ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 33/821/153/21 Справа № 699/29/21 Головуючий по 1 інстанції Літвінова Г.М.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАПДоповідач в апеляційній інстанції Соломка І.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2021 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., при секретарі Бєлан О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №699/29/21 відносно ОСОБА_1 , що надійшли з Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області за апеляційною скаргою захисника Гречухи В.І. ,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 01 березня 2021 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, працюючого директором Стеблівського психоневрологічного інтернату,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 454 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 14.01.2021 о 21 год. 10 хв. на автодорозі між м. Корсунь-Шевченківський та с. Яблунівка керував автомобілем RENAULT DUSTER , д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, захисник ОСОБА_1 - Гречуха В.І. подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог КУпАП, ОСОБА_1 не керував атранспортним засобом, а був лише в якості пасажира, а також він є інвалідом ІІ групи, а тому з нього безпідставно стягнуто судовий збір. Зазначає, що в матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 до медичного закладу, та працівниками поліції не забезпечено доставку останнього до медичної установи для проходження ним огляду на стан сп`яніння. Вважає, що показання свдків є неналежним доказом у справі, оскільки вони не допитані місцевим судом, працівниками поліції порушено право на захист ОСОБА_1 , оскільки йому не роз`яснено право на захист та не вручено копію протоколу.

09.04.2021 в судовому засіданні апелянт - захисник Гречуха В.І. подав доповнення до апеляційної скарги, в якому вказував, що 01.03.2021 було проголошено резолютивну частину постанови суду першої інстанції, що не передбачено КУпАП, суддя Літвінова Г.М. під час перебування в нарадчій кімнаті розглядала кримінальні, цивільні та справи про адміністративні правопорушення з 01.03.2021 по 03.03.2021. Стверджував , що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу, який відсутній в переліку технічних засобів, які можуть бути використані для встановлення ступеню алкогольного сп`яніння. Також в оскаржуваній постанові зазначено про те, що захисником Гречухою В.І. заявлялося клопотання про допит свідків, та за його клопотанням було допитано працівника поліції, однак вказні обставини не відповідають дійсності. Вважає, що подача свідками письмових клопотань про неможливість явки в судове засідання, не звільняє суд від обов`язку безпосереднього їх допиту. Крім того, п.2.5 ПДР України передбачає, що саме на вимогу працівника міліції, а не поліцейського водій зобов`язаний пройти огляд на стан сп`яніння. Вказував, що в протоколі не зазначено, який саме огляд було запропоновано пройти ОСОБА_1 .

Заслухавши думку ОСОБА_1 та його захисника Гречухи В.І., які підтримали апеляційні вимоги з доповненнями, та просили їх задовольнити, перевіривши матеріали справи, які надійшли з місцевого суду і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги з доповненнями, вважаю, що вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані.

Висновок місцевого суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Обґрунтування невинуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, які містяться в апеляційній скарзі, є безпідставними та спростовуються наявними по справі доказами, зокрема:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 496328 від 14.01.2021, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_1 14.01.2021 о 21 год. 10 хв. на автодорозі між м. Корсунь-Шевченківський та с. Яблунівка керував автомобілем RENAULT DUSTER, днз НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України (а.с.1);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вони давали 14.01.2021 р. працівникам поліції, та згідно яких вони були свідками того, як ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, від підпису в протоколі також відмовився (а.с. 3,4).

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, а тому доводи апелянта в цій частині є неспроможними.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив, що 14.01.2021 він перебував в службовому автомобілі RENAULT DUSTER з ще трьома працівниками інтернату. Спочатку за кермом вказаного службового автомобіля був водій ОСОБА_4 , а він перебував на його задньому сидінні. Помітивши погоню працівників поліції, він наказав водію зупинитися, та вони помінялися місцями, оскільки він достовірно не знав, чи дійсно поліцейські переслідують автомобіль. Проїхавши за кермом автомобіля RENAULT DUSTER 100-150 метрів до звалища, яке освітлювалося, він зупинив автомобіль, вийшов з нього та переконався, що переслідування здійснювалося працівниками поліції. Також ОСОБА_1 підтвердив, що йому в присутності двох свідків поліцейські пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, однак він відмовився, свідки при цьому були присутні. Через півгодини після вказаних подій він приїхав до лікаря, який проживав з ним по сусідству, оскільки хотів пройти огляд на стан сп`яніння, але лікар пояснив, що без направлення поліцейських такий огляд він пройти не зможе.

Тобто, ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду фактично визнав, що він керував автомобілем RENAULT DUSTER та відмовився проходити огляд на стан сп`яніння в присутності двох свідків.

Тому доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, є неспроможними, та такими, що спрямовані на уникнення від відповідальності останнього, враховуючи при цьому, що ОСОБА_1 під час розгляду справи судом першої інстанції та апеляційним судом змінював свої покази. Крім того, місцевим судом за клопотанням захисника Гречухи В.І. був допитаний під присягою свідок ОСОБА_5 , який вказував, що в автомобілі знаходився лише ОСОБА_1 , інших осіб не було. Також, ОСОБА_1 вимагав у працівників поліції представитися, повідомити причину зупинки, в протоколі про адміністративне правопорушення поставив свій підпис в графі про отримання тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом без будь-яких зауважень та нарікань щодо незаконності вказаних дій, що згідно ПДР України властиве лише водієві, а не пасажиру. Крім того, ОСОБА_1 пояснив суду першої інстанції, що на місце події він викликав дружину, що вірно розцінено судом, як доказ відсторонення водія від керування транспортним засобом.

Під час апеляційного розгляду захисник заявив клопотання про допит осіб, які ніби-то перебували разом з ОСОБА_1 в автомобілі RENAULT DUSTER та лікаря до якого ОСОБА_1 звертавася за консультацією щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, при цьому не надав доказів того, що під час розгляду справи місцевим судом вказане клопотання заявлялося, а тому суд апеляційної інстанції позбавлений такої можливості відповідо до вимог ч.7 ст. 294 КУпАП.

Згідно ч.1 ст. 272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі, тобто виклик в судове засідання свідків з метою їх безпосереднього допиту є правом суду, а не обов`язком, у зв`язку з чим доводи апелянта про те, що місцевим судом безпідставно безпосередньо не допитано свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , є необґрунтованими. Крім того, дані свідки викликались судом першої інстанції, та подали до місцевого суду заяви про неможливість прибуття в судове засідання з поважних причин, та про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 34,35). Зазначали, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , який ними безпосередньо підписаний, підтримують в повному обсязі . Ні ОСОБА_1 , ні його захисник Гречуха В.І. під час розгляду справи судом першої інстанції не наполягали на повторному виклику даних свідків для допиту.

Апелянт вказує про відсутність в матеріалах справи направлення ОСОБА_1 до медичного закладу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, однак останньому ставиться у вину не керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за що також передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому оформлення направлення, в даному випадку, не передбачено вимогами «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», як і обов`язкового долучення його до матеріалів справи.

Згідно показів свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 водій ОСОБА_1 відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі, а тому доводи апелянта про те, що працівники поліції не забезпечили його доставку до медичного закладу є необґрунтованими.

Апелянтом не надано будь-яких належних та допустимих доказів про порушення працівниками поліції прав ОСОБА_1 .. Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 поставив свій підпис в протоколі лише в графі про отримання тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом, в інших графах - відмовився розписуватися. З вказаного слідує, що ОСОБА_1 мав можливість ознайомитися з протоколом, надати пояснення, викласти свої зауваження щодо його складання та отримати його копію.

Апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про відсутність підстав вважати свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 упередженими, а тому доводи апелянта в цій частині є неприйнятними.

Як вбачається з журналу судового засідання від 01.03.2021, головуючий суддя ОСОБА_6 видалилася до нарадчої кімнати о 14:45:28 та оголосила резолютивну частину постанови того ж дня о 14:55:24, тобто в нарадчій кімнаті суддя Літвінова Г.М. перебувала 10 хвилин, а тому посилання апелянта на розгляд інших справ під час перебування в нарадчій кімнаті є необґрунтованими та нічим не підтверджені.

Доводи апелянта про те, що прилад «Drager» несертифікований - є неприйнятними, оскільки ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, що ставиться йому в вину, крім того останній не був позбавлений можливості пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Згідно звукозапису судового засідання від 19.02.2021, в судове засідання було викликано працівника поліції Луценка О.І. як особу, яка складала протокол щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, однак захисник Гречуха В.І., заявив клопотання про допит вказаного працівника поліції в якості свідка, у зв`язку з чим його було видалено з зали судового засідання, та після дачі пояснень захисником ОСОБА_7 запрошено та допитано як свідка. Крім того, 01.03.2021 на початку судового засідання суддя Літвінова Г.М. зазначила, що за клопотанням захисника Гречухи В.І. в судове засідання викликалися свідки ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , та оголосила їх письмові заяви, подані через канцелярію суду, про що свідчить звукозапис від 01.03.2021. При цьому захисник Гречуха В.І. не висловлював жодних заперечень, з приводу того, що ним не заявлялося вказане клопотання. За таких обставин є неприйнятними доводи апелянта про те, що він не заявляв клопотань про допит в якості свідка працівника поліції та свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_2 .

Пункт 2.5 ПДР України в чинній редакції, передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Таким чином, доводи апелянта про те, що у вказаному пункті ПДР України зазначено про працівників міліції є надуманими.

В протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а також зазначено свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які в своїх письмових поясненнях підтвердили, що ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, а тому підстав для повернення протоколу до поліції, як про те зазначає апелянт, у місцевого суду не було.

З огляду на викладене, вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно. Вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч.1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно. Тому твердження апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, а тому звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанову місцевого суду слід змінити, виключивши з її мотивувальної та резолютивної частини посилання суду на стягнення з ОСОБА_1 судового збору в сумі 454 грн., а в решті - постанову Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 01 березня 2021 року слід залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника Гречухи В.І. з доповненнями - задовольнити частково.

Постанову Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 01 березня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - змінити.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини постанови Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 01 березня 2021 року посилання суду на стягнення з ОСОБА_1 судового збору в сумі 454 грн..

В решті постанову Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 01 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка