33/804/185/21
263/459/21
Суддя 1-ої інстанції Музика О.М.
Суддя доповідач Куракова В.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року м. Маріуполь

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Куракова В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Коваленко К.О. на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 лютого 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, -

УСТАНОВИЛА:

З постанови суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_1 06 січня 2021 року о 13-15 год., рухаючись по Запорізькому шосе поблизу блокпосту у Центральному районі м. Маріуполя Донецької області, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 211340», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (неприродна блідість обличчя, розширені зіниці ока, які не реагують на світло, сповільненість мови), від проходження медичного огляду для визначення стану сп`яніння у закладі охорони здоров`я відмовився у присутності двох свідків у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

На вказану постанову представник ОСОБА_1 адвокат Коваленко К.О. подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що постанова незаконна та підлягає скасуванню. Зазначає, що поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення вказана інша дата його складання, а саме замість 2021 року поліцейський вказав 2020 рік, примірник даного протоколу було надано ОСОБА_1 , а до суду направлено оригінал протоколу про адміністративне правопорушення з виправленою датою з 2020 року на 2021 рік. Зауважує, що в протоколі про адміністративне правопорушення вказано невірне ім`я по-батькові ОСОБА_1 ; в матеріалах справи відсутнє направлення на проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння; пояснення свідків датовані 2020 роком, в той час як процедура залучення ОСОБА_1 до огляду на стан наркотичного сп`яніння мала місце у 2021 році. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, провадження закрити.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що необхідно поновити строк на апеляційне оскарження, апеляційну скаргу слід задовольнити за таких підстав.

Оскільки ОСОБА_1 та його адвокат Коваленко К.О. не були присутніми під час оголошення оскаржуваної ухвали та отримали копію оскаржуваного рішення лише 08.02.2021 року, з огляду на перебування адвоката Коваленко К.О. на лікарняному, з урахуванням карантинних обмежень, вважаю за можливе поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порядок та процедура оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах внутрішніх справ України передбачені «Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої наказом № 1376 від 06.11.2015 МВС України (далі Інструкція).

Стаття 256 КУпАП встановлює вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом, доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 030301 від 06.01.2021 року не відповідає вищевказаним вимогам та не може братися до уваги як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 7 розділу II Інструкції не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також внесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Згідно п. 8. розділу II Інструкції протокол складається у двох примірниках, один з яких під підпис вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Всупереч вказаним вимогам протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 030301 від 06.01.2021 року містить виправлення у даті його складання, а саме з 06 січня 2020 року виправлено на 06 січня 2021 року, при цьому другий примірник протоколу, вручений ОСОБА_1 під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення датований саме 06 січня 2020 року (а.с. 19).

Таким чином, враховуючи, що працівниками поліції в ході складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 030301 від 06 січня 2021 року щодо ОСОБА_1 було допущено порушення п. 7 р. II вищевказаної Інструкції, у зв`язку з чим примірники протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 030301 від 06 січня 2021 року (а.с. 2, 19) фактично протирічать один одному, що є порушенням вищезазначеної Інструкції, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 030301 від 06 січня 2021 року не можна вважати допустимим доказом.

Крім того, аналізуючи зміст пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 4), суд апеляційної інстанції звертає увагу, що дані пояснення датовані 2020 роком як у вступній, так і в описовій частині, в той же час залучення свідків для підтвердження згоди/відмови від медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння щодо ОСОБА_1 мало місце саме у 2021 році. Таким чином, враховуючи що пояснення свідків протирічать іншим доказам по справі, дані пояснення суд апеляційної інстанції вважає недопустимим доказом.

Крім того, рапорт поліцейського Шаліна С. (а.с. 6) містить відомості про те, що в присутності двох свідків ОСОБА_4 було запропоновано пройти огляд для визначення стану сп`яніння у закладі охорони здоров`я, крім того в даному рапорті вказується про те, що на ОСОБА_4 було складено протокол серії ДПР18 № 030301 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, хоча матеріали про адміністративне правопорушення, як і протокол серії ДПР18 № 030301 від 06.01.2021 року складені на ОСОБА_1 . Таким чином, враховуючи, що даний рапорт поліцейського має суттєві протиріччя та одночасно вказує на складання адміністративних матеріалів на різних осіб, суд апеляційної інстанції вважає даний доказ недопустимим.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від необхідності доводити свою непричетність до вчинення порушення.

За встановленої в ході апеляційіного розгляду недопустимості протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень свідків та рапорту поліцейського Шаліна С., відсутності інших доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних та допустимимх доказів вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР, а отже і у вчиненні адміністратвиного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як дерело права.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» ЄСПЛ підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Виходячи з викладеного, оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити представнику ОСОБА_1 адвокату Коваленко К.О. строк на апеляційне оскарження постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 лютого 2021 року відносно ОСОБА_1 ..

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Коваленко К.О. задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 лютого 2021 року відносно ОСОБА_1 - скасувати.

Провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Куракова