Справа № 306/277/21
Провадження № 3/306/139/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2021 року м.Свалява

Свалявського районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Тхір О.А., за участю секретаря судових засідань Дичка О.І., особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника - адвоката Данканич В.В., розглянувши матеріали справи за протоколом серії ДПР18 № 393624 від 16.02.2021 року, які надійшли з відділення поліції №1 Мукачівського районного управління поліції ГУ НП в Закарпатській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий, який до адміністративної відповідальності не притягувався, якому роз`яснено процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , 16.02.2021 року о 00 годині 45 хвилин, в с.Солочин, по вул. Головна, Свалявського району, керував транспортним засобом Ауді А4, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, не чітке мовлення, при цьому від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків.

Зазначеними діями гр. ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 1ст. 130 КУпАП, а саме, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У судовому ОСОБА_2 та його захисник вину у вчиненому заперечили. Захисник додатково пояснив, що на його думку протокол серії ДПР18 № 393624, складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з грубими порушеннями діючого законодавства, а викладені в протоколі обставини не відповідають дійсності, в зв`язку із не зазначенням повної адреси одного зі свідків, відсутністю письмових пояснень свідків та іншими порушеннями просив протокол повернути на доопрацювання. В задоволенні такого клопотання судом відмовлено, оскільки суд не наділений повноваженнями надавати вказівки, яким чином та які докази слід збирати при оформленні матеріалів поліцейським, а розглядає надані матеріалами, крім того, інші порушення, на які вказував захисник неможливо усунути шляхом надіслання матеріалів на доопрацювання.

Разом з цим захисник заперечив обставини викладені в протоколі, як такі що не відповідають дійсності, вважає, що його підзахисний не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а вимагав відібрання аналізу крові для відповідного дослідження та перевірки наявності чи відсутності алкоголю в крові. Стверджував, що саме таким способом передбачено чинним законодавством перевіряти наявність стану алкогольного сп`яніння, оскільки, на його думку, у діючій інструкції про порядок медичного огляду визначено, що для визначення перебування водія у стані наркотичного сп`яніння відбираються біологічні зразки для лабораторних досліджень, отже, за його твердженням і для стану алкогольного сп`яніння лікар, який проводить огляд водія повинен відібрати біологічні зразки, а саме кров для аналізу.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненому повністю заперечив, надавав суперечливі пояснення, які змінював в ході розгляду справи. Так, при допиті ОСОБА_1 повністю заперечив обставини щодо керування транспортним засобом в зазначений в протоколі час та місці, зауваживши, що у лісі за населеним пунктом він перебував у автомобілі на місці пасажира, а його знайома дівчина була за кермом, і, зазначив, що саме в цей час, під`їхав службовий автомобіль поліції до місці стоянки цього транспортного засобу. Пізніше, заперечив право поліцейських зупиняти автомобіль, який рухається поза населеним пунктом по грунтовій лісовій чи польовій дорозі. При дачі пояснень, крім того, стверджував, що його примусово заставляли проходити медичний огляд на стан сп`яніння. Разом з цим, стверджував, що він не відмовлявся пройти медосвідчення, але лише шляхом відібрання зразків крові на лабораторне дослідження.

Захисник Данканич В.В. в суді вину у вчиненому правопорушенні, за викладених в протоколі обставин, заперечив повністю, зауважив на порушення при складанні протоколу, відсутність письмових пояснень свідків, недотримання порядку огляду в частині відмови відібрати біологічні зразки крові на аналіз, тому просив суд провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Незважаючи на повне невизнання ОСОБА_1 вини, позицію захисника, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (відмова від проходження огляду на стан сп`яніння), повністю доводиться зібраними та дослідженими судом доказами.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, тощо.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Отже, за вказаною диспозицією доказуванню підлягають: факт керування особи транспортним засобом та факт відмови цієї особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, порушення якого інкримінується ОСОБА_1 , передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" (пункт 27) роз`яснив, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, обов`язок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівника поліції покладається саме на водія, як особу, що керує транспортним засобом. Будь-яких виключень щодо місця зупинки (населений пункт, чи за межами населеного пункту, лісова грунтова чи польова дорога), що б впливало на можливість та право відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння, або на право зупинки транспортного засобу поліцейськими норми законодавства України не містять

