОБА_1 , в неприйомний час, без дозволу, із застосуванням сили шляхом штовхання працівниці Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльського району Одеської області (далі УПСЗН) ОСОБА_4 увірвався в адміністративну будівлю УПСЗН, що розташоване за адресою: м. Ізмаїл Одеської області, вул. І. Франка, 10, після чого, знаходячись у громадському місці, а саме у вказаній адміністративній будівлі УПСЗН, в грубій формі влаштував скандал, в ході якого гучно висловлював свої невдоволення роботою працівників УПСЗН, образливо чіплявся до них, а саме до ОСОБА_2 , розмахував руками, висловлював погрози, чим порушив громадський порядок і спокій громадян. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив дрібне хуліганство, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

Крім того, 25 січня 2021 року близько 12:00 години, точного часу не встановлено, ОСОБА_1 , перебуваючи у громадському місці, а саме в адміністративній будівлі УПСЗН, розташованого за адресою: м. Ізмаїл Одеської області, вул. І. Франка, 10, у збудженому стані влаштував сварку, в ході якої поводив себе неадекватно, гучно висловлював свої невдоволення роботою працівників УПСЗН, чим порушив громадський порядок і спокій громадян, та вчинив дрібне хуліганство, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень не визнав та пояснив, що ним були встановлені порушення нарахування йому пільг. 18 січня 2021 року близько 10:00 год. працівниця УПСЗН ОСОБА_2 подзвонила йому та повідомила, що не може виконати платіж за його персональними пільгами по газопостачанню, направила його до газопостачальної компанії. Він поїхав до вказаної компанії, в якій його відправили до АТ «Ощадбанк». В АТ «Ощадбанк» йому повідомили, щоб він звернувся знов до УПСЗН. О 14:00 годині до адміністративної будівлі він потрапив без перешкод, там також знаходились інші відвідувачі, він зайшов у кабінет ОСОБА_5 з питанням про платежі, які ними не було виконано за останні півроку, на що вона викликала ОСОБА_2 . У коридорі вони визначили, що вказаний платіж повинен бути сплачений та ОСОБА_2 має надати відповіді на його заяви. ОСОБА_2 надала йому документи, якими підтверджувалось, що вона виконувала всі платежі, як їй здавалось. Однак, 19 січня 2021 року надійшла заява, якою було повідомлено, що його рахунок було закрито, платежі були перераховані на інший рахунок і до 18 січня 2021 року всі платежі надходили на інший рахунок, до якого він не має доступу. 25 січня 2021 року в АТ «Ощадбанк» йому повідомили, що на його рахунок платіж так і не надійшов, а його пільги були нараховані на рахунок сина, до якого у нього не має доступу. Після цього, близько 14:00 години він приїхав до УПСЗН, прийом документів там відбувався працівницею зазначеного управління через віконце, однак вона, гучно постукавши по дверях, зайшла до управління разом із ще чотирма людьми, він зайшов з ними та зачекав в приймальній. Під час розмови з ОСОБА_5 він запитував, чи відомо їй про два різних рахунки, вона по телефону викликала ОСОБА_2 , однак остання не з`явилась, прийшла її начальниця, вона визнала їх провину, вибачилась. 26 січня 2021 року він оформив усі документи у формі запиту та відніс їх до приймальні Ізмаїльської міської ради. ОСОБА_1 також зазначив, що 18 та 25 січня сталася не сварка, а інцидент, в якому винуватими є працівники УПСЗН, які невірно нараховували йому пільги.

Незважаючи на невизнання своєї вини притягуваним ОСОБА_1 , його вина у вчиненні дрібного хуліганства повністю підтверджується сукупністю доказів, дослідженими під час судового розгляду.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до даних протоколів про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 18 та 25 січня 2021 року, знаходячись у громадському місці в адміністративній будівлі УПСЗН вчинив сварки, в ході яких поводив себе неадекватно, висловлювався ненормативною лексикою, штовхнув громадянку, висловлював погрози фізичною розправою, чим вчинив дрібне хуліганство та порушив громадський порядок та спокій громадян.

