ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5011/21
провадження № 3/753/2777/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2021 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Бондаренко М.С., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

встановила:

До Дарницького районного суду м. Києва 11 березня 2021 року надійшов протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 .

Відповідно до вказаного протоколу про адміністративне правопорушення від 07 лютого 2021 року серії ДПР18 № 107972 водій ОСОБА_1 07 лютого 2021 року о 17 год. 35 хв. у м. Києві на вул. Дніпровська набережна, 26Д, керував транспортним засобом «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій у присутності двох свідків відмовився.

ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання, призначене на 20 квітня 2021 року ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення був повідомлений належним чином, завчасно до початку судового розгляду, за допомогою засобів поштового зв`язку та SMS-повідомлень. Повідомлення із відміткою про невручення до суду не повертались.

Також дата судового засідання відображалась на веб-сайті Дарницького районного суду м. Києва в рубриці список справ, призначених до розгляду.

Причини неявки суду не повідомлені, клопотань про відкладення розгляду суд не отримував.

При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, ОСОБА_1 мав у розумні інтервали часу вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження.

Крім того, перше засідання у цій справі було призначено на 18 березня 2021 року, під час проведення якого ОСОБА_1 попросив суд відкласти засідання на інший день та час. У наступному судовому засіданні, що відбулось 23 березня 2021 року, ОСОБА_1 брав участь, за наслідками якого оголошено перерву до вирішення питання про заявлений ним відвід судді.

Під час розгляду його заяви про відвід ОСОБА_1 не брав участі, водночас матеріали справи містять його клопотання про відкладення цього засідання.

Отримавши 15 квітня 2021 року матеріали справи після вирішення клопотання про відвід, суд призначив наступне засідання на 20 квітня 2021 року, у яке ОСОБА_1 не з`явився, будь-яких клопотань про відкладення до суду не подав, тому суд визнав можливим проводити засідання та не призначити наступне, у цій справі вже п`яте засідання.

У зв`язку з тим, що судом вживались заходи до завчасного виклику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, до суду, розгляд справи відбувся у призначений день та час за відсутності ОСОБА_1 , участь якого також на підставі положень ч. 3 ст. 268 КУпАП не визнана законодавцем обов`язковою.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

На підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, суду надано: протокол про адміністративне правопорушення від 07 лютого 2021 року серії ДПР18 № 107972, складений стосовно ОСОБА_1 ; пояснення двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які засвідчили, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`янння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер» та у лікаря-нарколога; відеозаписи з бодікамери поліцейських АА00945, за змістом якого не вбачається сумніву щодо правильності внесених даних у протокол про адміністративне правопорушення, зокрема й наявність явних ознак сп`яніння та факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Суддя, дотримуючись вимог ст. 252 КУпАП, оцінила докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, водночас керуючись законом і правосвідомістю.

Під час проведення першого засідання у цій справі, суд встановив особу ОСОБА_1 та оголосив зміст правопорушення, що поставлено у провину останньому відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення. Після чого, ОСОБА_1 одразу заявив клопотання про відкладення розгляду справи на інший день та час, оскільки потребує послуг захисту.

У наступне засідання прибув без адвоката, повідомивши суд, що буде захищати себе самостійно, у зв`язку з чим розгляд справи був продовжений із вирішення клопотань особи, яка притягується до відповідальності.

Першим клопотанням було заявлено про закриття справи стосовно нього на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, водночас ОСОБА_1 послався на те, що розгляд цієї справи розпочинати не можна, оскільки у протоколі, що міститься в матеріалах справи та копії протоколу, що виданий ОСОБА_1 , містяться розбіжності. Під час обговорення цього клопотання судом було встановлено, що протокол, що наявний у матеріалах справи, відрізняється від копії тим, що в останньому не вказаний номер бодікамери поліцейського, тобто дані з Додатку до протоколу.

ОСОБА_1 підтвердив суду, що дата, номер, серія, час складання, зміст правопорушення, відомості про свідків, їх номери мобільних телефонів й будь-які інші дані про нього, правопорушення, та працівників поліції, що склали протокол відповідають копії, та протокол не містить жодних виправлень, зачищень тощо.

Крім того, із відеозаписом з бодікамери поліцейського, що долучений на оптичному носії до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ознайомлений, отримавши копію цього запису від суду на підставі його клопотання.

У цьому ж засіданні ОСОБА_1 відмовився надавати пояснення по суті правопорушення, оскільки вважав, що розгляд справи стосовно нього не може бути розпочатий.

У зв`язку з тим, що суд після обговорення клопотання ОСОБА_1 відмовив останньому у закритті справи, то подав клопотання про відвід судді з підстав упередженості.

Після вирішення відводу справа передана судді для продовження розгляду. Втім суд не може не погодитись, що внесення номеру бодікамери поліцейського до протоколу про адміністративне правопорушення, а саме у строку щодо додатків до цього протоколу, є порушенням відомчих інструкцій, на положення яких також у своєму клопотанні послався ОСОБА_1 , але не може свідчити про істотне порушення права на захист, наслідком чого може бути лише беззаперечне закриття справи за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того, суд констатує доведеність вини ОСОБА_1 й не лише на підставі протокола про адміністративне правопорушення, що не є єдиним доказом у цій справі щодо порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на те, що у справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення на нього стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, обставин, які пом`якшують та обтяжують його відповідальність, вважаю, що стягнення у виді штрафу, у розмірі передбаченому цією санкцією, відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП і є домірним вчиненому.

Накладання такого стягнення відповідає принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У розпорядженні суду відсутні документи, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

З урахуванням викладеного та керуючись ч. 1 ст. 130, статтями 23, 33, 40-1, 251, 252, 280, 283-285, 294 КУпАП, ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,

ухвалила:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 грн.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя М. С. Бондаренко