Під час підготовки справи до розгляду не виявлено підстав для повернення протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 для дооформлення, обставини, на які посилається сторона захисту, або відсутність доказів підлягають дослідженню в судовому, та надається оцінка судом в сукупності з точки зору належності, допустимості, достатності, та, крім того, шляхом повернення матеріалів на дооформлення суд позбавлений можливості надавати вказівки уповноваженій особі на спосіб та порядок збирання доказів.

В ході розгляду справи, встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130КУпАП підтверджується зібраними у справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується зібраними та дослідженими під час судового засідання письмовими доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 393624 від 16.02.2021 року, у якому від пояснень та підпису ОСОБА_1 відмовився, в якості свідків зазначено ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , рапортом інспектора СРПП ст.лейтенанта поліції Продан М.М. від 16.02.2021 року, продемонстрованим відеозаписом з місця події від 16.02.2021 року, який долучений до матеріалів справи на носії СД-диску.

Крім того, в судовому засіданні допитаний інспектор поліції ОСОБА_5 , щодо обставин та подій, викладених в його рапорті долученому до протоколу, зазначив, що ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу, шляхом переслідування, виявлено, що водій ОСОБА_1 має явні ознаки алкогольного сп`яніння: нечітка мова, нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота, його поведінка не відповідала обстановці, та водій погодився проїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду на виявлення стану сп`яніння, однак в лікарні уже відмовлявся пройти огляд відповідно до встановленого порядку, а вимагав відібрати у нього кров для дослідження. Зазначив, що у зв`язку з відмовою пройти огляд на стан сп`яніння щодо ОСОБА_1 складено протокол за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП про відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, та оскільки це відбувалось в приймальному відділенні лікарні, свідками події зазначені працівники лікарні, які були при цьому присутні.

На адресу суду через канцелярію інспектором поліції долучено письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в яких вони, кожен зокрема, підтверджують факт відмови від проходження медичного огляду гр. ОСОБА_1 . Однак, даним письмовим поясненням як доказам суд не може надати оцінку, оскільки, свідки безпосередньо судом не допитувались.

Разом з тим, такі заяви, з підписами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , підтверджують, зокрема, ту обставину, що дані особи не вигадані (як стверджувала сторона захисту). Крім того, факт відмови від проходження огляду зафіксовано на відео, при демонстрації якого чітко видно і момент переслідування транспортного засобу під керуванням саме ОСОБА_1 , і його не цілком адекватну поведінку після зупинки транспортного засобу, та зафіксовано, крім того, і факт його відмови від проходження огляду, зокрема наявний відеозапис, де він у приміщенні медзакладу вимагає відібрати у нього зразки крові для аналізу.

Дослідженні в судовому засіданні докази в своїй сукупності та взаємозв`язку підтверджують обставини щодо факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та щодо відмови від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння, докази узгоджуються між собою та об`єктивно відтворюють подію щодо вчинення правопорушення ОСОБА_1 . Несуттєві неточності, зокрема і не зазначення повної адреси свідка в протоколі, при оформленні матеріалів не спростовують встановлених судом обставин, неодноразова неявка свідків в судове засідання та неможливість їх безпосереднього допиту судом також не впливає на встановлені обставини, які чітко зафіксовані на відеозаписі з місця події.

При цьому слід зазначити, що проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння безпосередньо у закладі охорони здоров`я, без попереднього огляду поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, не суперечить положенням Інструкції N1452/735 від 09.11.2015 року, так як даною Інструкцією передбачено два способи проведення огляду на стан сп`яніння, а саме, поліцейським на місці зупинки та лікарем закладу охорони здоров`я, при цьому, жодний пункт цієї Інструкції не містить прямої вказівки про заборону проведення такого огляду у закладі охорони здоров`я без попереднього огляду поліцейським за допомогою технічних засобів.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння і відмова від огляду на стан сп`яніння підтверджується матеріалами справи, в тому числі і відеозаписом з місця події.