Вказані обставини справи також підтверджуються даними рапорту чергового Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 27.01.2021 р., даними заяв потерпілої ОСОБА_2 на ім`я начальника Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, в яких ОСОБА_2 повідомила, що ОСОБА_1 систематично словесно погрожує їй та її співробітникам фізичною розправою. Також вказані обставини справи підтверджуються даними письмових пояснень ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Потерпіла ОСОБА_2 під час судового розгляду пояснила, що 18 січня 2021 року близько 13:40 год. під час обідньої перерви ОСОБА_1 сам увірвався у приміщення адміністративної будівлі УПСЗН, розташованої за адресою: м. Ізмаїл Одеської області, вул. І. Франко, 10, порушивши карантинні обмеження, при цьому штовхнув працівницю УПСЗН ОСОБА_4 на вході. Почав звинувачувати їх в тому, що його позбавили пільг, на що йому були надані роз`яснення, влаштував скандал, вимагав та наказував їй у грубій формі підготувати йому документи негайно, бив кулаком по столу, висловлював погрози та сказав, що в наступний раз знеструмить будівлю, хоча у них був визначений Законом України «Про звернення громадян» час для підготовки йому відповіді, у цей час робота відділу була зірвана, протягом двох годин працювали виключно з ним. Вона злякалась такої неадекватної поведінки ОСОБА_1 та переживала, щоб він не застосував фізичну силу. Після чого, 25 січня 2021 року ОСОБА_1 знов увірвався до управління і так само погрожував розправою, що підірве будівлю, що знеструмить її. Вона в той день вийшла з кабінету на цей галас і все чула, але з ОСОБА_1 не спілкувалась. Потерпіла також зазначили, що ОСОБА_1 нецензурною лайкою не висловлювався.

Крім того, потерпіла ОСОБА_3 під час судового розгляду пояснила, що УПСЗН у зв`язку з карантинними обмеженнями працювало у закритому режимі, 25.01.2021 р. близько 12:00 год. вона виходила з будівлі по дзвінку до свого клієнта, у цей час не очікувано до будівлі увірвався ОСОБА_1 , штовхнув її, почав гучно та грубо розмовляти, вимагав зустрічі з начальницею управління, яка у той момент була зайнятою, на її зауваження ОСОБА_1 не реагував. Нецензурною лайкою він не висловлювався. Сама подія була для неї неприємною, тому що люди бачили, як її штовхнули.

Також свідок ОСОБА_4 під час судового розгляду пояснила, що 18.01.2021 р. близько 13:40 год. вона, повертаючись з обідньої перерви, пройшла до дверей будівлі. Після того, як вона їх відкрила, то відчула сильний поштовх ззаду. Стримуючи ОСОБА_1 , вона пояснила йому, що у зв`язку з карантинними обмеженнями вхід до будівлі обмежений, але він на її зауваження не реагував та продовжував штовхати її. Відчувши біль та не витримавши поштовху, вона посунулася та дала змогу притягуваному пройти в приміщення будівлі. Вже всередині вона почула галас, який розпочав ОСОБА_1 , відбувався конфлікт. ОСОБА_1 порушував громадський порядок і спокій громадян, його попереджали, що викликають співробітників поліції, але притягуваний на це не реагував, вимагав зустрічі з начальницею управління.

Свідок ОСОБА_6 під час судового розгляду пояснила, що вона є дружиною притягуваного ОСОБА_1 18 січня 2021 року вони з чоловіком поїхали до УПСЗН для вирішення питання стосовно пільг, до адміністративної будівлі вільно потрапили, ніхто не заперечував, охорони не було. ОСОБА_2 направила їх до газопостачальної компанії, однак там заперечили і повідомили, що не вирішують такі питання. Далі вони приїхали до УПСЗН, в приміщення будівлі вони з чоловіком зайшли разом вільно, чоловік при цьому нікого не штовхав. Вони пройшли до кабінету начальника УПСЗН, потім вона вийшла. ОСОБА_2 не бажала спілкуватись. До теперішнього часу пільги вони не отримали. Свідок також зазначила, що її чоловік ніколи не висловлювався нецензурною лайкою, він хоча і вимогливий, однак справедливо.

Свідок ОСОБА_7 під час судового розгляду пояснив, що він є троюрідним братом притягуваного ОСОБА_1 25 січня 2021 року вони з братом поїхали до УПСЗН, ОСОБА_1 без перешкод зайшов до адміністративної будівлі, він зайшов за ним, але у зв`язку з тим, що у нього із собою паспорту не було, то він відразу ж вийшов на вулицю, де він сам чекав ОСОБА_1 . Ніякого галасу він не чув. Через 20 30 хвилин ОСОБА_1 вийшов та вони поїхали до церкви, а потім додому.

