Cправа № 628/1003/21
Провадження № 3/628/204/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2021 року Куп`янський міськрайонний суд Харківської області у складі судді Демченко Ірини Миколаївни, за участю секретаря Романової Н.П., розглянувши у залі суду у місті Куп`янську матеріал, який надійшов від Куп`янського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сенькове Куп`янського району Харківської області, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- за ч.2 ст. 154 КУпАП;

- права, передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, роз`яснені,

В С Т А Н О В И В :

16.03.2021 інспектором ВРПП Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області Колесником Г.Л. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ 297196, відповідно до якого 16.03.2021 о 10 год 00 хв ОСОБА_1 за місцем мешкання допустив самовільний вигул своєї собаки породи вівчарка сірого кольору, внаслідок чого та задушила трьох курей та качку, чим спричинено матеріальну шкоду ОСОБА_2 на суму 650 грн. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 154 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що він зареєстрований та проживає у будинку АДРЕСА_1 , який належить його матері. Територію подвір`я охороняє належна матері вівчарка, яка завжди прив`язана. Через тривалі неприязні стосунки з сусідами, які мешкають напроти у будинку 59, неодноразово складалися ситуації щодо безпідставних звинувачень з різних підстав. Так, 16.03.2021 сусіди повідомили до поліції, що собака задушила курей та качку, однак вони ніколи не тримали свійської птиці та не займаються присадибним господарством. Під час складання поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення він відмовився від дачі будь-яких пояснень, оскільки огляд місця події не проводився, тушки курей та качки не були виявлені та оглянуті, пір`я чи інших залишків птиці виявлено не було, факт події був викладений лише зі слів сусідів.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП полягає у триманні собак у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну.

Стаття 1 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» встановлює, що утримання домашніх тварин виключає їх вільне переміщення за межами квартири, подвір`я окремого будинку. До тварин законодавство відносять біологічні об`єкти, що відносяться до фауни: сільськогосподарські, домашні, дикі, у тому числі домашня і дика птиця. Домашні тварини це собаки, коти та інші тварини, що протягом тривалого історичного періоду традиційно утримуються і розводяться людиною, а також тварини видів чи порід, штучно виведених людиною для задоволення естетичних потреб і потреб у спілкуванні.

Статтею 9 вищевказаного закону передбачається, що особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана: забезпечити домашній тварині необхідні умови, що відповідають її біологічним, видовим та індивідуальним особливостям; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм експлуатації жилого приміщення, де утримується домашня тварина (місце постійного утримання), та норм співжиття.

Отже, законодавцем покладено обов`язок щодо дотримання правил утримання домашніх тварин, як на осіб, які утримують собак, так і на осіб, які утримують домашню птицю.

За положеннями частини 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол про адміністративне правопорушення, який надійшов для розгляду до суду, не містить місця вчинення правопорушення; опис об`єктивної сторони правопорушення, викладений без урахування ч.1 ст. 154 КУпАП; розмір шкоди визначений зі слів свідка ОСОБА_3 та не підтверджений належними доказами, що суперечить вимогам ст. 256 КУпАП. Крім того, протокол містить вказівку на те, що будь-які речі та документи не вилучалися, хоча відповідно до вимог ст. 265 КУпАП речі, що є безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час огляду, вилучаються посадовими особами, які складають протокол.

Додані до протоколу про адміністративне правопорушення матеріали не містять протоколу огляду місця події з детальним описом виявлених речей, у тому числі птиці; наявність чи відсутність домашньої птиці у володінні ОСОБА_2 , який зазначений як потерпілий, а також дотримання ним умов її тримання поліцейським не встановлювалися та не перевірялися; також відсутні відомості щодо власника собаки та умов її утримання.

Суд зазначає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється тільки в межах обставин, викладених уповноваженою посадовою особою у протоколі про адміністративне правопорушення та обсягу доказів, наявних в матеріалах справи.

При цьому, суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Положеннями частини 1 статті 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотнє.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04), «Карелін проти Росії»(заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

За положеннями статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 154 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 221, п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 283, 284, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.154 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу до Харківського апеляційного суду через Куп`янський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Куп`янського міськрайонного суду

Харківської області І.М.Демченко