КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Бортницька В.В.
Апеляційне провадження № 33/824/2139/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мережко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Осики Сергія Валентиновича на постанову Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2020 року щодо притягнення ОСОБА_2 , керівника Управління внутрішнього контролю Національного агентства з питань запобігання корупції, до адміністративної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2020 року провадження по справі відносно ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю у його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На вказану постанову адвокат Осика С.В. подав апеляційну скаргу. У апеляційній скарзі просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд всебічно не дослідив матеріали справи, не дослідив всі наявні у матеріалах справи докази, не з`ясував всі обставини справи, наслідок чого безпідставно звільнив ОСОБА_2 від відповідальності, в той час як останній неправомірно відмовив адвокату у наданні інформації.

Вказує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки кожному пункту адвокатського запиту, на який ОСОБА_2 не надав відповідь. Зазначає, що запитувана адвокатом інформація не є інформацією з обмеженим доступом, відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Також у апеляційній скарзі Осика С.В. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду. Клопотання мотивує тим, що не був повідомлений про розгляд справи, копію постанови своєчасно не отримав.

Клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення постанови.

З матеріалів справи вбачається, що постанова винесена 23 листопада 2020 року, а апеляційна скарга на неї подана 05 квітня 2021 року, тобто, з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Вважаю, що адвокату Осиці С.В. слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки розгляд справи 23 листопада 2020 року відбувся без його участі та повідомлення. При цьому, суд звертає увагу, що Осика С.В. отримав копію оскаржуваної постанови 29 березня 2021 року, що підтверджується розпискою на відповідній заяві (а.с. 147).

Отже, причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суд вважає поважними та вважає за можливе поновити адвокату Осиці С.В. цей строк.

В судове засідання до Київського апеляційного суду з`явились адвокат Осика С.В., який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити із викладених підстав. Також у судовому засіданні взяв участь керівник Управління внутрішнього контролю Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_2., який заперечував проти доводів апеляційної скарги, вказував, що у його діях не було складу правопорушення, тому постанова суду першої інстанції є законною та не підлягає скасуванню. Наполягав на задоволенні його клопотання про повернення апеляційної скарги, яке 19 квітня 2021 року ОСОБА_2 подав до Київського апеляційного суду.

Клопотання мотивоване тим, що адвокат Осика С.В. пропустив строк на апеляційне оскарження і такий строк не підлягає поновленню. Крім цього, ОСОБА_2 вказує, що адвокат Осика С.В. узагалі не має права на апеляційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції, оскільки він має процесуальний статус свідка у межах розгляду даної справи.

Апеляційний суд вважає, що вказане клопотання не підлягає задоволенню як необґрунтоване. Так, як встановлено судом, Осика С.В. пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних причин, тому цей строк підлягає поновленню за клопотанням апелянта.

Як визначено ст. 287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду (ст. 269 КУпАП).

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, адвокат Осика С.В. в межах розгляду даної справи має процесуальний статус потерпілого, тому доводи ОСОБА_2 про відсутність у Осики С.В. права оскарження постанови є безпідставними.

Крім цього, у судовому засіданні, 20 квітня 2021 року Осика С.В. подав заяву про ухвалення судом окремої ухвали стосовно дій керівника управління внутрішнього контролю Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_2. Заява мотивована тим, що ОСОБА_2 чинить тиск на Осику С.В. як на адвоката та втручається у адвокатську діяльність, зокрема, робить у його адвокатських запитах креслення і малюнки, неправомірно поширює інформацію, яка є адвокатською таємницею, особисто підробляє адвокатські запити від імені адвоката Осики С.В.

Також заявник зазначає, що звернувся до відповідних судів із адміністративними позовами про визнання протиправним та скасування Указу Президента України про надання почесного звання «Заслужений юрист України» ОСОБА_2 та про визнання протиправною вимоги НАЗК до адвоката Сергія Осики.

Вказана заява Осики С.В. не підлягає задоволенню, оскільки доводи цієї заяви виходять за межі предмету апеляційного перегляду, а саме - постанови Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2020 року щодо притягнення ОСОБА_2 , керівника Управління внутрішнього контролю Національного агентства з питань запобігання корупції, до адміністративної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 212-3 КУпАП. Суд звертає увагу, що викладені у заяві обставини не є предметом розгляду у межах даної справи про адміністративне правопорушення та не охоплюються протоколом серії ДН №0037 від 11 серпня 2020 року.

При цьому, апеляційний суд також звертає увагу, що чинним процесуальним законодавством щодо розгляду судом справ про адміністративне правопорушення не передбачена можливість постановлення окремих ухвал щодо учасників судового процесу.

Перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги Осики С.В. , заперечення щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 , вважаю апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДН №0037 від 03.07.2020, адвокат Осика С.В., надаючи правову допомогу ОСОБА_4 у Національному агентстві з питань запобігання корупції та діючи на підставі Ордеру серії АН №1014640 від 27.05.2020 року, у порядку ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» 28.05.2020 року звернувся до Національного агентства з питань запобігання корупції із адвокатським запитом за вих. №6640 від 27.05.2020, який був отриманий адресатом у цей же день (вх. №07/20487/20).

Зі змісту адвокатського запиту адвоката Осики С.В. за вих. №6640 від 27.05.2020 вбачається, що адвокатом надається правова допомога ОСОБА_4 , у зв`язку із чим адвокат просив надати інформацію, яка стосується своєчасності декларування суттєвих змін у майновому стані суб`єкта декларування - директора - розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_5 та ознак бездіяльності посадових осіб НАЗК.

До адвокатського запиту від 27.05.2020 за вих. №6640 адвокатом були долучені копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копія першої (титульної) та зворотної сторінок Ордеру.

В подальшому, 24 червня 2020 року за вих. №130-11/27269/20 адвокату Осиці С.В. за підписом керівника Управління внутрішнього контролю Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_2 була надана відповідь на адвокатський запит від 27.05.2020 за вих. № 6640, яка не містила інформації у відповідь на адвокатський запит, а саме була відсутня інформація щодо низки питань.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» керівники підприємств, установ, організацій, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

У разі якщо адвокатський запит стосується надання значного обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, строк розгляду адвокатського запиту може бути продовжено до двадцяти робочих днів з обґрунтуванням причин такого продовження, про що адвокату письмово повідомляється не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання адвокатського запиту.

Таким чином, ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді керівника Управління внутрішнього контролю Національного агентства з питань запобігання корупції, 24 червня 2020 року, знаходячись за адресою: м. Київ, б-р. Дружби Народів, 28, в приміщенні адміністративної будівлі Національного агентства з питань запобігання корупції, в порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 20 та ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» листом від 24.06.2020 за №130-11/27269/20 неправомірно відмовив у наданні відповіді на адвокатський запит адвоката Осики С.В. від 27.05.2020 за вих. №6640, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

В судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_2 проти обставин викладених в протоколі заперечив у повному обсязі. Крім того, надав суду письмові пояснення щодо протоколу відповідно до яких адвокат Осика С. В. упродовж квітня - липня 2020 року неодноразово звертався до Національного агентства з однотипними адвокатськими запитами. Усі адвокатські запити стосувались одних правовідносин, які адвокат обґрунтовує наданням правової допомоги громадянину ОСОБА_4 , при цьому адвокат наполягав на наданні службової інформації щодо незавершеної перевірки за фактом дотримання третьою особою вимог Закону України «Про запобігання корупції».

Вказав також, що у адвоката Осики С.В. викликає інтерес інформація щодо здійснення Національним агентством контролю за своєчасністю подання директором-розпорядником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_5 повідомлень про суттєві зміни у майновому стані.

Установлено, що повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, у зв`язку із отриманням 19.12.2017 та 22.12.2018 заробітної плати у розмірі, що перевищувала 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян ОСОБА_5 подала відповідно 20.01.2018 та 03.01.2019, тобто у понад 10-ти денний строк, встановлений Законом України «Про запобігання корупції» для повідомлення про суттєві зміни в майновому стані.