Так, нормативний акт, що зазначений особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, а саме ст. 173 КУпАП, передбачає відповідальність за дрібне хуліганство, тобто за нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

З диспозиції зазначеної ст. 173 КУпАП випливає, що об`єктивна сторона правопорушення може полягати в таких діяннях, як:

нецензурна лайка в громадських місцях (в такому випадку є обов`язковим встановлення, що це місце є громадським);

образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян (в такому випадку є обов`язковим встановлення не тільки характеру діяння, яке було вчинене, а й наслідки такого діяння у виді порушення громадського порядку і спокою громадян).

З досліджених же доказів, а саме з протоколів про адміністративні правопорушення, з показань потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , свідка ОСОБА_4 , заяви потерпілої ОСОБА_2 випливає, що ОСОБА_1 як 18.01.2021 р., так і 25.01.2021 р., знаходячись в громадському місці, а саме в адміністративній будівлі УПСЗН, до якої потрапляв з порушенням встановлених обмежень, а 18.01.2021 р. також із застосуванням сили шляхом штовхання працівниці УПСЗН ОСОБА_4 , в грубій формі влаштував скандали, в ході яких гучно висловлював свої невдоволення роботою працівників УПСЗН, образливо чіплявся до них, а саме 18.01.2021 р. до ОСОБА_2 , розмахував руками, висловлював погрози, у зв`язку з чим порушував нормальну роботу УПСЗН. Хоча притягуваний ОСОБА_1 і не висловлювався нецензурною лайкою, але такою неадекватною та грубою поведінкою порушив громадський порядок і спокій громадян, оскільки така поведінка є неприйнятною у громаді, не відповідає правилам співжиття, навіть за умови порушення працівниками УПСЗН порядку і умов нарахування належних притягуваному пільг. У будь-якому разі, захист прав шляхом порушення громадського порядку і спокою громадян, правил співжиття є неналежним способом захисту, і не може бути виправданий навіть незаконною поведінкою посадових осіб органів державної влади, оскільки чинним законодавством чітко встановлений порядок захисту порушених прав громадян, у тому числі шляхом звернення до суду з адміністративним позовом.

Посилання притягуваного ОСОБА_1 на те, що 18 та 25 січня 2021 року сталася не сварка, а інцидент, в якому винуватими є працівники УПСЗН, які неправильно та незаконно не нараховували йому пільги, не можуть виправдати його дії, та обраний ним спосіб вирішення виниклого питання, не відповідає як нормам моралі, так і нормам права.

При цьому, суд не приймає до уваги показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в тій частині, що притягуваний ОСОБА_1 не порушував громадський порядок та спокій громадян, оскільки вони є непослідовними, суперечливими та не співвідносяться з іншими дослідженими доказами, у тому числі з поясненнями самого притягуваного. Натомість показання потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_4 є логічними та послідовними і співвідносяться між собою. Крім того, як пояснили самі свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вони нетривалий час перебували разом з притягуваним ОСОБА_1 , у зв`язку з чим вони не можуть бути обізнаними з усіма подіями, що відбувалися.

Отже, досліджені судом докази дають підстави суду для висновку про те, що притягуваний ОСОБА_1 18 та 25 січня 2021 року своєю поведінкою вчинив образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, що охоплюється диспозицією ст. 173 КУпАП.

Разом з цим, на думку суду, дослідженими доказами не підтверджено те, що ОСОБА_1 в громадському місці висловлювався ненормативною лексикою, про що зазначено в протоколах про адміністративні правопорушення, у зв`язку з чим це підлягає виключенню з формулювання встановлених судом обставин.

Таким чином, аналіз сукупності усіх досліджених у суді доказів дає змогу суду дійти висновку про наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, та про доведеність винності ОСОБА_1 в його вчиненні.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, його майновий стан та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, беручи до уваги особу ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про те, що для його виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання нових правопорушень, буде достатнім застосування адміністративного стягнення у виді штрафу, оскільки в даному випадку таке стягнення повністю досягне мети його застосування, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для накладення більш суворого стягнення, з числа передбачених санкцією ст. 173 КУпАП, а саме таких стягнень, як громадські роботи, виправні роботи або адміністративний арешт.

В силу ч. 1 ст. 401 КУпАП, з ОСОБА_1 має бути стягнутий судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2021 року, що складає 454 грн.

Керуючись ст. ст. 283 285 КУпАП, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 119 (сто дев`ятнадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Повний текст постанови виготовлений 09 квітня 2021 року.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду І.І. Яковенко