Справа №463/3934/21
Провадження №3/463/982/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Жовнір Г. Б., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення доадміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,директора ТзОВ «Інженерно будівельна компанія «Промбуд», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 41 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 будучи директором ТзОВ «Інженерно будівельна компанія «Промбуд», що по вул. Поліській,15 в м. Львові, допустив порушення вимог законодавства про працю, а саме: "порушення вимоги ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України „Про оплату праці" зі змінами і доповненнями згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо строків виплати заробітної плати» №2559-VI від 23.09.10- порушення вимог ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України „Про оплату праці" зі змінами і доповненнями згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо строків виплати заробітної плати» №2559-УІ від 23.09.10-в частині недотримання шістнадцятиденного проміжку між виплатами заробітної плати та недотримання терміну остаточної виплати заробітної плати, оскільки законодавством передбачено проведення виплати заробітної плати не рідше двох разів на місяць через проміжок часу що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата, (копії банківських виписок додаються до матеріалів перевірки) як приклад, заробітна плата за другу половину грудня 2020 виплачена 29.12.2020 відповідно до виписки з рахунку від 29.12.2020 № 211 та відомості на виплату заробітної плати від 29.12.2020; заробітна плата за першу половину січня 2021 виплачувалась: 15.01.2021 відповідно до виписки з рахунку від 15.01.2021 №5 заробітна плата за другу половину січня 2021 виплачувалась: 04.02.2021 відповідно до виписки по рахунку від 04.02.2021№14;

Порушення вимог частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 80 КЗпП України - Вимогою частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 80 КЗпП України передбачено, що щорічна відпустка на вимогу працівника повинна бути перенесена на інший період у разі: 1) порушення власником або уповноваженим ним органом терміну письмового повідомлення працівника про час надання відпустки (частина п`ята статті 79 цього Кодексу); 2) несвоєчасної виплати власником або уповноваженим ним органом заробітної плати працівнику за час щорічної відпустки (частина третя статті 115 КЗпП України). Щорічна відпустка повинна бути перенесена на інший період або продовжена у разі: 1) тимчасової непрацездатності працівника, засвідченої у встановленому порядку; 2) виконання працівником державних або громадських обов`язків, якщо згідно із законодавством він підлягає звільненню на цей час від основної роботи із збереженням заробітної плати; 3) настання строку відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами; 4) збігу щорічної відпустки з відпусткою у зв`язку з навчанням. Щорічна відпустка за ініціативою власника або уповноваженого ним органу, як виняток, може бути перенесена на інший період тільки за письмовою згодою працівника та за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) у разі, коли надання щорічної відпустки в раніше обумовлений період може несприятливо відбитися на нормальному ході роботи підприємства, установи, організації, та за умови, що частина відпустки тривалістю не менше 24 календарних днів буде використана в поточному робочому році. При огляді графіків відпусток працівників Товариства та наказів про надання щорічних відпусток директору ОСОБА_1 за період роботи у Товаристві з 15.04.2005 по 30.03.2021 встановлено, що директору ОСОБА_1 не надавались основні щорічні відпустки у 2012 році за період з 15.04.2011 по 14.04.2012, у 2013 за період з 15.04.2012 по 14.04.2013, у 2014 за період з 15.04.2014 по 14.04.2015, у 2015 за період з 15.04.2014 по 14.04.2015, у 2016 за період з 15.04.2015 по 14.04.2016, у 2017 за період з 15.04.2017 по 14.04.2018, у 2018 за період з 15.04.2018 по 14.04.2019, у 2019 за період з 15.04.2019 по 14.04.2020. Підстав визначених ч.1, ч.2 ст.80 КЗпПУкраїни для перенесення основної щорічної відпустки директору ОСОБА_1 на інший період у 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 роках у Товаристві не було, що підтверджують табелі обліку використання робочого часу працівників за 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 роки, документи по нарахуванню та виплаті заробітної плати. Також, під час проведення планового заходу державного контролю посадовими особами Товариства не надано письмової згоди директора ОСОБА_1 , щодо перенесення основної щорічної відпустки за перелічені вище періоди на 2020 рік. Також, адміністрацією Товариства надано пояснення, у якому повідомлено про те, що директор ОСОБА_1 заяв про перенесення відпусток за період роботи у Товаристві з 15.04.2005 по 30.03.2021 не подавав. Таким чином, щорічна відпустка повної тривалості не була надана директору ОСОБА_1 протягом двох років підряд, чим порушено вимоги частини п`ятої статті 80 КЗпП України.

Порушено вимоги частини 4 ст.121 КЗпП України, а саме: відповідно до вимог частини 4 ст.121 КЗпП України працівникам, які направлені у службове відрядження, оплата праці за виконану роботу здійснюється відповідно до умов, визначених трудовим або колективним договором, і розмір такої оплати праці не може бути нижчим середнього заробітку.

