Справа № 404/2029/21
Номер провадження 3/404/833/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Галаган Олексій Валерійович, розглянувши матеріали справи стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , громадянку України, тимчасово не працюючої, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

До Кіровського районного суду міста Кіровограда від Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення: 25.02.2021 року о 08-00 год., ОСОБА_1 , перебуваючи у п`яному вигляді, за адресою: м. Кропивницький, вул. Олени Теліги, 36, вчинила діяння передбачене п.п. 14 п. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію насильству», а саме вчинила відносно своєї матері ОСОБА_2 умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її бік нецензурною лайкою, образами та погрозами словесної фізичної розправи, на прохання припинити свої дії не реагувала, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 .

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася за адресою вказаною в протоколі про адміністративне правопорушення.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаною про складання щодо неї протоколу про адміністративні правопорушення та про розгляд її справи Кіровським районним судом м. Кіровограда, не вжила заходів для явки до суду, не подала письмових заперечень проти протоколу, тому суд вважає, що наведена поведінка учасника процесу свідчить про умисне небажання ОСОБА_1 отримувати судові повістки та з`являтися до суду, з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Крім того, на офіційному сайті Кіровського районного суду м. Кіровограда (https://kr.kr.court.gov.ua/sud7676/), в розділі «Громадянам» у вкладці «Список судових справ, призначених до розгляду» з моменту призначення даної справи до розгляду були зазначені дата, час та місце слухання.

У п.41 рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/02) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Під час складання протоколу у справі про адміністративні правопорушення, із якими ознайомилася ОСОБА_1 , вказано її місце проживання, а також повідомлено її про місце розгляду справи. Таким чином остання безперечно розуміла, що за вказаною нею адресою судом будуть здійснюватися її виклики для розгляду вказаної справи та жодних зауважень з приводу викладеного при складанні протоколу не висловила.

Судом встановлено наступні обставини:

1) судові повістки направлялися за місцем проживання ОСОБА_1 , яке вказано у протоколі про адміністративне правопорушення;

2) інформація про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення було завчасно оприлюднена на офіційному сайті Кіровського районного суду м. Кіровограда;

3) жодні клопотання, заяви тощо, які б обґрунтовували неможливість явки до суду ОСОБА_1 , а також про відкладення розгляду справи, не подано.

Таким чином, ОСОБА_1 відомо про розгляд у суді її справи, а також про те, що судові повістки їй направлялися за адресою, вказаною у протоколі, але своїми фактичними діями вона ігнорує їх, що вказує про її небажання брати участь в розгляді справи та фактично таким чином вона реалізує надане їй право не з`являтися для розгляду справи. При цьому судом вичерпані всі доступні можливості для забезпечення участі ОСОБА_1 в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

Зважаючи на викладені обставини, оскільки ОСОБА_1 своєчасно сповіщалася про час і місце розгляду справи за вказаною нею же адресою, була обізнаною про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, не вживала заходів для явки до суду, не подавала письмових заперечень проти протоколу, її поведінка свідчить про свідоме затягування розгляду справи. Проте, подальше відкладення розгляду справи нівелюватиме завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Відтак, суд відповідно до вимог ч.1 ст.268 КУпАП вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що сприятиме досягненню завдань, визначених ст.ст.1, 245 КУпАП, та своєчасному розгляду справи в межах строків, які передбачені ст.38 КУпАП.

Заявниця ОСОБА_2 надала до суду заяву відповідно до якої просила закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Вказала, що претензій до доньки не має, під час сварки будь-якого насилля не зазнала, працівників поліції викликала, щоб припинити сварку.

Дослідивши письмові матеріали справи, вважаю не доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, а її дії такими, що не підпадають під ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за насильство в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї. З наведеного убачається, що об`єктивна сторона правопорушення передбачає наявність обов`язкових складових: діяння - вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного, економічного характеру та наслідків у вигляді настання /або можливості настання/ шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», насильство у сім`ї це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Зазначене у цій же статті визначення пояснює, що психологічне насильство в сім`ї - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Розгляд справи проводиться за принципом диспозитивності. Так, згідно до протоколу про адміністративне правопорушення: 25.02.2021 року о 08-00 год., ОСОБА_1 , перебуваючи у п`яному вигляді, за адресою: м. Кропивницький, вул. Олени Теліги, 36, вчинила діяння передбачене п.п. 14 п. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію насильству», а саме вчинила відносно своєї матері ОСОБА_2 умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її бік нецензурною лайкою, образами та погрозами словесної фізичної розправи, на прохання припинити свої дії не реагувала, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 .

На підтвердження фактів зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, до суду надано письмові пояснення та заява ОСОБА_2 в яких вона просила притягнути до відповідальності її доньку, яка вчиняє відносно неї домашнє насильство психологічного характеру.

Проте, ОСОБА_2 надала до суду заяву, відповідно до якої фактично відмовилась від своєї заяви до правоохоронних органів та вказала, що дійсно був конфлікт, однак під час сварки будь-якого насилля не зазнала, претензій до ОСОБА_1 не має.

Відтак у розумінні до вимог п. 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» матеріали справи, не містять доказів на підтвердження ознак психологічного насильства вчиненого саме з метою навмисного спричинення емоційної невпевненості, нездатності захистити себе, якими могла завдаватись або завдана шкода психічному здоров`ю.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

За викладених обставин, вважаю вину ОСОБА_1 не доведеною достатніми та беззаперечними доказами, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 1, 9, 173-2, 245, 247, 277, 280, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КуПАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови, - без змін, чи зміні постанови.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда О. В. Галаган