№755/5395/21
№3/755/3506/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2021 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В., розглянувши справу, що надійшла з Управління патрульної поліції в м. Києві про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 137812, ОСОБА_1 , 17 березня 2021 року, о 01 годині 55 хвилин, у м. Києві, по вул. А.Малишка, 3, керував автомобілем «ЗАЗ 110217», д/н НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди ОСОБА_1 у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків. Результат огляду - 0,66 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а ПДР України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Онопрієнко З.В. пояснила, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського БК 007765, який складається із двох файлів, не є безперервним: один відеофайл триває з 02 годин 02 хвилин до 02 годин 06 хвилин 17.03.2021 року, другий - із 02 години 26 хвилин до 02 години 35 хвилини, що суперечить вимогам Інструкцій про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НРУ від 03 лютого 2016 року № 100. Відео починається вже із спілкування ОСОБА_1 з інспектором поліції і відсутній момент керування транспортним засобом. Згідно з п. 3.5 Інструкції, після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора), все спілкування повинне бути записано безперервно. На відео зафіксовано, як ОСОБА_1 пройшов огляд за допомогою газоаналізатора «Drager» та йому повідомили про результат в 0,66 проміле, з результатом якого, останній не погодився в присутності свідків, про що зазначено в протоколі. ОСОБА_1 , не погодившись з показниками приладу «Драгер», наполягав на повторному огляді на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Крім того, поліцейські під час спілкування у салоні автомобіля, відсторонюють ОСОБА_1 від керування автомобілем, однак, у протоколі відсутні відомості про відсторонення останнього від керування автомобілем. Тобто, зміст запису нагрудної відеокамери працівників поліції свідчить, що ОСОБА_1 не ухилявся від проходження огляду на стан сп`яніння та не затягував час, і відео завершується моментом, коли останньому повідомляють про його відсторонення від керування транспортним засобом. У своїх поясненнях у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 також зазначає, що не згоден із порушенням. Матеріали справи не містять жодних доказів того, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а навпаки, працівники поліції наполягали на тому, щоб він погодився пройти освідування на стан сп`яніння, і оскільки тест виявився позитивний, то вони не вбачають потреби проходити освідування повторно, чим позбавили ОСОБА_1 доказувати свою невинуватість в інкримінованому йому правопорушенні. Таким чином, проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водія здійснено з порушенням вимог законодавства, що в свою чергу, свідчить про те, що результати такого огляду є недійсними у відповідності до ч. 5 ст. 266 КУпАП.

Зокрема, у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, однак, цей факт спростовується відеозаписом, оскільки на ньому відсутній момент керування транспортним засобом. 08 березня 2021 року близько 17 години 00 хвилин, у місті Бровари, по вул. Чорновола, 9, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ 1100217», д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 допустив зіткнення з автомобілем марки «Ford Sierra», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . На прохання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 поліцію не викликав. Розмір завданих пошкоджень автомобіля марки «Ford Sierra» ОСОБА_1 і ОСОБА_2 оцінили в суму 300 доларів США, які ОСОБА_1 зобов`язався сплатити до 10 березня 2021 року, про що свідчить розписка. Вказані кошти ОСОБА_1 до 10 березня 2021 року не знайшов. 17 березня 2021 року, після неодноразових попереджень щодо повернення коштів, ОСОБА_2 , близько 00 години 10 хвилин, під`їхав додому до ОСОБА_1 , де зустрівся з ним на стоянці автомобіля «ЗАЗ 1100217», д/н НОМЕР_1 . Після чого, ОСОБА_2 разом із невідомими для ОСОБА_1 особами відібрали у нього ключі та запропонували йому поїхати поговорити на предмет повернення коштів. За кермо автомобіля «ЗАЗ 1100217», д/н НОМЕР_1 , приблизно о 00 годині 30 хвилин, сів ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 і ще двоє осіб, які постійно вживали пиво, сіли позаду. Двоє осіб, які не були знайомі ОСОБА_1 , близько двох годин застосовували до нього фізичний і моральний тиск, попередили останнього, що починаючи з 00 години 00 хвилин, ОСОБА_1 вже повинен буде віддати 500 доларів США. ОСОБА_1 увесь час телефонував батьку, однак, не міг додзвонитися. 17 березня 2021 року, по вул. Малишка, 3, у місті Києві, близько 01 години 00 хвилин, ОСОБА_2 зупинився з метою придбати пиво. Один з осіб, який сидів поряд із ОСОБА_1 , вийшов з автомобіля та пішов до крамниці. Хвилин через 5-7, до автомобіля під`їхала патрульна поліція. ОСОБА_1 знаходився у цей час разом із ОСОБА_2 та невідомою йому особою біля автомобіля. Коли поліцейські почали рух у сторону перебування його автомобіля, ОСОБА_2 та його товариш, почали швидко рухатись в сторону метро «Дарниця». Поліцейські, побачивши цю ситуацію, підійшли та запитали його, кому належить автомобіль. На задньому сидінні вони побачили пусті банки з-під пива та запитали ОСОБА_1 , хто його вживав і коли. При цьому, поліцейські повідомили, що у ОСОБА_1 є ознаки алкогольного сп`яніння і запропонували йому пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння, або вирішити це іншим чином. ОСОБА_1 повідомив їх, що він не перебував за кермом, однак, його ніхто не слухав. Далі, через 5 хвилин підійшов ОСОБА_2 та двоє осіб, які довго спілкувались з поліцейськими. ОСОБА_1 , перебуваючи в стресовому стані, побоюючись за своє життя, не мав можливості доказати свою невинуватість. Тим більше, що на запису з відеокамери можна почути голос невідомої особи, яка здійснювала на нього психологічний тиск. Як вбачається із відеозапису, ОСОБА_1 не було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. У зв`язку із вищенаведеним, прохала закрити провадженні у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав думку свого захисника та прохав закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього складено безпідставно та незаконно, за кермом автомобіля він не був, наполягав на тому, щоб його оглянув лікар, оскільки не погодився з показником та приладі «Драгер», про що чітко зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення, однак, це було проігноровано працівниками поліції.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що 16 березня 2021 року, майже опівночі, він приїхав до ОСОБА_1 зі своїми товаришами та вони чекали останнього на вулиці, доки він до них вийде. Чекаючи ОСОБА_1 , він спілкувався з товаришами, які, при цьому, вживали пиво, особисто він - не вживав. Далі, приблизно о 00 годині 00 хвилин, до них на вулицю вийшов ОСОБА_1 , з яким вони поговорили та вирішили далі продовжити розмову у автомобілі останнього з приводу ДТП, яка сталася напередодні. Сівши до автомобіля «ЗАЗ 110217», д/н НОМЕР_1 , він сів - за кермо, а ОСОБА_1 з його товаришами - на заднє сидіння, вони вирішили проїхатися. Проїздивши приблизно одну годину, вони зупинилися біля метро «Дарниця» та розмовляли. Далі, до них під`їхали працівники патрульної поліції і він, подумавши, що їх викликав ОСОБА_1 , оскільки в них було певне непорозуміння з приводу ДТП, у зв`язку з тим, що вони, нібито, йому погрожували, вирішив піти. Далі, коли він повернувся до автомобіля, то відносно ОСОБА_1 вже складали протокол про адміністративне правопорушення за ч 1 ст. 130 КУпАП. Зазначив, що ОСОБА_1 17 березня 2021 року, о 01 годині 55 хвилин, не керував автомобілем «ЗАЗ 110217», д/н НОМЕР_1 і алкоголь також не вживав/ а безпосередньо він був за кермом.

Зокрема, у судовому засіданні, за участю ОСОБА_1 , захисника Онопрієнко З.В. та свідка ОСОБА_2 , було переглянуто відеозапис з нагрудної камери поліцейського, що був долучений до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Онопрієнко З.В. та свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Однак, у супереч вимогам ст. 251 КУпАП, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що особа керувала автомобілем, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Крім того, приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), беручи до уваги передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення, виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Зокрема, згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Так, у судовому засіданні ОСОБА_1 , захисником Онопрієнко З.В. та свідком ОСОБА_2 , було надано послідовні та логічні пояснення, викладені вище, що не викликають сумніву щодо їх достовірності, тому суд бере їх до уваги.

Так, згідно п. 2 розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 року № 1026, включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Відповідно до ч. 1 розділу VII вищезазначеної інструкції, під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; 3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції.

Крім того, згідно п. 3.5 Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НРУ від 03 лютого 2016 року №100, після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора), все спілкування повинне бути записано безперервно.

Як вбачається з переглянутого у судовому засіданні відеозапису із нагрудної камери поліцейського, який долучений до матеріали справи, відео не є безперервним, містить два відеофайли, перший відеофайл починається із 02 години 02 хвилини та триває до 02 години 06 хвилин, другий - із 02 години 26 хвилин до 02 години 35 хвилин.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 137812 вбачається, що ОСОБА_1 , 17 березня 2021 року, о 01 годині 55 хвилин, у м. Києві, по вул. А.Малишка, 3, керував автомобілем «ЗАЗ 110217», д/н НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння., однак, цей факт спростовується вищезазначеним відеозаписом, оскільки на ньому відсутній момент керування транспортним засобом та момент його зупинки, а саме відео починається о 02 годині 02 хвилини вже з моменту пропонування інспектором поліції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, що суперечить протоколу та не спростовує пояснення останнього та свідка про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. Зокрема, на відеофайлах взагалі не вбачається вищевказаний транспортний засіб.

Крім того, у судовому засіданні свідком ОСОБА_2 було підтверджено той факт, що 17 березня 2021 року, о 01 годині 55 хвилин, за кермом автомобіля марки «ЗАЗ 110217», д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не був, а був саме він.

Зокрема, відповідно до ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Як вбачається з вищезазначеного відеозапису, ОСОБА_1 , не погодившись з результатами огляду, проведеного на місці з використанням спеціальних технічних засобів, наполягав на проведенні огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, однак, поліцейськими, у порушення вимог ст. 266 КУпАП, останньому в проведенні такого огляду було відмовлено.

Крім того, ОСОБА_1 про обставину незгоди з результатом огляду зазначив і в самому протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно із ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З огляду на викладене вище, суд зазначає, що оскільки діючим Кодексом України про адміністративне правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з невстановленістю достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді, то в даному випадку, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Онопрієнко З.В. та свідка ОСОБА_2 , вивчивши наявні докази в їх сукупності, необхідно провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Так, п. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Крім того, відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Зокрема, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 130, 245, 247, 251-252, 256, 266, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: