Справа № 156/277/21
Номер провадження: 3/156/154/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2021 року смт Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинськоїобласті Малюшевська І.Є., розглянувши матеріали справи, що надійшли з відділу поліцейської діяльності №1 (сел. Іваничі) Володимир-Волинського районного відділу поліції ГУНП у Волинськійобласті про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП невідомий), уродженця смт. Іваничі Володимир-Волинського району Волинської області, українця, громадянина України, мешканця: АДРЕСА_1 , перебуває у відпустці по догляду за дитиною, працює в ЗОШ № 1 смт. Іваничі

за ч.1 ст.173-2 КУпАП,

учасникисправи:

особа, що притягається до адміністративноївідповідальності ОСОБА_1 не з`явився,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, виніс постанову про наступне:

в с т а н о в и в :

І. Фактичніобставинисправивстановлені судом

ОСОБА_1 10.01.2021 року близько 19:00 год. в АДРЕСА_2 вчинив домашнє насилля психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме: виражався нецензурною лайкою, кричав та погрожував фізичною розправою, однак до реальнихдій не вдався, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КупАП.

Матеріальну шкоду правопорушенням не заподіяно.

ІІ. Поясненняучасниківсправи

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання та оголошенням про його виклик на сайті Судової влади України. Будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

Тому, враховуючи викладене вважаю за можливе розглядати справу у відсутності особи, яка приятгується до адміністративної відповідальності за наявними у матеріалах справи доказами.

ІІІ. Застосоване судом законодавство

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законнихінтересівпідприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, правопорушенням (проступком) визнаєтьсяпротиправна, винна (умиснаабонеобережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннямист.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

У ст. 251 КУпАП зазначено, щодоказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією статті 173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місцесвого тимчасового перебування в разі його винесення, - передбачає адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

У ч. 2 ст. 38 КУпАП зазначено: якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Слід зазначити, що встановлення законодавцем строку давності притягнення до відповідальності є важливою гарантією прав особи, що випливає з принципу правової визначеності, який є елементом принципу верховенства права. У зв`язку з цим тлумачення положень частини другої статті 38 КУпАП не може носити довільного характеру та розумітися суто формально.

Так, у справі «Волков проти України» (ОlеksапdrVо1кovv.Ukraine, рішення від 9 січня 2013 року, заява № 21722/11) Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) зазначив: «Суд вважає, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними.

Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.» (§§137, 139).

Практика ЄСПЛ не містить конкретних вимог щодо того, яким тривалим має бути строк притягнення до відповідальності, у тому числі до адміністративної, залишаючи це питання на розсуд держави, у першу чергу, законодавця. Проте на думку ЄСПЛ, держави повинні встановити такі строки, при цьому відповідні норми мають відповідати критеріям якості та передбачуваності, що накладає певні обмеження під час їх тлумачення таке тлумачення має бути виключно послідовним роз`ясненням правил кримінальної, адміністративної чи іншої відповідальності, яке повинно бути сумісним з сутністю правопорушення та може бути розумно передбачуваним (див.: ОАО Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia, §571).

У пункті 7 статті 247 КУпАП зазначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що правопорушення ОСОБА_3 вчинене 29.10.2020 року, а матеріали адміністративної справи відносно нього надійшли до суду 04.03.2021 року, тобто після спливу законодавчо встановлених строків впродовж яких можливе накладення адміністративного стягнення, тому провадження в справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю.

ІV. Висновок суду

Факт вчинення ОСОБА_1 вищевказаного правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 036508 від 10.01.2021 року; електронним рапортом № 63 від 10.01.2021 року; консультаційним висновком спеціаліста № 7 від 10.01.2021 року, протоколом про адміністративне затримання серії АЗ № 174983 від 10.01.2021 року; протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 10.01.2021 року; письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 10.01.2021 року, письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 10.01.2021 року та іншими документами, доданими до протоколу.

При цьому судом враховується також те, що ОСОБА_1 дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього, - суду не скеровував.

Аналізуючи наведенід окази та дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суддя приходить до переконання в доведенні винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП- вчинення домашнього насильства.

Як вбачається із матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 складено 10.01.2021 року, за подію котра мала місце 10.01.2021 року близько 19:00 год.

08.04.2021 року вказана адміністративна справа відносно ОСОБА_1 надійшла на розгляд до Іваничівського районного суду Волинської області для подальшого розгляду та згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями того ж дня була розподілена на головуючого суддю Малюшевську І.Є.

Враховуючи, що до закінчення законодавчо встановлених строків, впродовж яких можливе накладення адміністративного стягнення станом на 08.04.2021 року залишалось два дні (п`ятниця - 09.04.2021 року і субота 10.04.2021 року), судове засідання було призначено на 14:30 год. 08.04.2021 року.

З метою дотримання строків, встановлених ст. 38 КУпАП, на ім`я ОСОБА_1 було виписано повістку про його виклик до суду та передано працівниками поліції для вручення ОСОБА_1 і доставки його в судове засідання на вказану годину. У зв`язку із неврученням повістки та неявкою в судове засідання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, судове засідання було відкладено на 09:00 год. 09.04.2021 року. В судове засідання 09.04.2021 року ОСОБА_1 не з`явився, працівниками поліції доставлений не був, у зв`язку з чим, розгляд справи було відкладено на 08:30 год. 22.04.2021 року.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що протокол про адміністративне правопорушення надійшов до суду за два дні до закінчення строків, встановлених ст. 38 КУпАП, що об`єктивно унеможливило вчасне повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про дату, час та місце розгляду справи, а також те, що на час розгляду справи в суді, тобто станом на 22.04.2021 року минули законодавчо встановлені строки, впродовж яких можливе накладення адміністративного стягнення, провадження в справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю.

V. Судові витрати

Згідно вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 грн.

В свою чергу, статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та ст.40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору з ОСОБА_1 .

Керуючись ч.1 ст.173-2, ст. ст. 33, 34, 35, 36, 38, 39-1, 40-1, 247, 283-285, 268, 294 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП невідомий), мешканця: АДРЕСА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП.

Судовий збір з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягненню не підлягає.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя І. Є. Малюшевська