Згідно із пунктом 13 Положення про службові відрядження працівників від 15.04.05, затвердженого наказом № 15/04-6 працівникам, які направлені у службові відрядження, оплата праці здійснюється за всі робочі дні тижня за графіком, установленим за місцем постійної роботи, та відповідно до умов, визначеним трудовим або колективним договором і розмір такої оплати не може бути нижчим середнього заробітку. Для вивчення надано наказ від 02.02.2021 № 12-В, у якому зазначено направити у відрядження в ТОВ «Свісс кроно» з 03.02.2021 по 26.02.2021 наступних працівників: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Відповідно до відомостей заробітної плати за лютий 2021 року за час перебування у відрядженні зазначеним працівникам оплата праці здійснюється за всі робочі дні тижня за графіком, установленим за місцем постійної роботи, однак розмір такої оплати нижчий середнього заробітку, чим порушено вимоги частини 4 ст.121 КЗпП України. Так наприклад: працівнику ОСОБА_2 сума оплати праці за виконану роботу за тарифною ставкою становить 18260,87 грн., середній заробіток з урахуванням доплат, надбавок, премій, винагороди, становить 20829,2 грн., а відтак оплата праці за відрядження за лютий 2021 року повинна була нарахована як середній заробіток з урахуванням доплат, надбавок, премій, винагороди.

Працівнику ОСОБА_3 сума оплати праці за виконану роботу за тарифною ставкою становить 17855,52 грн., середній заробіток з урахуванням доплат, надбавок, премій, винагороди, становить 19798,14 грн., а відтак оплата праці за відрядження за лютий 2021 року повинна була нарахована як середній заробіток з урахуванням доплат, надбавок, премій, винагороди.

ОСОБА_4 сума оплати праці за виконану роботу за тарифною ставкою становить 15992,16 грн., середній заробіток з урахуванням доплат, надбавок, премій, винагороди, становить 20655.28 грн., а відтак оплата праці за відрядження за лютий 2021 року повинна була нарахована як середній заробіток з урахуванням доплат, надбавок, премій, винагороди.

ОСОБА_5 сума оплати праці за виконану роботу за тарифною ставкою становить 9780,98 грн., середній заробіток з урахуванням доплат, надбавок, премій, винагороди, становить 18819,78 грн., а відтак оплата праці за відрядження за лютий 2021 року повинна була нарахована як середній заробіток з урахуванням доплат, надбавок, премій, винагороди.

ОСОБА_6 сума оплати праці за виконану роботу за тарифною ставкою становить 22700.24 грн., середній заробіток з урахуванням доплат, надбавок, премій, винагороди, становить 27385,09 грн., а відтак оплата праці за відрядження за лютий 2021 року повинна була нарахована як середній заробіток з урахуванням доплат, надбавок, премій, винагороди. Вищезазначене свідчить про порушення вимог частини 3 статті 121 КЗпП України.

Порушення вимог пункту 3 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці», яке полягає в тому, що на підприємстві станом на день перевірки не проведено атестацію робочих місць за умовами праці де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, у терміни не рідше одного разу на п`ять років. Згідно штатного розпису ТзОВ «Інженерно-будівельна компанія «Промбуд» на грудень 2019 року та штатного розпису на березень 2021 року на підприємстві наявні робочі місця де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, в тому числі: робоче місце машиніста крана, машиніста екскаватора, муляра-штукатура, які вказано в пункті 22, 25, 32 розділу XI «Списку виробництв, цехів, професій і посад із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість працівників на роботах в яких дає право на щорічну додаткову відпустку» затвердженому Постановою КМУ від 17.11.1997 №1290; розділі ХХУІІ Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому постановою КМУ від 24.06.2016 №461 та інші. Оскільки, атестація робочих місць передбачає підтвердження (встановлення) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення, додаткову відпустку, скорочений робочий день, інші пільги і компенсації залежно від умов праці, тому її відсутність не дає можливості врегулювати відносини між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах".

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому визнав та пояснив,що виявлені порушення усунуто, в подальшому зобов`язався не допускати правопорушень.

Вчинене правопорушення стверджується протоколом про адміністративне правопорушення №13/01/194/0320 від 30 березня 2021 року, актом перевірки, поясненнями правопорушника даними під час судового розгляду справи.

Оглянувши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП.

Враховуючи особу правопорушника, тяжкість вчиненого, вважаю, що ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення у виді штрафу.

Окрім цього, у відповідності до положень ст. 40-1 КУпАП, слід також стягнути з правопорушника судовий збір.

При цьому, у відповідності до вимог п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому вчинено правопорушення, що становить 454 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 41, 283, 284, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ) визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через місцевий суд.

Суддя: Жовнір Г. Б.