Справа № 462/6473/20 Головуючий у 1 інстанції: Постигач О.Б.
Провадження № 33/811/193/21 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ення, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 11 грудня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обрано йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнуто із ОСОБА_2 в дохід держави 420 грн. 40 коп. судового збору.

Згідно з постановою, ОСОБА_1 04 жовтня 2020 року о 01 год. 30 хв. у м. Львові на вул. Патона, 13, керував транспортним засобом «BMW525TDS», д.н.з. НОМЕР_1 , повторно протягом року, з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, порушення мова). Від огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим повторно протягом року вчинив порушення вимог п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 11 грудня 2020 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким звільнити його від адміністративної відповідальності у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП, щодо нього закрити.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_1 покликається на те, що, розглянувши матеріали справи без його представника ОСОБА_3 за наявності клопотання останнього про відкладення розгляду справи, суддя допустив істотне порушення чинного законодавства, зокрема права на захист.

На його переконання, в матеріалах справи не міститься жодного належного доказу на підтвердження факту керування ним автомобілем, зокрема із відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції, який є переривчастим, він знаходився в автомобілі, який не рухався, а тексти письмових пояснень обох свідків є ідентичними і заповнені інспектором на заздалегідь підготовлених бланках.

В обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 покликається на те, що копію оскаржуваної постанови він отримав 25 січня 2021 року.

ОСОБА_1 та його захисник у судове засідання вкотре не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, про причини неявки суд не повідомили.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 та його захисника.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

З огляду на те, що ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної постанови 25 січня 2021 року та того ж дня мав можливість ознайомитися з мотивами прийнятого рішення, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та такий підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення від 04 жовтня 2020 року серії ДПР18№538722 (а.с.1), згідно з яким 04 жовтня 2020 року о 01 год. 30 хв. у м.Львові на вул. Патона, 13, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW525TDS», д.н.з. НОМЕР_1 , повторно протягом року, з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, порушення мова). Від огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , чим повторно протягом року вчинив порушення вимог п. 2.5 ПДР.

Зі змістом вказаного протоколу ОСОБА_1 ознайомився, про що без жодних зауважень та застережень розписався у відповідних графах протоколу.

Викладені в протоколі обставини стверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 (а.с.4) та ОСОБА_5 (а.с.3), які своїми підписами засвідчили факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі.

Доводи ОСОБА_1 про недопустимість як доказів пояснень свідків через те, що вони викладені на бланку, а не написані власноруч, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки вказані пояснення були прочитані свідками та підписані власноручно, а також містять всі необхідні реквізити.

Таким чином, виготовлені на шаблонних бланках пояснення свідків, де міститься інформація про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального приладу «Драгер», не спростовує відмову ОСОБА_1 від проходження огляду та не може бути підставою для скасування постанови.

Згідно з довідкою, виданою інспектором ВАП УПП у Львівській області ДПП Деди С. 09 жовтня 2020 року (а.с.7), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягався 29 січня 2020 року Залізничним районним судом м.Львова до адміністративної відповідальності за вчинення 26 січня 2020 року правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Підставою для перевірки водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння стало порушення останнім вимог Правил дорожнього руху, що стверджується постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 04 жовтня 2020 року серії ДПО18№983594 (а.с.9), згідно з якою 04 жовтня 2020 року о 01 год. 30 хв. у м.Львові на вул.Патона, 13, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW525TDS», д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому 29 січня 2020 року Залізничним районним судом м.Львова на 1 рік був позбавлений права керування, чим порушив вимоги п.2.1 а ПДР. Керував без увімкнених фар у темну пору доби, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.4 ст.126, ч.2 ст.122 КУпАП.

На день апеляційного розгляду, апеляційним судом не отримано даних, які б свідчили про оскарження ОСОБА_1 такої постанови та скасування її судом у встановленому законом порядку, чим спростовуються заперечення останнього щодо факту керування транспортним засобом.

Викладені у вказаній постанові обставини доповнюються даними рапорту командира взводу БПОП ГУ НП у Львівській області Лазаряка І. (а.с.8), відповідно до якого 03 жовтня 2020 року працівники БПОП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 , старший сержант ОСОБА_7 та капрал ОСОБА_8 заступили на службу в складі ГШР у м.Львові. Близько 1 год. 30 хв. вони проїжджали по вул.Патона та звернули увагу на автомобіль, який виїжджав із двору по вул.Патона, 13, без увімкнутих фар у нічну пору доби. Під`їхавши до даного автомобіля, вони підійшли та представились працівниками поліції та попросили пред`явити документи на автомобіль та документ, що засвідчує особу, в даній ситуації посвідчення водія. Зі слів даний водій назвався ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вул.Виговського, 27/55, керував автомобілем «BMW525TDS», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, без посвідчення. При спілкуванні з даним водієм були явні ознаки алкогольного сп`яніння (з ротової порожнини рота було чути різкий запах алкоголю, нечітка розмова та нечіткі рухи й ходьба). Ними через «102» було викликано наряд ПП для складання та фіксування даної події. На місце події прибув екіпаж «Омега-202». Вказаний громадянин при понятих відмовився від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер».

Вищевикладені відомості з рапорту інспектора поліції повністю підтверджуються відеозаписом з нагрудних камер спостереження працівників поліції, які були предметом дослідження в судовому засіданні суду першої інстанції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 04 жовтня 2020 року о 01 год. 30 хв. у м. Львові на вул. Патона, 13 керував транспортним засобом «BMW525TDS», д.н.з. НОМЕР_1 , а також визнав, що в цей день вживав алкогольні напої.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що наявний в матеріалах справи відеозапис містить лише фрагменти події, то апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне. Відповідно до наданого відеозапису, на ньому, зокрема, відображено факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Апеляційним судом у ході проведення розгляду не встановлено обставин, які б свідчили про неправомірність дій працівників поліції, оскарження таких у встановленому законом порядку ОСОБА_1 , а отже не надавати віри таким доказам в апеляційного суду нема підстав.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою, є належними та допустимими, та такими в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, повторність вчиненого правопорушення та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах санкції ч. 2 ст.130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Розгляд справи суддею першої інстанції у відсутності захисника ОСОБА_1 адвоката Ільківа М.М. апеляційний суд не вбачає підставою для визнання порушення права особи на захист, адже розгляд справи у суді першої інстанції відбувався у присутності ОСОБА_1 , такий надавав пояснення з приводу обставин, викладених в протоколі, останньому забезпечено право апеляційного перегляду справи, окрім цього, про судове засідання повідомлявся в тому числі його захисник, однак такий у судове засідання апеляційного суду не з`явився.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для задоволення апеляційних вимог відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 11 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, залишити без змін, його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк