Дата документу Справа № 319/1098/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №319/1098/20 Головуючий в 1 інст. Глянь О.С.
Провадження №33/807/265/21 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 квітня 2021 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Гришка Р.В. на постанову Куйбишевського районного суду Запорізької області від 10 березня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, 11.12.2020 о 16 год. 01 хв. в смт. Більмак на перехресті вул. Калугіна та вул. Миру ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2106 д/н НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння згідно висновку медичного огляду Більмацької ЦРЛ № 74. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Гришко Р.В. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Так, суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 та його захисника при наявності клопотань про відкладення справи, зокрема у зв`язку з лікарняним ОСОБА_1 та перебуванням адвоката у іншому процесі. Тому, на думку апелянта було порушено право ОСОБА_1 на захист. Вказує, що відеозапис був зроблений без дозволу власника приватного подвір`я, де він проводився. Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази щодо пропозиції працівником поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Крім того, висновок щодо результатів медичного огляду складається на підставі акта медичного огляду та направлення поліцейського, однак такі документи не складалися. Просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи про обізнаність ОСОБА_1 та його захисника Гришка Р.В. про дату судового засідання в суді апеляційної інстанції, та з урахуванням заяви адвоката Гришка Р.В. про розгляд справи за їх відсутності, вважаю за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 та його захисника, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КК України.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги щодо порушення судом вимог ст. 268 КУпАП, оскільки справу було розглянуто за відсутності апелянта, апеляційна інстанція виходить із наступного.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» в п.41 наголошено, що сторони в розумінні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Матеріали справи свідчать про обізнаність ОСОБА_1 про наявність справи в Куйбишевському районному суді Запорізької області, про що свідчить його підпис у протоколі щодо розгляду справи у зазначеному суді, заява захисника про ознайомлення зі справою, неодноразові клопотання про витребування інформації та відкладення розгляду справи (а.с. 1, 13, 18, 24, 39, 54, 55, 57).

Суд шість разів відкладав розгляд справи у зв`язку із заявами ОСОБА_1 та його захисника Гришка Р.В.

При цьому, ОСОБА_1 у судовому засіданні, 24.02.2021 р. було надано можливість надати суду свої пояснення, проте останній відмовився, тим самим з власної волі відмовився від реалізації права давати пояснення.

Посилання щодо відмови у задоволенні клопотання про відкладення справи у зв`язку з хворобою ОСОБА_1 безпідставні, оскільки суд аргументовано розцінив дії ОСОБА_1 та його захисника як зловживання процесуальними правами з метою затягування судового розгляду і уникнення адміністративної відповідальності внаслідок спливу строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, який закінчується 11.03.2021 року, з чим погоджується і апеляційна інстанція.

Доводи захисника щодо зайнятістю його в іншій справі не заслуговують на увагу, оскільки визначення адвокатом Гришка Р.В. пріоритетність участі у справі не може вважатися порушенням ст. 268 КУпАП зі сторони суду, який належним чином повідомив захисника та особу, яка притягається до адміністративної відповідальності про час та місце розгляду справи.

При цьому, вирішення клопотань, зокрема щодо відкладення справи відноситься до дискреційних повноважень суду та є правом суду, а не його обов`язком.

Зазначене клопотання судом вирішено з урахуванням тривалості обраної ОСОБА_1 та його адвокатом процесуальної поведінки.

З таким висновком судді погоджується і апеляційний суд, оскільки сукупність зазначених обставин, викликає обґрунтовані сумніви в добросовісності користування ОСОБА_1 та його захисником своїми процесуальними правами, які мали б бути скеровані на добросовісну їх реалізацію.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення за встановлених судом обставин і які були зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 102699 від 11 грудня 2020 за ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується: висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 74 від 11.12.2020, відеозаписом, поясненнями ОСОБА_2 .

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 за керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Доводи сторони захисту стосовно того, що відеозапис був зроблений без дозволу власника приватного подвір`я, спростовується листом посадової особи правоохоронного органу від 19.02.2021 р., в якому повідомлено, що правопорушення було скоєне не на території домоволодіння. Відеозапис здійснювався на місці зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 . При цьому, вказана територія не огороджена, на дану територію мається вільний доступ, власник будинку ОСОБА_3 заперечень та заборон з приводу знаходження біля його будинку та здійснення відповідного запису не висловлював (а.с. 34).

Твердження про відсутність доказів щодо пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу спростовуються показами свідка ОСОБА_2 та відеозаписом події.

В суді першої інстанції ОСОБА_2 , пояснив, що 11.12.2020 під час патрулювання території смт. Більмак, було виявлено автомобіль ВАЗ-2106, який рухався по вул. Калугіна з ялинкою в багажнику, і який після увімкнення сирени на автомобілі працівників поліції з вимогою зупинки, збільшив швидкість та повернув на вул. Миру, де вимушений був зупинитися біля одного з будинків. При перевірці документів було встановлено що за кермом вказаного авобмоділя перебував ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного спяніння, при цьому і не заперечував, що вживав перед цим алкогольні напої. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан спяніння за допомогою технічного приладу "Драгер" або у медичному закладі. ОСОБА_1 виявив бажання пройти медичний огляд у медичному закладі, куди його було доставлено, і за результатами якого було встановлено стан алкогольного спяніння останнього. Також у судовому засідані досліджено відеозапис, доданий до протоколу про адміністартивне правопорушення , згідно якого встановлено факт переслідування працівниками поліції автомобіля ВАЗ 2106, після зупинки якого водію автомобіля неодноразово пропонувалося працівниками поліції проходження огляду на стан спяніння за допомогою технічного приладу "Драгер", на які він не реагував. Після цього йому запропоновано огляд у медичному закладі, на що він погодився. При цьому, водій не заперечував, що вживав алкогольні напої перед керуванням автомобіля.

З оглянутого відеозапису вбачається, що працівник поліції вказує на ознаки алкогольного сп`яніння, після чого пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на місці за допомогою алкотестеру Драгер або проїхати до лікарні, отже дії працівника поліції узгоджуються із вимогами ст. 266 КУпАП.

Відповідаючи на доводи апеляції, що висновок щодо результатів медичного огляду складено за відсутності акту медичного огляду та направлення поліцейського апеляційний суд виходить із наступного.

Так, огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проводився у закладі охорони здоров`я КНП «Більмацька ЦРЛ» у присутності поліцейського ОСОБА_4 не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, що спростовує доводи апелянта про те, що медичний огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводився без відповідного направлення, а відсутність такого направлення в матеріалах справи не є підставою для скасування прийнятого по справі рішення.

Висновок складений за формою, яка передбачена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.

У вказаному висновку № 74 від 11 грудня 2020 року встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, при цьому останній не заперечував результатів огляду, що підтверджується його підписом у висновку та вказівкою ОСОБА_1 у протоколі «з порушенням згоден» (а.с. 1, 2).

Отже, ОСОБА_1 чи його адвокат не були позбавлені права оскаржити в установленому законом порядку висновок лікаря щодо результатів медичного його огляду № 74 від 11 грудня 2020 року, однак останні таким правом не скористалися.

Посилання на відсутність акту медичного огляду слід визнати хибними внаслідок наявності у справі висновку щодо результатів медичного огляду, що, з урахуванням інших доказів, відповідають критерію достатності.

Сукупність досліджених доказів, які узгоджуються між собою, вказують, що висновки суду першої інстанції, викладені у постанові є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах доводів апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника адвоката Гришка Р.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Куйбишевського районного суду Запорізької області від 10 березня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник