Суддя 1-ої інстанції: Вайновський А.М.
Суддя доповідач: Куракова В.В.
Категорія: ч. 1 ст. 172-8 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року м. Маріуполь

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Куракова В.В., за участю ОСОБА_1 , його представника - адвоката Єфімік О.О., прокурора Надежденко С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Єфімік О.О. на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 січня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-8 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., -

УСТАНОВИЛА:

Постановою суду першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , будучи помічником чергового чергової частини Лівобережного ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області 19.12.2019 року в порушення ст. 43 Закону України «Про запобігання корупції» незаконно використав у своїх інтересах інформацію, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових повноважень, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-8 КУпАП.

Так, зі встановлених судом першої інстанції обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення вбачається наступне.

У зв`язку із вступом на службу до органів внутрішніх справ в 2005 році ОСОБА_1 складено присягу працівника органів внутрішніх справ.

В процесі реформування органів внутрішніх справ органи міліції у 2015 році реформовані в органи поліції (Закон України «Про міліцію» 07.11.2015 року втратив чинність у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Наказом начальника ГУ МВС України в Донецькій області № 362 о/с від 06.11.2015 року прапорщика міліції ОСОБА_1 помічника оперативного чергового чергової частини штабу Орджонікідзевського районного відділу Маріупольського міського управління ГУ МВС України в Донецькій області було звільнено у зв`язку з переходом у встановленому порядку на службу в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації (перехід з органу міліції в орган поліції).

На підставі наказу начальника ГУ НП в Донецькій області № 25 о/с від 07.11.2015 р. ОСОБА_1 , який мав спеціальне звання прапорщик міліції, призначено помічником чергового Орджонікідзевського відділення поліції Маріупольського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області, останньому присвоєно спеціальне звання старший сержант поліції.

Згідно наказу начальника ГУ НП в Донецькій області № 423 о/с від 19.12.2016 року старшого сержанта поліції ОСОБА_1 призначено помічником чергового чергової частини Лівобережного відділення поліції Центрального відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 станом на 05.08.2020 року обіймав посаду помічника чергового чергової частини Лівобережного ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області, відповідно до пп. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» був суб`єктом відповідальності за корупційні та пов`язані з корупцією правопорушення, тобто на нього розповсюджувалися вимоги та обмеження, встановлені ст. 43 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Ч. 4 ст. 9 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція може оприлюднювати (поширювати) інформацію з обмеженим доступом лише у випадках та в порядку, визначених законом.

До основних обов`язків поліцейського згідно ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» належить неухильне дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та присяги поліцейського, професійне виконання своїх службових обов`язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва, поважати і не порушувати права і свободи людини, зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала відома поліцейському у зв`язку з виконанням службових обов`язків.

18.12.2019 року о 08-15 год. на абонентський номер старшого сержанта поліції ОСОБА_1 НОМЕР_1 , з абонентського номера НОМЕР_2 зателефонував ОСОБА_2 , з яким він протягом квітня 2013 року - квітня 2015 року разом проходили службу в черговій частині на той час Орджонікідзевського РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області, підтримували дружні позаслужбові стосунки, останній попросив перевірити за наявними обліками поліції автомобіль марки «КІА» чорного кольору з державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_3 , на що поліцейський ОСОБА_1 погодився зробити це наступного дня.

Згідно ст. 25 Закону України «Про Національну поліцію» поліція, для реалізації своїх повноважень, здійснює інформаційно-аналітичну діяльність, в рамках якої формує бази (банки) даних, що входять до єдиної інформаційної системи МВС України.

Відповідно до заявки про надання доступу до Інформаційного порталу Національної поліції України від 09.01.2019 року № 261/105/05-2019, помічнику чергової частини Лівобережного ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області старшому сержанту поліції Переварюсі М.М. було надано доступ до інформаційних підсистем Інформаційного порталу НП України, з якою 14.01.2019 року під особистий підпис був ознайомлений ОСОБА_1 з визначенням ім`я (логіну) та ІР-адреси, а також ознайомлений з вимогами Положення про ITC «Інформаційний портал Національної поліції України». Окрім цього, ОСОБА_1 , отримавши доступ до роботи з ITC «Інформаційний портал Національної поліції України», 09.01.2019 року підписав зобов`язання щодо нерозголошення персональних даних та зобов`язався не розголошувати дані, які йому буде довірено або які стануть йому відомими під час використання інформаційних ресурсів ITC «Інформаційний портал Національної поліції України».

19.12.2019 року о 15-39 год. на абонентський номер поліцейського ОСОБА_1 НОМЕР_1 , з абонентського номера НОМЕР_2 зателефонував ОСОБА_2 , після чого старший сержант поліції ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою м. Маріуполь, пр. Перемоги, буд. 27, будучи обізнаним у відповідних нормативно-правових актах в сфері обігу та захисту інформації, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки та свідомо допускаючи їх настання, попередньо вчинивши активні умисні дії зі збирання інформації та прагнучи задовольнити своє бажання в укріпленні дружніх позаслужбових стосунків, повідомив ОСОБА_2 персональні дані власника легкового автомобілю марки «КІА CARENS» з реєстраційним державним номерним знаком НОМЕР_3 та його адресу реєстрації, тим самим незаконно розголосив у своїх інтересах інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових повноважень.

За вчинення адміністративного правопорушення за вищенаведених обставин постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 січня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-8 КУпАП.

