Справа № 456/1095/21
Провадження № 3/456/790/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2021 року суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Шрамко Р. Т. , розглянувши матеріали, які надійшли від Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючої продавцем магазину-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », проживаючої по АДРЕСА_1 ,

за ст. 44-3 ч. 1 КУпАП,

в с т а н о в и в :

28.02.2021 року о 01 год. 50 хв., в м. Стрий по вул. Шевченка, 56 в магазині кафе «Капітолій», гр. ОСОБА_1 , яка являється продавцем, не припинила роботи самого закладу, здійснювала прийом та обслуговування відвідувачів, чим порушила п. 12 постанови КМ України №1236 від 09.12.2020 року, тобто, ОСОБА_1 , своїми діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 ч. 1 КУпАП.

ОСОБА_1 , в судовому засіданні свою вину заперечила та пояснила, що о 01 год. 30 хв., до магазину звернувся невідомий мужчина з проханням купівлі риби. Зваживши продукцію, покупець виявив бажання здійснити оплату за товар за допомогою терміналу для розрахунку банківською карткою, а тому запустила даного громадянина всередину. Після цього до магазину зайшли працівники поліції. Тому вважає що карантинних заходів не порушувала, оскільки в середині приміщення магазину відвідувачів не приймала, а видавала товар за замовленням на винос.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Виходячи із системного аналізу ст. ст.9, 33 КУпАП, наявність вини особи є обов`язковою умовою для її притягнення до адміністративної відповідальності, тобто обов`язковим чинником складу адміністративного правопорушення.

Статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року визначено, що карантин це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 2 пп. 12 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», встановлено, що на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється: робота після 23-ї та до 7-ї години, із забороною проведення розрахункових операцій після 22-ї години, суб`єктів господарювання з надання послуг громадського харчування (ресторанів, кафе, барів, закусочних, їдалень, кафетеріїв, буфетів тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос і діяльності після 23-ї години 31 грудня 2020 р. до 1-ї години 1 січня 2021 р.;

Відповідно ст. 41 «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року, особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Частиною першою статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України"Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

В судовому засіданні досліджено матеріали справи, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення від 28.02.2021;

- рапорт ПВРПП Стрийського РУП ГУНП у Львівській області Бахман А.М., згідно якого вбачається, що о 01 год. 47 хв., 28.02.2021, на службовий планшет надійшло службове завдання «порушення правил, щодо карантину людей» в м. Стрий по вул. Шевченка, 56 Львівської області. Прибувши на місце події, ними було встановлено, що магазин по вул. Шевченка, 56 в м. Стрий, був відчинений і в ньому знаходився продавець;

- пояснення свідка ОСОБА_2 , з якого вбачається, що 28.02.2021р., близько 01 год. 50 хв., ОСОБА_2 , в магазині по вул. Шевченка, 56 в м. Стрий Львівської області, мав намір купити рибу, однак оскільки в цей момент до магазину зайшли працівники поліції, продавець попросила його вийти.

Таким чином, у суду не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 , у вчиненні нею адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 ч. 1 КУпАП, яке полягає у порушенні правил щодо карантину людей.

Зазначений протокол складений уповноваженою на те особою, а його зміст в повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки у протоколі зазначено дату і місце його складення, посаду, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, тобто всі необхідні відомості, які визначені законом.

У протоколі помилково зазначено про порушення ОСОБА_1 , п. 12 Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020, однак вірним зазначенням цієї норми є п.п. 12 п. 2 вказаної постанови.

Оскільки у протоколі розкрито суть норми, яку порушила ОСОБА_1 , суд вважає за можливе самостійно виправити зазначену помилку, чим не порушує право особи на захист, адже ОСОБА_1 , було зрозуміло у чому полягає допущене нею правопорушення.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з положеннями ст. 23 КУПАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Санкцією ст. 44-3 ч. 1 КУпАП передбачено накладення адміністративного стягнення у вигляді накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі викладеного, з урахуванням характеру скоєного правопорушення, відсутність у матеріалах справи даних про наявність у ОСОБА_1 , організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, що визначають її саме як посадову особу, враховуючи дані про особу порушника, беручи до уваги ступінь її вини, відсутність обставин, що пом`якшують адміністративну відповідальність та інші вимоги ст. 33 КУпАП, з метою виховання правопорушника та попередження наступних правопорушень, суд приходить до висновку про необхідність накладення на винну адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, як передбачено санкцією ст. 44-3 КУпАП.

Сплаті у відповідності до ст. 40-1 КУпАП підлягає судовий збір у встановленому п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року розмірі.

Керуючись ст. ст. 283-285 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 ч. 1 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, що становить 454,00 гривень.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Р. Т. Шрамко