328/1092/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2021 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Петренко Людмила Василівна, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з відділення поліції №3 Пологівського районного відділу поліції ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (паспорт серії НОМЕР_1 виданий Токмацьким РВ УДМС України в Запорізькій області), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 187 КУпАП,

за ч.2 ст. 187 КУпАП,-

встановила:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 025687, складеним 10 березня 2021 року в м. Токмак ДОП ВП № 3 Пологівського РВП ГУНП України в Запорізькій області майором поліції Собецькою І.В. про те, що 03 березня 2021 року о 23-30 годині ОСОБА_1 під час перевірки був відсутній за місцем мешкання: АДРЕСА_2 , чим порушив ухвалу Оріхівського райсуду від 22 травня 2020 року про встановлення йому адміністративного нагляду, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КУпАП.

До протоколу додано: рапорти від 03 березня 2021 року, копія ухвали Оріхівського районного суду Запорізької області від 22 травня 2020 року, копія постанови про встановлення обмежень піднаглядному від 17 серпня 2020 року, розписка ОСОБА_1 від 17 серпня 2020 року, копія довідки про звільнення серії ЗАП № 05248, копія паспорта ОСОБА_1 , копія довідки про результати проведення бесіди з піднаглядним від 17 серпня 2020 року, доповідна записка працівників поліції.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину не визнав. Пояснив, що вказані у протоколі про адміністративні правопорушення обставини не мали місця. У зазначений в протоколі час він перебував вдома та спав. В цей час в будинку також перебувала мати. Поліцейські у двір не заходили, принаймні ні він, ні його мати цього не чули.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 пояснила, що вона проживає разом зі своїм сином за адресою: АДРЕСА_2 . 03.03.2021 року близько півночі вона не спала та почула як до її двору під`їхала поліцейська машина та посвітила фарами у її вікна. Вона відразу направила в кімнату сина, щоб його розбудити, поки син прокинувся та одягнувся, поліцейська машина вже поїхала. Поліцейські у двір не заходили, її та її сина не опитували. Після чого, 10 березня 2021 року працівники поліції склали на її сина протокол про адміністративне правопорушення.

Суддя, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов наступних висновків.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно зі ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Враховуючи вимоги ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 251, 254 КУпАП обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення.

На підставі цих вимог закону, а також ст. 251, 252 КУпАП суд у постанові повинен навести докази вини особи у вчиненні правопорушення та дати їм належну оцінку в їх сукупності.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Таким чином, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати всі обставини у справі на підставі доказів, зібраних особою, яка склала протокол.

Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 22.05.2020 у справі №323/1123/20, ОСОБА_1 встановлений адміністративний нагляд строком на 12 місяців.

Постановою заступника начальника Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області про встановлення обмежень піднаглядному, ОСОБА_1 , встановлено обмеження заборони залишення житла у АДРЕСА_2 з 21-00 год. до 05-00 год. наступного дня. З вказаною постановою ОСОБА_1 було ознайомлено. 17.08.2020 року з ОСОБА_3 проведено бесіду, про що складено довідку про результати проведення бесіди з піднаглядним.

На підтвердження вини ОСОБА_1 до адміністративних матеріалів надані: рапорти від 03 березня 2021 року, копія ухвали Оріхівського районного суду Запорізької області від 22 травня 2020 року, копія постанови про встановлення обмежень піднаглядному від 17 серпня 2020 року, розписка ОСОБА_1 від 17 серпня 2020 року, копія довідки про звільнення серії ЗАП № 05248, копія паспорта ОСОБА_1 , копія довідки про результати проведення бесіди з піднаглядним від 17 серпня 2020 року, доповідна записка працівників поліції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Доказів вчинення ОСОБА_1 вищезазначеного адміністративного правопорушення, окрім рапортів співробітників Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області від 03.03.2021 року та доповідної записки до протоколу не надано.

У розумінні ст. 251 КУпАП зазначені рапорти не можуть вважатися належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП.

Доповідна записка не є доказом вини ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 187 КУпАП.

Інших доказів вини ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 187 КУпАП не надано.

Показання свідків правопорушення (матері з якою ОСОБА_1 проживає, сусідів) працівниками поліції не відбирались, оскільки до протоколів копії таких показань не надано; посилання на інші докази у протоколах про адміністративні правопорушення та у рапортах поліцейських відсутні.

За клопотанням ОСОБА_1 судом допитано в якості свідка ОСОБА_2 , яка пояснила, що вона проживає разом зі своїм сином за адресою: АДРЕСА_2 . 03.03.2021 року близько півночі вона не спала та почула як до її двору під`їхала поліцейська машина та посвітила фарами у її вікна. Вона відразу направила в кімнату сина, щоб його розбудити, поки син прокинувся та одягнувся, поліцейська машина вже поїхала. Поліцейські у двір не заходили, її та її сина не опитували. Після чого, 10 березня 2021 року працівники поліції склали на її сина протокол про адміністративне правопорушення.

Пояснення допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_2 не узгоджується з обставинами викладеними в протоколі.

Протокол про адміністративне правопорушення складений працівником поліції, а отже, за умови відсутності інших об`єктивних доказів вини правопорушника, не є достатньою підставою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Вважаю, що за встановлених судом обставин, уповноваженою на складання протоколу особою не доведено достатніх підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року N 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінивши наявні в адміністративній справі докази, суд приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення щодо нього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 1, 7, 9, 10, 11, 187 ч. 2, 245, 247, 251, 252, 279, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

постановила:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 187 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: