Єдиний унікальний номер 341/330/21
Номер провадження 3/341/355/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року місто Галич

Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Мергель М. Р. розглянув справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, щодо: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

встановив:

ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, яке полягало у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за наступних установлених обставин.

10.02.2021 о 15 годин 50 хвилин на 9+300 Автодорога Т-09-03 Галич-Сатанів водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ-21093, н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у приміщенні Галицької ЦРЛ. Своїми діями порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Справа була призначена до розгляду на 29.03.2021, проте за клопотанням захисника особи засідання відкладено на 14.04.2021.

14.04.2021 ОСОБА_1 у судове засідання не прибув. Причин неявки не повідомив. Клопотань до суду не подав.

14.04.2021 через канцелярію суду захисник ОСОБА_1 адвокат Шевчук-Філімон Н. М. подала заперечення на протокол про адміністративне правопорушення від 10.02.2021 № 234018. Викладені у запереченнях доводи щодо наявності підстав для закриття провадження у справі через відсутність складу адміністративного правопорушення захисник підтримала і в судовому засіданні, які полягають у наступному.

Працівники поліції не належно роз`яснили ОСОБА_1 його права і наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, не надали направлення на огляд. Також, зазначає, що працівниками було порушено установлений законодавством порядок проведення огляду, а саме не забезпечено наявність свідків під час відмови особи від проходження огляду на місці зупинки та під час проходження огляду у закладі охорони здоров`я, зазначених у протоколі свідків ОСОБА_1 не бачив. Крім того, вказала, що в порушення вимог працівники поліції здійснювали відеофіксацію події та проведення огляду з перериванням відеозапису, а тому такий відеозапис не може вважатися доказом.

З огляду на викладені порушення, захисник особи просила справу про адміністративне правопорушення закрити.

З оглянутого відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції вбачається, що ОСОБА_1 керував ТЗ, його зупинили працівники поліції. На пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу відмовився і висловив бажання пройти огляд у медичному закладі. Також, з відеозапису вбачається проведення огляду особи на стан сп`яніння у медичному закладі працівниками сфери охорони здоров`я. Результат огляду стан сп`яніння, показник 1,54.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП (у чинній на час порушення редакції) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Дослідивши матеріали справи і надавши їм правову оцінку, переконуюсь, що дії ОСОБА_1 містять склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини що мають значення для вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова судді згідно з ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюється шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан спяніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Крім того суд враховує, що відповідно до практики ЄСПЛ, рішення у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, зазначено, що особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Отже, керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не може вважатись малозначним правопорушенням, оскільки зазначені дії наражають оточуючих на небезпеку. При цьому, незначні процедурні порушення під час оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення не можуть бути підставою для уникнення особами, які керують транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, передбаченої законодавством відповідальності.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 10.02.2021 серії ДПР 18 № 234018;

- висновком щодо результатів медичного огляду від 10.02.2021 № 6;

- відеозаписами з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, на яких відображено факт керування ТЗ, зупинки особи, роз`яснення особі щодо можливості проходження огляду на місці зупинки і проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, вияв бажання особи проходити огляд у лікарні, процедура проходження огляду і його результат.

Таким чином, стан сп`яніння ОСОБА_1 підтверджений належними, допустимими та достатніми доказами, що дає суду підстави для визнання особи винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1. ст. 130 КУпАП.

При цьому, заперечення і доводи захисника Вітовського І. В. не беру до уваги і вважаю їх такими, що не можуть бути підставою для закриття провадження у справі, у зв`язку з наступним.

Відповідно до чинної на час події редакції статті 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан алкогольного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Так само, відповідно до п. 6 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Згідно з п. 17 Розділу ІІІ Інструкції зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

З огляду на викладені положення вимог законодавства, під час проходження особою огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі присутність свідків не передбачено і така не обов`язкова.

Лише у випадку здійснення огляду на місці зупинки транспортного засобу поліцейськими необхідною є присутність двох свідків.

Таким чином, доводи сторони захисту щодо відсутності свідків під час відмови від проходження огляду на місці зупинки і проведення такого у медичному закладі не заслуговують на увагу.

Зазначаю, що відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Таким чином, не беру до уваги доводи сторони захисту щодо наявності перерв у здійсненні відеозапису події, оскільки у наявних записах містяться достатні дані, які дозволяють встановити необхідні для розгляду цієї справи обставини, зокрема щодо наявності складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 .

При цьому, захисник не зазначає, які саме події чи факти об`єктивно мали місце і доводять відсутність складу і/чи події адміністративного правопорушення, проте такі через порушення поліцейськими не відображені на наявних у справі відеозаписах.

Також, вважаю безпідставним посилання захисника на порушення поліцейськими вимог статті 268 КУпАП в частині не роз`яснення особі її прав, оскільки вказана норма встановлює права особи під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, яке здійснює суддя у цьому випадку, а не поліцейські. Водночас, захисник не зазначає, які саме права повинен був роз`яснити поліцейський особі, за умови роз`яснення яких ОСОБА_1 довів би відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, з огляду на викладене, доходжу висновку про те, що усі доводи захисника спрямовані виключно на забезпечення уникнення особою адміністративної відповідальності, а не на встановлення об`єктивних обставин, які доводять відсутність складу адміністративного правопорушення з боку ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 33 КУпАП суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

З огляду на викладене, враховую суспільну небезпеку здійснення особою керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Керуючись внутрішнім переконанням та об`єктивним аналізом обставин справи, доходжу висновку про те, що особа дійсно керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Водночас, вважаю неприпустимим, щоб окремі, ймовірно існуючі незначні процедурні порушення під час оформлення матеріалів адміністративного порушення, призводили до уникнення відповідальності окремими громадянами, які нехтують вимогами чинного законодавства України і наражають на реальну небезпеку інших громадян.

Підсумовуючи усе викладене вище, вважаю, що наявними у справі доказами доведено наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке полягало у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року 2270 грн.

Керуючись статтями 251, 252, 283-288 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що відповідно до змісту статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Галицький районний суд Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

СуддяМ. Р. Мергель