Провадження № 33/801/308/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Медяна Ю. В.
Доповідач: Медвецький С. К.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Медвецький С. К., розглянув апеляційну скаргу адвоката Кокуци Євгена Дмитровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 лютого 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання Кокуци Євгена Дмитровича в інтересах ОСОБА_1 про припинення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 липня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 352 гривень 40 копійок.

У грудні 2020 року адвокат Кокуца Є. Д. в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд із клопотанням про припинення виконання постанови Вінницького міського суду від 06 липня 2018 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 лютого 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання адвоката Кокуци Є. Д. в інтересах ОСОБА_1 про припинення виконання постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 06 липня 2018 року про накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, адвокат Кокуца Є. Д. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 лютого 2021 року та винести нову постанову про припинення виконання постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 06 липня 2018 року.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 31 березня 2015 року № 2- рп/2015 в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною першою статті 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 24-1, про закриття справи. Постанови винесені суддею в порядку виконання постанов про накладення адміністративного стягнення, не можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Викладене свідчить, що апеляційний суд не має правових підстав для прийняття до розгляду апеляційної скарги та позбавлений можливості перевірити законність оскаржуваної постанови суду, оскільки ця постанова є остаточною та не підлягає апеляційному оскарженню.

Помилкове зазначення судом першої інстанції про можливість апеляційного оскарження постанови суду не дає підстав для її апеляційного перегляду.

Апеляційний суд звертає увагу, що в ухвалі Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі "Скорик проти України" зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).

Отже, повернення апеляційної скарги адвоката Кокуци Є. Д. не є перешкоджанням чи відмовою у доступі до правосуддя.

Судове рішення суду першої інстанції не перешкоджає повторно, за наявності підстав, ставити питання перед судом першої інстанції про вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, в порядку, передбаченому ст. 304 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, Вінницький апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Кокуци Євгена Дмитровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 лютого 2021 року повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду С.К. Медвецький