КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №33/824/2069/2021 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 квітня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 22 лютого 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Ірану, який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 №045406 від 27 листопада 2020 року - ОСОБА_1 , будучи раніше притягнутим постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 15.05.2020 року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та позбавлений права керування транспортними засобами, в м. Києві по

вул. В. Гетьмана, 27, 27 листопада 2020року о 01 год. 00 хв. керував т.з. «Мазда», д.н.з.

НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, тобто вчинив правопорушення, передбачене

ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 22 лютого 2021 року визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні та застосувати до нього адміністративне стягнення у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки безоплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн..

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 22 лютого 2021 року і провадження у справі закрити.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку зазначає, що він не розуміє українську мову, і не спілкується нею, а тому, отримавши телефонограму не зрозумів її змісту, у зв`язку з чим не був присутнім у судовому засіданні та пропустив строк на апеляційне оскарження постанови.

ОСОБА_1 зазначає, що під час складання протоколу, працівниками поліцію йому не було роз`яснено його прав та обов`язків, а також те, що він має право подавати свої зауваження до протоколу. Також зазначає, що судом першої інстанції не допитувались свідки,

а тому вважає, що суд у оскаржуваній постанові безпідставно на них посилався. Зауважує, що він не керував транспортним засобом, а також, що він не має посвідчення водія та не може вважатися водієм.

ОСОБА_1 , який користувався послугами перекладача в судовому засіданні апеляційної інстанції підтримав доводи викладені у апеляційній скарзі і просив її задовольнити. Також пояснив, що він має водійські права міжнародного зразка, які в нього не вилучались.

27 листопада 2020 року він при собі не мав водійських прав оскільки забув їх разом з сумкою вдома. Підтвердив той факт, що відмовився від проходження медичного обстеження на стан наркотичного сп`яніння, оскільки поспішав, разом з цим зазначив, що як що б він знав, що

за зазначене правопорушення буде таке покарання, то обов`язково б поїхав з поліцейськими на медогляд щодо його стану, покинув би своїх друзів та машину.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, разом з тим апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, доводи ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 22 лютого 2021 року, на думку апеляційного суду, є обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що 22 лютого 2021 року винесено оскаржувану постанову (а.с.14-16). Із тексту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився.

Також в матеріалах справи міститься телефонограма, з якої вбачається, що ОСОБА_1 про розгляд справи було повідомлено по телефону (а.с. 13).

Разом з тим, суд апеляційної інстанції приймає до уваги аргументи ОСОБА_1 , які зазначені у апеляційній скарзі щодо того, що він не розуміє українську мову, і не спілкується нею, а тому, отримавши телефонограму не зрозумів її змісту, у зв`язку з чим не був присутнім у судовому засіданні та пропустив строк на апеляційне оскарження постанови.

Враховуючи зазначене, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 22 лютого 2021 року як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАПорган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Постанова судді суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Частиною 1 статті 130 КУпАПвстановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 2 ст.130 КУпАП передбачає повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами,

а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення ДПР18 №045406 від 27 листопада 2020 року - ОСОБА_1 , будучи раніше притягнутим постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 15.05.2020 року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та позбавлений права керування транспортними засобами, в м. Києві по вул. В. Гетьмана, 27, 27 листопада 2020 року керував т.з. «Мазда», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП;

- письмовими поясненнями свідків, що підтвердили факт відмови особою, що притягається до адміністративної відповідальності від проходження медичного огляду у вставному законом порядку в лікаря-нарколога;

- даними довідки щодо проведених заходів із встановлення повторності вчиненого адміністративного правопорушення;

- карткою обліку адміністративного правопорушення;

- даними із сайту «Судової влади» про призначення до розгляду справи відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 15.05.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- на відеозапису із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та указує на факт порушення водієм указаних правил ПДР;

Відповідно до постанови КАС ВС у справі №678/991/17 від 15.11.18 року відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора, яким зафіксовано обставини зупинки автомобіля, є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол підписаний особою, яка його склала та ОСОБА_1 , останньому було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Будь-яких зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 в протоколі також не вказав, і відмовився надавати пояснення, як особа яка притягається до адміністративної відповідальності в протоколі. Зазначене кореспондується з відеозаписом із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, з якого також вбачається, що ОСОБА_1 спілкується з поліцейськими російською мовою, розуміє їх, крім того поряд з ним знаходився чоловік , який здійснював переклад спілкування між поліцейськими та ОСОБА_1 .

Виявлені працівниками поліції 27.11.2020 року у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння в розумінні п.п. 1,2,3 п. 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Обставини, зазначені в протоколі повністю узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом із нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейських, на яких достатньо повно відображені події, які відбувалися 27 листопада 2020 року за участю ОСОБА_1 .

Так, з відео файлу вбачається, що інспектор поліції пропонує водієві пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі у присутності двох свідків, проте ОСОБА_1 від огляду відмовився.

В суді апеляційної інстанції проводився розгляд справи за участю перекладача, оскільки ОСОБА_1 посилався на не розуміння української мови.

Відповідно до ст. 268 К УпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право давати пояснення, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження.

Відеозаписи свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. А на відео зафіксовані подія правопорушення. Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не допитувались свідки, а тому вважає, що суд у оскаржуваній постанові безпідставно на них посилався, апеляційний суд відхиляє, оскільки виклик свідків чи працівників патрульної поліції не є єдиними або ж вирішальним доказом для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, зазначене не є більш значущим, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно доповнюють останні у їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги про те, що під час складання протоколу, працівниками поліцію йому не було роз`яснено його прав та обов`язків, а також те, що він має право подавати свої зауваження до протоколу, а також, що він не керував транспортним засобом, а також, що він не має посвідчення водія та не може вважатися водієм, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки з нагрудного відеореєстратора інспектора вбачається, що ОСОБА_1 був із своїм товаришем, який йому перекладав на рідній мові інформацію, яку повідомляв поліцейський. Крім того, з відео встановлено, що ОСОБА_1 не вносив своїх зауважень стосовно складення працівниками поліції протоколи, та не заперечував того, що керував транспортним засобом. У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердив факт керування транспортним засобом, також зазначив, що крім нього в машині було три пасажири. Водійське посвідчення у нього наявне, однак він його 27.11.2020 року забув вдома. Крім того з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснені його права та місце проведення розгляду справи, про що він засвідчив своїм підписом.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не вірно призначив покарання ОСОБА_1 зазначивши у постанові вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 гривень, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки судом вірно визначений штраф у грошовому вимірі, який складає 20400,00 грн., який відповідає санкції статті - 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. А арифметичну помилку чи описку у постанові, суд першої інстанції не позбавлений можливості виправити.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три (3) роки безоплатного вилучення транспортного засобу, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Солом`янського районного суду міста Києва від 22 лютого 2021 року є законною та обґрунтованою, а тому, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 22 лютого 2021 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 22 лютого 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 22 лютого 2021 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко