Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2021 року

м. Київ

єдиний унікальний номер справи №755/106/21

номер провадження 33/824/1817/2021

Київський апеляційний суд у складі головуючого судді судової палати з розгляду цивільних справ Лапчевської О.Ф.,

за участю: адвоката Масленнікової Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Масленнікової Т.М.

на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 27 січня 2021 р. /суддя Іваніна Ю.В./

у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 січня 2021 р. застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі дві тисячі чотириста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить сорок тисяч вісімсот гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років, з оплатним вилученням транспортного засобу - автомобіля «БМВ 640і», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Не погоджуючись з вказаною постановою, Масленнікова Т.М. в інтересах ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою в якій просила постанову скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, вказувала на те, що матеріали адміністративної справи не містять жодного належного підтвердження повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в той же час, наявність двох судових повісток на 19.01.2021 о 9.12 та 27.01.2021 о 9.20 без підтвердження їх направлення та наявних зворотних повідомлень про їх вручення не свідчить про належне повідомлення заявника про розгляд справи. Враховуючи вищевикладене, судом порушено права заявника на доступ до правосуддя, надання своїх доказів та пояснень, отже, постанова у справі є незаконною, неправосудною та підлягає скасуванню. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Разом з тим, вважає, що проведений розгляд у суді першої інстанції був формальним та із порушенням завдань провадження у справі про адміністративне правопорушення, судом не було викликано належним чином, особу яка притягується до адміністративної відповідальності, не було належним чином досліджено докази наявні в матеріалах справи та не викликано свідків події. Жодного доказу того, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності керувала транспортним засобом матеріали справи не містить. Відсутні докази того, що даний автомобіль було зупинено за порушення прав дорожнього руху та яких саме. Зазначила, що жодних ознак сп`яніння та озвучення підозри наявної у водія на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння не було, як це передбачено ЗУ «Про національну поліцію» та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 09 листопада 2015 року №1452/735. ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження, ще й незаконної вимоги працівників поліції на освідування наркотичного сп`яніння, а просто просив зачекати на приїзд знайомого, якому би передав автомобіль. Однак, працівники поліції вимагали термінового виїзду і відмовлялися зачекати на людину, яка б змогла забрати автомобіль, а не залишати її без нагляду, що б спричинило б ще незаконну евакуацію автомобіля. В свою чергу, жодної підозри про те, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння працівниками поліції озвучено не було. Вказувала, що пунктом 4 вищевказаної Інструкції передбачено, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. Щодо такої ознаки, як поведінка, що не відповідає обстановці, хочемо зазначити, що взагалі не зрозуміло, що саме мали на увазі працівники поліції, адже поведінка ОСОБА_1 нічим не виділялася та була відповідно до обстановки, яка відбувалася в той час. Щодо свідків, стороні заявника не зрозуміло, яким чином суд першої інстанції взяв до уваги їх пояснення, адже в судове засідання їх навіть ніхто не викликав. Письмові пояснення, які містяться в матеріалах справи, які заповнені рукою поліцейського свідчать про ознаки фальсифікації цих доказів. Щодо відеозапису наявному в матеріалах справи, то на ньому по-перше не видно підстав законного зупинення транспортного засобу, по-друге воно починається з незаконного обшуку транспортного засобу, хоча матеріали справи не містять жодного доказу законності обшуку автомобіля. Крім того, на відео записах чітко видно та чутно, що ОСОБА_1 не відмовляється від проходження освідування, ні на алкогольне ні на наркотичне сп`яніння. Наголошувала і на тому, що відповідно до санкції ч. 3 ст. 130 КУпАП стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу є альтернативним. Наклавши на ОСОБА_1 стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу, суд першої інстанції в своїй постанові не зазначив жодного обґрунтування вказаних дій, не вказав у зв`язку з чим суд дійшов висновку про вилучення транспортного засобу. В резолютивній частині постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 27 січня 2021 року суд зазначив про оплатне вилучення транспортного засобу - автомобіля «БМВ 640і», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Разом з тим, судом першої інстанції не було перевірено належність даного автомобіля саме ОСОБА_1 , а отже і можливість накладення на нього такого виду стягнення.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши апелянта та його представника, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Встановлено, що ОСОБА_1 порушуючи вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, вчинив правопорушення, що передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час розгляду адміністративного матеріалу, а саме: даних, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, серії ДПР18 №117 від 25 листопада 2020 року (а.с.1); направленні на огляд водія; поясненнях свідків, розпискою; постановою про накладення адміністративного стягнення серії ДПР18 №318462 від 21.12.2019 року; постановою про накладення адміністративного стягнення серії ДПР18 №533476 від 10.03.2020 року; довідкою визначення повторності порушення ПДР; відеозаписах з нагрудного реєстратора АА00918, постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.05.2020 року.

Обставин, які б спростовували дані, що містяться в матеріалах адміністративної справи, з урахуванням наявних у справі доказів, судом не встановлено.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, - відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Перевіряючи обставини справи, в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо встановлені вини ОСОБА_1 .

Порушень вимог Закону під час розгляду справи судом першої інстанції не допущено, достовірність зазначених доказів сумнівів не викликає, вони є належними допустимими.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що ОСОБА_1 не перебував у стані сп`яніння, ознак сп`яніння не виявлено, та висновок долучений до апеляційної скарги, суд не приймає до уваги, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

ОСОБА_1 зупинено відповідно до протоколу 25.11.2020 р. о 19 год. 25 хв., час огляду за самозверненням ОСОБА_1 того ж дня о 22 год. 10 хв., тобто пройшло більше ніж дві години з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Крім того, огляд проводився не в присутності поліцейського, незважаючи на наявність у матеріалах справи направлення на огляд, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у присутності двох свідків.

Відповідно до п. 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до розділу 3 ч. 7 Інструкції, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Таких досліджень не проводилось.

Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Так, санкція ч. 3 ст. 130 КУпАП передбачає покарання у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років, з оплатним вилученням транспортного засобу.

Водночас, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, автомобіль «БМВ 640і», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_3 .

Суд першої інстанції, розглядаючи справу, не встановив належність на праві власності автомобіля ОСОБА_1 , відповідно до інформації Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві транспортного засобу на ім`я ОСОБА_1 «БМВ 640і», реєстраційний номер НОМЕР_1 не зареєстровано.

Таким чином, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині оплатного вилучення транспортного засобу - автомобіля «БМВ 640і», реєстраційний номер НОМЕР_1 , оскільки він не зареєстрований на праві власності за ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Масленнікової Т.М. задовольнити частково, а постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 27 січня 2021 р. - скасувати в частині оплатного вилучення транспортного засобу - автомобіля «БМВ 640і», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В іншій частині постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 27 січня 2021 р. - залишити без змін.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Лапчевська О.Ф.