КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження : 33/824/229/2021
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 лютого 2021 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Калініна М.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 07 грудня 2020 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 07 грудня 2020 року,

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді накладення штрафу в дохід держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Цією ж постановою суддя стягнув з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Як встановлено постановою судді, 23.09.2020 року о 17 год. 20 хв. в м. Києві, на вул. Перемоги, 20, водій ОСОБА_1 керував автомобілем, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода, порушення мови та у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 07 грудня 2020 року, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування поданої скарги, скаржник посилається на те, що винесена постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з грубим порушенням судом першої інстанції норм процесуального права.

Зокрема, як зазначає апелянт, суд першої інстанції розглянув справу про адміністративне правопорушення за його відсутності, незважаючи на подані клопотання захисника про відкладення судового розгляду, у зв`язку із перебуванням апелянта на лікарняному. Таким чином при розгляді судом зазначеної справи, він як особа, що притягається до адміністративної відповідальності був позбавлений прав, які передбачені ст. 268 КУпАП, а саме надавати пояснення щодо обставин справи, подавати докази, заявляти клопотання.

Як вважає апелянт, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки автомобілем він не керував, взагалі не здійснював жодних дій пов`язаних з фактом керування, алкогольних напоїв не вживав, а лише перебував біля свого автомобіля «Mitsubishi Padgero Sport» д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований на узбіччі вул. Бетховена.

Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння він відмовився лише за допомогою технічних засобів, оскільки даний технічний засіб викликає сумніви, проте він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я.

Вказує апелянт і на те, що пояснення свідків викладені на заздалегідь заготовлених бланках поліцейських, та були запрошені лише в приміщення КМНКЛ «Соціотерапія», куди він був доставлений, після затримання, але вказані свідки для надання пояснень в судове засідання, не викликались.

У зв`язку з цим, як стверджує апелянт, за виключенням протоколу про адміністративне правопорушення, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що він, ОСОБА_1 , керував автомобілем, та перебував у стані алкогольного сп`яніння або з його ознаками, а тому, оскільки матеріалами справи не доведено події та складу адміністративного правопорушення, апелянт вважає, що справа підлягає закриттю.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Калініна М.І.,які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; опитавши за їх клопотанням свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя, як прямо зазначено в оскаржуваній постанові, обґрунтувала дослідженими матеріалами адміністративної справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 413457 від 23.09.2020 року, який було складено щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також відеоматеріалами, з яких вбачається, що останній відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому Законом порядку у присутності двох свідків.

Разом з тим, таке обґрунтування судового рішення, так само як і матеріали, що зібрані по справі, на які суддя послалась у своїй постанові, не дають підстав для висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, з огляду на таке.

Дійсно, ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містять у собі беззаперечних доказів того, що останнього було зупинено під час керування транспортним засобом з дотриманням вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» та що у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України були достатні підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого сп`яніння, а відтак підлягає огляду на стан сп`яніння відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735)

Зокрема, як встановлено під час апеляційного розгляду протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 413457 від 23.09.2020 року, складений щодо ОСОБА_1 , сам по собі не може бути визнано належним та допустимим доказом його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки цей протокол не в повній мірі відповідає вимогам законодавства та відомчим інструкціям.

Відповідно до вимог пунктів 6, 7 розділу І Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Поліцейським, який склав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог дотримано не було, оскільки, незважаючи на приписи ст. 251 КУпАП про те, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували ці обставини, як і законні підстави для затримання ОСОБА_1 та доставки його разом із свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до відділення поліції, про що останні повідомили у своїх поясненнях в суді апеляційної інстанції.

До того ж, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не було долучено протокол про його адміністративне затримання, хоча на відеозаписі, який було переглянуто під час апеляційного розгляду, ці обставини були зафіксовані, а ОСОБА_1 повідомлено про те, що його було затримано з метою складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім цього, як прямо передбачено п. 6 Розділу ІХ. Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, лише у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Між тим, незважаючи на вказані вимоги нормативно-правових актів, якими повинен був керуватися поліцейський при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи щодо ОСОБА_1 не містять беззаперечних даних про те, що ці вимоги були дотримані, оскільки ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в письмових поясненнях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , прізвища яких зазначені в згаданому протоколі, не відображені дії водія щодо ухилення від огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

До цього слід також додати і той факт, що присутність вказаних вище свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 викликає сумніви, оскільки протокол було складено о 20 год. 00 хв. 23 вересня 2020 року, а згідно письмових пояснень, які були додані до протоколу, вони були надані свідками о 18 год. 00 хв. 23 вересня 2020 року, тобто за дві години до підписання протоколу. І це при тому, що о 18 год. 00 хв. 23 вересня 2020 року ОСОБА_1 не міг знаходитися за адресою: м. Київ, вул. П. Запорожця, 20, де було складено протокол про адміністративне правопорушення, оскільки в цей він був біля парку «Совки» на перехресті вулиць Перемоги та Бетховена, де його було затримано працівниками поліції та доставлено до відділу поліції Святошинського РУ м. Києва.

Що ж стосується відеозапису з бодікамери поліцейського АА 00577, який додано до протоколу про адміністративне правопорушення, то він також не може служити доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки на ньому не зафіксовано, а ні обставин, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 належним йому транспортним засобом, а ні законності його зупинки, а ні відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, як це передбачено п. 6 розділу І Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735.

Не підтверджує цей відеозапис і факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, оскільки, всупереч вимогам п. 9 розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, поліцейський не забезпечив доставку водія до найближчого закладу охорони здоров`я, а саме до КМНКЛ «Соціотерапія» не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, з урахуванням того, що за матеріалами справи ОСОБА_1 було зупинено з ознаками алкогольного сп`яніння приблизно о 17 год. 30 год. 23 вересня 2020 року, а до лікаря нарколога вказаної вище клініки було доставлено не раніше 20 год. 17 хв. цього ж дня, як це зафіксовано на відеозапису.

Більш того, як зафіксовано на відеозапису, знаходячись в кабінеті лікаря нарколога ОСОБА_1 фактично не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, в тому числі шляхом дослідження його біологічного середовища, зокрема сечі, однак лікар нарколог, не посилаючись на будь-яку норму права, висунув умову для початку проведення такого огляду, підписання ОСОБА_1 добровільної згоди, що прямо не передбачено розділом ІІІ Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, яким регламентовано проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів, а тому відмова ОСОБА_1 підписувати таку згоду не може розцінюватися, як його відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та служити законною підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Наведені обставини дозволяють зробити висновок про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містять у собі належних та допустимих доказів, які б, поза розумним сумнівом, підтверджували вину останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 07 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 не може бути визнана законною та обґрунтованою, оскільки висновки судді не ґрунтуються на доказах, отриманих у встановленому законом порядку та які не викликають сумнівів у своїй достовірності, а судовий розгляд, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, було проведено без повного, об`єктивного та всебічного з`ясування всіх обставин справи та її вирішення у відповідності до вимог закону.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційна скарга зОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова суддіСвятошинського районного суду м. Києва від 07 грудня 2020 року- скасуванню, із закриттям провадження у справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП,у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову суддіСвятошинського районного суду м. Києва від 07 грудня 2020 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього- закрити, на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу, у зв`язку з відсутністю його в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Горбенко Н.О.