Контроль за своєчасністю подання ОСОБА_5 повідомлень про суттєві зміни у майновому стані Національним агентством було розпочато 01.08.2019.

На вимогу Національного агентства усі документи, необхідні для прийняття рішення щодо наявності в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, а також її пояснення у період до 18.10.2019 уповноваженою особою Національного агентства (у подальшому звільненої) витребувані не були.

Водночас, ОСОБА_2 вказував, що у період з 18.10.2019 інституційна можливість направлення до суду протоколу про адміністративне правопорушення відсутня з наступних підстав:

У період проведення вказаної перевірки оформлення протоколів про адміністративні правопорушення регламентувалось «Порядком оформлення протоколів про адміністративні правопорушення та внесення приписів Національним агентством з питань запобігання корупції», відповідно до пункту 11 розділу II якого протокол про адміністративне правопорушення виноситься з урахуванням вимог абзацу першого пункту 12 цього розділу на розгляд Національного агентства, яке приймає рішення про направлення протоколу про адміністративне правопорушення до суду, тобто узгоджується членами НАЗК.

Законом України від 02.10.2019 № 140-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення ефективності інституційного механізму запобігання корупції» (набрав чинності 18.10.2019), внесено зміни до Закону України «Про запобігання корупції», зокрема в частині форми урядування Національного агентства (Національне агентство перестало бути колегіальним органом, а отже члени НАЗК не мали повноважень ухвалювати рішення щодо направлення до суду протоколу про адміністративне правопорушення).

Окрім того, відповідно до змін у статтю 52 Закону України «Про запобігання корупції» з 01.01.2020 повідомлення про суттєві зміни у майновому стані мають подавати лише особи, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, до яких ОСОБА_5 не відноситься.

Тобто, на даний час Національне агентство не має правових підстав для вжиття заходів реагування за фактами можливого порушення ОСОБА_6 у 2018-2019 роках вимог фінансового контролю, які полягали у несвоєчасному повідомленні про суттєві зміни у майновому стані.

Більше того, строки накладення адміністративного стягнення за правопорушення, пов`язане з корупцію, не можуть перевищувати 2 років від дня його вчинення. Тобто, за епізодом несвоєчасного подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані щодо отримання 19.12.2017 заробітної плати строки притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ч. 3 ст. 38 КУпАП закінчились 29.12.2019.

Також ОСОБА_2 пояснив суду першої інстанції, що у всіх зверненнях адвокат Осика С.В. наголошує, що метою його звернення є доручення клієнта щодо звернення до правоохоронних органів із заявою про приховування посадовими особами Національного агентства злочину.

Наголосив на тому, що зазначена обставина є важливою з огляду на наступне:

Дії службової особи, яка приховує злочин, залежно від фактичних обставин можуть кваліфікуватись за статтями 367, 396 КК України.

Згідно з приміткою 3 до статті 364 КК України істотною є шкода, яка у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Разом з тим, дії ОСОБА_5 до 01.01.2020, могли б бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, а отже особа, винна у приховуванні вчиненого нею правопорушення, могла бути, в межах встановлених законом строків, притягнута виключно до адміністративної відповідальності.

Питання притягнення особи, яка не вжила належних заходів для притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності, не може бути вирішене з огляду на ту обставину, що стаття 172-9 КУпАП передбачає відповідальність за невжиття передбачених законом заходів посадовою чи службовою особою органу державної влади, посадовою особою місцевого самоврядування, юридичної особи, їх структурних підрозділів у разі виявлення корупційного правопорушення.

Глава 13-А КУпАП визначає перелік адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією. Перелік корупційних правопорушень визначений у примітці до статті 45 КК України.

Дії ОСОБА_7 , щодо несвоєчасного подання повідомлення про суттєві зміни не можуть бути кваліфіковані за жодним із складів кримінальних правопорушень, перелічених у примітці до статті 45 КК України.

Тобто, звернення адвоката Осики С.В., які надходять до Національного агентства, не мають мети досягнення конкретного правового результату, щодо представництва інтересів клієнта, а направляються виключно з метою створення тиску на посадових осіб Національного агентства, вчинюваного в інтересах осіб, яких Осика С.В. та ОСОБА_8 не називають.