Твердження ОСОБА_1 та його захисника, про його право відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння у зв`язку з тим, що на його думку, порядок передбачає лише відібрання та аналіз крові, не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки закон встановлює безальтернативний обов`язок водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за вимогою уповноважених на те органів. Цих вимог закону ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, та при цьому маючи такий обов`язок, не дотримався.

Доводи ОСОБА_1 та його захисника, про необхідність проведення йому лабораторного аналізу крові не відповідають вимогам ст. 266 КУпАП та вимогам спільного наказу Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 , яким затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до вказаних актів, обов`язок проведення лабораторних досліджень передбачений лише для визначення ознак сп`яніння від наркотичного засобу або психотропної речовини. Ознаки алкогольного сп`яніння дозволено встановлювати за допомогою обладнання, дозволеного Міністерством охорони здоров`я України, яке підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію, свідоцтвом про провірку. А згідно з п.14 зазначеної Інструкції, визначено, що якщо водій учасник ДТП перебуває у несвідомому стані, або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений. Отже, в усіх інших випадках не визначено обов`язку лікаря чи працівника поліції забезпечити проведення дослідження крові на вміст алкоголю, при огляді водія на стан алкогольного сп`яніння.

Невизнавальні пояснення адвоката та самої особи, яка притягається до відповідальності, суд оцінює як такі, щодані з метою уникнення можливої відповідальності в разі доведення вини у вчиненому, адже санкція статті передбачає безальтернативно суворе покарання.

Крім того суд бере до уваги при розгляді даної справи, практику Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Обрану категоричну невизнавальну позицію ОСОБА_1 , суд оцінює, як обраний спосіб самозахисту, який є виключно голослівним, оскільки жодним доказом не спростовано встановлених обставин, та свідчить про намагання у такий спосіб уникнути відповідальності.

Під час розгляду справи судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор, який оформлював протокол чи особи, які зазначені в якості свідків в протоколі мають упереджене ставлення щодо ОСОБА_1 при складанні протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, або що в них були підстави для фальсифікації протоколу чи помилки при встановленні обставин справи, або що вони зацікавлені у результатах розгляду справи.

Отже, підстав для закриття провадження у справі не встановлено

Таким чином, на підставі досліджених у справі письмових доказів, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та його вину у вчиненому повністю доведено.

При цьому суд керується діючою на час вчинення порушення нормою ч. 1 ст. 130 КУпАП у редакції Закону України від 22.11.2018 р. N 2617-VIII, враховуючи зміни, внесені Законом України від 03.12.2019 р. N 321-IX, зміни, внесені підпунктом 4 пункту 1 розділу І Закону України від 22.11.2018 р. N 2617-VIII, виключено, та враховуючи зміни, внесені Законом України від 17.06.2020 р. N 720-IX.

Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, яке слід накласти на ОСОБА_1 , суд враховує фактичні обставини справи, характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до порушення правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, в їх сукупності, ступінь його вини у вчиненому, вимоги санкції статті, відповідно до якої останній притягається до відповідальності, та в редакції, що діяла на момент вчинення правопорушення, та доходить висновку, що відносно ОСОБА_1 слід застосувати стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, що не містить альтернативи, у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1(один) рік.

Таке, визначене судом покарання буде необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових аналогічних правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

Разом з тим, суддя бере до уваги ту обставину, що особи, які вчиняють адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, становлять підвищену суспільну небезпечність для оточуючих, оскільки стягнення у санкції даної статті КУпАП постійно суттєво посилюється і на даний час є безальтернативно суворим.

Згідно зі ст.40-1КУпАП та п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст.33, 40-1 ,221,283 , ч.1 п.1 ст.284 КУпАП , п.5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», на підставі ч.1 ст. 130 КУпАП , суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок судового збору на користь Держави.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Закарпатського апеляційного суду через Свалявський районний суд Закарпатської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Свалявського районного суду

Закарпатської області О.А.Тхір