ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2021 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Давній В.П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Потятинника Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Садгірського районного суду м. Чернівці від 24 березня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Садгірського районного суду м. Чернівці від 24 березня 2021 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста двадцять) грн. 00 коп.

Згідно постанови районного суду, ОСОБА_1 , 16.02.2021 року о 23 год. 50 хв., по вул. Галицький Шлях, 24 в м. Чернівці, керував автомобілем марки «Хюндай ІХ 20», державний номерний знак « НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення мови, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у КМУ Чернівецький обласний наркологічний диспансер відмовився у присутності двох свідків.

На вказану постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову районного суду, а провадження в справі закрити за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, а на його прохання поїхати до лікарні для проходження огляду на стан сп`яніння, йому було відмовлено. Суд за його клопотанням свідків не викликав та не опитав, тому

ЄУНСС: 726/315/21 Головуючий у 1 інстанції: Байцар Л.В.

НП: 33/822/193/21 Суддя-доповідач: Давній В.П. Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

прийшов до необґрунтованого висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також вказує, що працівники поліції вели себе зухвало, здійснювали тиск, погрожували, застосовуючи шантаж, примусили підписати протокол, тому вважає, що поліцейськими було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим згідно ст. 266 КУпАП він вважається недійсним, а протокол про адміністративне правопорушення недопустимим доказом.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши думку ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити та скасувати постанову районного суду, з підстав наведених в ній, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин по справі.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Районним судом при розгляді даної справи по суті, було повністю дотримано вимоги вказаних законів.

Диспозиція статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Апеляційним судом встановлено, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю доведена наявними у справі доказами, яким суд дав вірну юридичну оцінку.

Не дивлячись на те, що ОСОБА_1 вину у скоєному правопорушенні не визнає, вона повністю підтверджується наступними доказами по справі.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 027752 від 17.02.2021 року (а. с. № 1) вбачається, що ОСОБА_1 , 16.02.2021 року о 23 год. 50 хв., по вул. Галицький Шлях, 24 в м. Чернівці, керував автомобілем марки «Хюндай ІХ 20», державний номерний знак « НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення мови, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у КМУ Чернівецький обласний наркологічний диспансер відмовився у присутності двох свідків.

Із письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а. с. № 4-5) видно, що вони були присутніми, як ОСОБА_1 відмовився від проходження в установленому законом порядку медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у лікаря-нарколога.

З досліджених судом першої інстанції та апеляційним судом відеозаписів з нагрудних камер поліцейських (а. с. № 6) вбачається, що ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у лікаря-нарколога, йому було роз`яснено його права та порядок огляду на стан сп`яніння.

Також з відеозаписів видно, що ОСОБА_1 неодноразово заявляв, що хоче здати кров для визначення стану алкогольного сп`яніння, однак працівники поліції роз`яснили йому порядок огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі, вказавши, що огляд буде проводитись за допомогою спеціальних технічних засобів або лабораторного дослідження біологічного середовища.

Вищенаведене повністю спростовує доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що працівники поліції не роз`яснили йому його права, порушили порядок огляду на стан сп`яніння, зокрема, те, що працівники поліції вели себе зухвало, зверхньо, чинили тиск на нього, зверталися на «ти», тому апеляційний суд розцінює ці доводи, як спосіб захисту з метою уникнути відповідальності за вчинене правопорушення і вважає їх необґрунтованими.

Вказані докази та письмові пояснення свідків підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, який керував транспортним засобом, що в сукупності утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів і викладених обставин в поясненнях свідків, по справі не вбачається.

У розділі ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» передбачено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ. Якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.

Апеляційним судом не встановлено жодних причин, які б об`єктивно заважали ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер».

Отже, невизнання ОСОБА_1 своєї винуватості у скоєному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП та заперечення ним факту керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, апеляційним судом розцінюється, як його спосіб, а також позиція захисту уникнути від відповідальності за вчинене правопорушення.

Відтак, апеляційні доводи апелянта щодо його невинуватості у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є необґрунтованими та повністю спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, районний суд прийшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння та у присутності двох свідків відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

Жодні доводи апелянта не спростовують висновки районного суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується адміністративного стягнення, то воно накладене ОСОБА_1 із врахуванням вимог ст.ст. 33-35 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 дійшов висновку, що вони є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 24 березня 2021 року щодо ОСОБА_1 , без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького апеляційного суду [підпис] В.П. Давній