Також ОСОБА_2 пояснив суду першої інстанції, що надсилання численних звернень та запитів адвокатом Осикою С.В. має ознаки зловживання правом на звернення/запит та зовнішнього втручання в діяльність Національного агентства. Такі дії заявника не мають наміру захисту інтересів клієнта, а спрямовані на перешкоджання виконанню уповноваженими особами Національного агентства службових обов`язків та створюють штучне і невмотивоване навантаження на працівників центрального органу виконавчої влади зі спеціальним статусом, провокують їх на прийняття незаконних рішень.

ОСОБА_2 зазначив, що суть запиту адвоката Осики С. В., який надійшов до Національного агентства 28.05.2020, зводився до надання інформації про: час проведення та фактичні обставини перевірки з питання своєчасності подання ОСОБА_5 повідомлень про суттєві зміни в майновому стані; осіб, які її проводили; наявності в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, а питання були розділені з метою штучного створення уявлення, зокрема у суду, про неповноту його розгляду.

У відповіді на запит (лист від 24.06.2020 №130-11/27269/20) усі ці питання висвітлено. Більше того, скаржнику пояснено, що з урахуванням не надання повної інформації, необхідної для прийняття обґрунтованого рішення перевірка продовжується (до Фонду гарантування вкладів надіслано повторний запит).

Згідно із частиною 1 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

Відповідно до абзацу 3 цієї статті адвокатський запит не може стосуватися надання консультацій і роз`яснень положень законодавства.

Водночас питання щодо наявності в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення та зазначення підстав не складання у певні проміжки часу протоколу щодо ОСОБА_5 , є саме клопотанням про надання роз`яснень, а тому не підлягали розгляду.

Також ОСОБА_2 зазначив, що згідно з нормами Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Закону України «Про доступ до публічної інформації», а також Закону України «Про захист персональних даних» - Поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

ОСОБА_2 наголосив на тому, що Осикою С.В. не надано підтвердних документів про надання ОСОБА_5 дозволу на поширення її персональних даних, також ним не обґрунтовано, для забезпечення яких інтересів національної безпеки, економічного добробуту та прав людини Національне агентство має розголосити такі дані.

Отже умислу на неправомірну відмову в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, у відповідь на адвокатський запит, відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", як вказав ОСОБА_2 , не мав.

Зазначена позиція, що інформація про фізичну особу є конфіденційною і може бути поширена тільки за її згодою, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини, повністю корелюється з позицією Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, висловленої у листі від 23.06.2020 №17437.4/К-6309.3/20/26.2.

На підставі викладеного ОСОБА_2 просив закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Суд першої інстації, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ДН №0037, додані до нього матеріали, письмові пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та його пояснення надані в судовому засіданні приходить до наступних висновків.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення керівник Управління внутрішнього контролю Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_2 не надав відповіді на наступні запитання адвокатського запиту Осики С. В. за вих. №6640 від 27.05.2020:

- Вказати конкретну підставу чому голова НАЗК ОСОБА_9 не призначав уповноважених осіб НАЗК для складання протоколів в період з 18.02.2020 по 04.05.2020 року (пункт 16 Запиту);

- З яких підстав керівник відділу контролю ОСОБА_10 не доручив з 18.02.2020 далі продовжувати перевірку за матеріалами перевірки ОСОБА_5 (пункт 18 Запиту);

- З огляду на відповідь на адвокатський запит, вбачається, що фонд гарантування вкладів фізичних осіб, а саме ОСОБА_5 , надали не повну відповідь на запит НАЗК. Прошу надати відповідь - які були застосовані методи реагування і чи було складено протокол за статтею 188 -46 КУпАП (пункт 20 Запиту);

- Якщо уповноважені особи НАЗК не складали протокол за статтею 188-46 КУпАП стосовно ненадання відповіді (неповної відповіді) фондом гарантування вкладів фізичних осіб та ОСОБА_5 , повідомити підстави ухилення НАЗК від виконання відповідних дій (пункт 21 Запиту);

- Чи буде складений протокол згідно статті 188-46 КУпАП на посадових осіб Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ( ОСОБА_5 ) (пункт 22 Запиту);

- Чи буде проведено внутрішню перевірку НАЗК та вжиття заходів щодо покарання уповноважених осіб причетних до ухилення від виконання службових обов`язків, а саме - складання протоколу на ОСОБА_5 щодо ухилення від надання повної відповіді та протоколу про адміністративне правопорушення, що належить до компетенції НАЗК (пункт 23 Запиту).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону України «Про інформацію» порядок віднесення інформації до таємної або службової, а також порядок доступу до неї регулюються законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону до службової може належати така інформація, зокрема, що міститься в документах суб`єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов`язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Велика палата Європейського суду з прав людини у рішенні від 8 листопада 2016 року у справі «Magyar Helsinki Bizottsag v. Hungary» (заява № 18030/11) вказала, що те, наскільки заборона доступу до інформації є втручанням у права заявника на свободу вираження поглядів, слід оцінювати у кожному конкретному випадку та з урахуванням його особливих обставин (§ 157). Для цього мають бути оцінені такі критерії (§ 158-170), зокрема це: мета запитувача, природа інформації, роль запитувача.

Отже, необхідно встановити, чи справді отримання інформації є необхідним для реалізації запитувачем інформації його функції зі сприяння публічній дискусії з суспільно важливих питань, і чи справді ненадання інформації створить суттєву перешкоду свободі вираження поглядів.

Природа інформації, полягає в тому, що інформація, дані або документи, щодо яких вимагається доступ, повинні відповідати вимогам трискладового тесту, тобто збиратися в цілях задоволення саме суспільного інтересу.

Однак, адвокатом Осикою С. В. у запиті не наведено мети отримання запитуваної інформації, не зазначено в чому конкретно полягає суспільний інтерес. Посилання Осики С.В. у апеляційній скарзі на те, що він у своєму запиті вказав, що метою отримання інформації є надання правової допомоги ОСОБА_4 оцінюється судом критично, оскільки сам по собі факт надання правової допомоги третім особам не є єдиною достатньою підставою для розголошення інформації, яка за своєю правовою природою не є публічною.

Також адвокат Осика С.В. не надав підтвердних документів про надання ОСОБА_5 дозволу на поширення її персональних даних, також ним не обґрунтовано, для забезпечення яких інтересів національної безпеки, економічного добробуту та прав людини Національне агентство має розголосити такі дані.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язані з`ясувати зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Пункт 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, як це визначено ст. 252 КУпАП.

З врахуванням положень ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належне оформлення протоколу впливає на правильність вирішення справи і забезпечення прав учасників правовідносин.

Протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ і до нього висуваються певні вимоги.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

За таких обставин, дослідивши усі наявні у справі докази, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, пояснення, надані особою, що притягається до адміністративної відповідальності, оцінивши досліджені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, встановивши, що адвокатський запит від 27.05.2020 р. за вих. № 6640 адвоката Осики С.В. стосувався в тому числі, інформації з обмеженим доступом, та за відсутності обґрунтування для забезпечення яких інтересів національної безпеки, економічного добробуту та прав людини є необхідність розголошення таких даних, суддя першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП в діях ОСОБА_2 , а тому наявні підстави для закриття провадження у справі згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди адвоката Осики С.В. із відмовою ОСОБА_2 у наданні відповіді на всі пункти його адвокатського запиту, належна оцінка вказаним доводам була надана суддею Печерського районного суду м. Києва, з якими апеляційний суд погоджується.

Отже, порушень норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваної постанови, які можуть слугувати підставою для скасування постанови суду першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин суд доходить висновку, що постанова Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2020 року є обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні. А відтак, апеляційна скарга адвоката Осики С.В. задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Осиці Сергію Валентиновичу строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2020 року.

Апеляційну скаргу адвоката Осики Сергія Валентиновича - залишити без задоволення.

Постанову Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду М.В. Мережко