КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2021року

м. Київ

справа №756/719/21

провадження № 33/824/2043/2021

Київський апеляційний суд у складі судді Кравець В.А.

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 - Ковбасюка Владислава Анатолійовича

на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 10 березня 2021 року у складі судді Пономаренка А.А.,

якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 10 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та призначено стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн. Також з ОСОБА_1 стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Судом установлено, що 25 грудня 2020 року о 15 год. 25 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Фольксваген «CC», р.н. НОМЕР_1 , по просп. Степана Бандери, 30, у м. Києві, перед початком руху не впевнився в безпечності, унаслідок чого спричинив зіткнення з іншим транспортним засобом - пасажирським автобусом марки МАЗ 203069, р.н. НОМЕР_2 . Під час ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Таким чином, ОСОБА_1 порушив п. 10.1, 2.3 (б) ПДР, чим учинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_1 - Ковбасюк В.А. 18 березня 2021 року, тобто у межах строку на апеляційне оскарження, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що ОСОБА_1 , виїжджаючи на вул. Набережна, переконався в безпечності руху, пропустивши та надавши перевагу в русі іншим авто, почав виїжджати на основну смугу зі швидкістю 3-5 км/год. Коли апелянт виїхав на пів смуги, перед ним з`явився пасажирський автобус, який зачепив передню частину переднього бампера та, проїхавши 70 метрів, зупинився.

Стверджує, що працівники поліції, не з`ясувавши обставини ДТП, склали на власне бачення схему пригоди та протокол про вчинення адміністративного правопорушення.

Вважає, що водій автобусу ОСОБА_3 своїми діями порушив п. 2.3Б, п. 10.1, 10.3 ПДР, а ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно.

Вказує, що зазначені особою, яка притягується до адміністративною відповідальності, відомості можуть підтвердити свідки, які знаходилися в авто ОСОБА_1 25 грудня 2020 року під час ДТП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених у скарзі.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд доходить висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №019562 від 25 грудня 2020 року вбачається, що 25 грудня 2020 року о 15 год. 25 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Фольксваген «CC», р.н. НОМЕР_1 , по просп. Степана Бандери, 30, у м. Києві, перед початком руху не впевнився в безпечності, унаслідок чого спричинив зіткнення з іншим транспортним засобом - пасажирським автобусом марки МАЗ 203069, р.н. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, чим порушив п. 10.1, 2.3 (б) ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Під час ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Положеннями п. 10.1 Правил дорожнього руху України зазначено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зважаючи на викладене, місцевий суд, дослідивши зібрані у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 10.1, 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №019562 від 25 грудня 2020 року, схемою дорожньо-транспортної пригоди до протоколу, письмовими поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди, фотознімками.

Так, згідно наданих учасниками ДТП пояснень та фотознімків убачається, що 25 грудня 2020 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, легковим автомобілем марки «Volkswagen», моделі «CC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Києві, та виїхавши на пів смуги для здійснення маневру, не пропустив пасажирський автобус та зачепив корпус задньої правої частини транспортного засобу марки МАЗ 203069, р.н. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, під керуванням ОСОБА_3 .

Отже, вказаний протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

При цьому, протокол не містить будь-яких пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з приводу незгоди з його змістом, як і не містить жодних заяв, зауважень, заперечень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення. Даних про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції матеріали справи також не містять.

В протоколі ОСОБА_1 зазначено лише те, що він з протоколом не згодний, надасть відео ДТП з реєстратора власного авто.

Проте, ані під час розгляду справи судом першої інстанції, ані на стадії апеляційного розгляду, жодного відео ОСОБА_1 надано не було.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд доходить висновку, що дорожньо-транспортна пригода сталася за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, що вказує на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При цьому, як вірно зауважено судом першої інстанції, ОСОБА_1 мав технічну можливість уникнути зіткнення з транспортним засобом, пасажирським автобусом марки «МАЗ», моделі «203069», реєстраційний номер НОМЕР_2 , шляхом виконання вимог пунктів 10.1; 13.1; 13.3 Правил дорожнього руху.

Доводи апелянта, що він почав виїжджати на основну смугу зі швидкістю 3-5 км/год. та коли виїхав на пів смуги, перед ним з`явився пасажирський автобус, не мають правового значення та не є підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки не спростовують факту порушення ОСОБА_1 пунктів 10.1, 2.3 (б) Правил дорожнього руху з огляду на те, що саме водій ОСОБА_1 , виїжджаючи на головну договору та здійснюючи перестроювання, повинен був дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися, переконавшись при цьому в безпечності руху.

За змістом ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

На підставі викладеного, апеляційний суд уважає, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини справи, яким дана належна правова оцінка та при призначенні адміністративного стягнення судом належним чином виконані вимоги ст. 33 КУпАП.

Порушень вимог закону при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду справи місцевим судом, які можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови, апеляційний суд не вбачає.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції вимог закону при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.124 КУпАП.

Таким чином, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування судом апеляційної інстанції не встановлено, у зв`язку з чим апеляційний суд доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови - без змін.

Керуючись статтями 284, 289, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Ковбасюка Владислава Анатолійовича - залишити без задоволення.

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 10 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено «19» квітня 2021 року.

Суддя В.А. Кравець