На зазначену постанову представник ОСОБА_1 - адвокат Єфімік О.О. подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що постанова незаконна та підлягає скасуванню. Зазначає, що в матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які докази стосовно того, в яких саме цілях діяв і використав інформацію ОСОБА_1 . Зауважує, що інформація, яку надав ОСОБА_1 не є конфеденційною, або з обмеженим доступом, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-8 КУпАП. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, провадження по справі закрити.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його представника - адвоката Єфімік О.О., які в повному обсязі підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаю, що необхідно поновити строк на апеляційне оскарження, апеляційну скаргу залишити без задоволення за наступних підстав.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що ані ОСОБА_1 , ані його представник не були присутніми під час оголошення оскаржуваної постанови, а копії оскаржуваного рішення отримали лише 03 лютого 2021 року, вважаю за можливе поновити строк на апеляційне оскарження.

Суд першої інстанції прийшов до правильного, обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-8 КУпАП, а також про доведеність його вини у вчинені вказаного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд.

Диспозиція статті 172-8 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність особи, на яку розповсюджується дія Закону України «Про запобігання корупції», за незаконне розголошення або використання в інший спосіб особою у своїх інтересах інформації, яка стала їй відома у зв`язку з виконанням службових повноважень.

Отже, зміст вказаної норми Закону зводиться до того, що об`єктом даного правопорушення є суспільні відносини у сфері державного управління, а також у сфері запобігання та протидії корупції, а предметом правопорушення є інформація, яка стала відома посадовій особі у зв`язку з виконанням нею службових повноважень.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 172-8 КУпАП виражається у незаконному розголошенні або використанні в інший спосіб особою у своїх інтересах інформації, яка стала їй відома у зв`язку з виконанням службових повноважень, а суб`єктивною стороною даного правопорушення, виходячи з прямої вказівки Закону України «Про запобігання корупції», є виключне вчинення такого діяння умисно.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді помічника чергового чергової частини Лівобережного ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області 09.01.2019 року підписав зобов`язання щодо нерозголошення персональних даних та зобов`язався не розголошувати дані, які йому буде довірено або які стануть йому відомими під час використання інформаційних ресурсів ITC «Інформаційний портал Національної поліції України», однак всупереч даному зобов`язанню розголосив стороннім особам інформацію, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням функцій держави, чим порушив приписи ст. 172-8 КУпАП.

Факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-8 КУпАП № -19 від 30.09.2020 року;

- витягом з ЄРДР № 0001744 від 05.08.2020 року щодо несанкційованого використання інформації з обмеженим доступом щодо власника автомобілю марки «КІА CARENS» з реєстраційним державним номерним знаком НОМЕР_3 ;

- ухвалою слідчого судді Донецького апеляційного суду Гєрцика Р.В. про надання дозволу на використання у кримінальному провадженні № 0001744 від 05.08.2020 року результатів проведення негласних (розшукових) дій;

- протоколом проведення негласної слідчої дії у вигляді зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 16.01.2020 року, відповідно до якого 18.12.2019 року о 08-15 год. на абонентський номер старшого сержанта поліції ОСОБА_1 НОМЕР_1 , з абонентського номера НОМЕР_2 зателефонував раніш знайомий - ОСОБА_2 , останній попросив перевірити за наявними обліками поліції автомобіль марки «КІА» чорного кольору з державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_3 , на що поліцейський ОСОБА_1 погодився зробити це наступного дня, крім того, з протоколу вбачається, що наступного дня - 19.12.2019 року о 15-39 год. на абонентський номер поліцейського ОСОБА_1 НОМЕР_1 з абонентського номера НОМЕР_2 зателефонував ОСОБА_2 , якому старший сержант поліції ОСОБА_1 повідомив персональні дані власника легкового автомобілю марки «КІА CARENS» з реєстраційним державним номерним знаком НОМЕР_3 та його адресу реєстрації;

- протоколом огляду Єдиної цифрової відомчої телекомунікаційної мережі МВС України від 17.07.2020 року, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 ідентифікувався у вказаній системі під особистим логіном та паролем поліцейського ОСОБА_3 , та з метою виконання прохання ОСОБА_2 отримав відомості щодо власника транспортного засобу з державним реєстраційним номером НОМЕР_3 ;

- протоколом огляду Журналу роботи користувача ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України», з якого вбачається, що ОСОБА_1 ідентифікувався у вказаній системі під власним, наданим йому для службового користування логіном та з метою виконання прохання раніш знайомого ОСОБА_2 намагався отримати відомості щодо власника транспортного засобу з державним реєстраційним номером НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та НОМЕР_5 .

Дані докази повністю узгоджуються між собою і підстав вважати їх недопустимими суд не вбачає.

Посилання апеляційної скарги відносно того, що інформація, яка повідомлена ОСОБА_1 , не має обмеженого доступу, не приймається судом апеляційної інстанції, адже в силу виконання правопорушником функцій держави, останній наділений правом використання спеціальної системи, доступ до якої надається під згоду щодо нерозголошення відомостей, а отже сама правова природа використання інформаційних ресурсів ITC «Інформаційний портал Національної поліції України» передбачає, що інформація, наявна в даних ресурсах повинна використовуватися виключно в службових цілях, однак ОСОБА_1 допустив розголошення такої інформації, чим порушив ст. 43 Закону України «Про запобігання корупції», оскільки незаконно використав у своїх інтересах інформацію, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових повноважень.

З протоколів проведення НС(Р)Д вбачається, що інформацію, яку отримував ОСОБА_1 , використовуючи своє службове становище, останній передавав стороннім особам з метою укріплення дружніх позаслужбових стосунків з особами, які раніше працювали в правоохоронних органах. Таким чином доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що використання в рамках даної справи про адміністративне правопорушення аналогії права, в порядку ст. 90 КПК України можливе, однак надаючи правову оцінку суміжностям встановлених правових висновків в оскаржуваній постанові та постанові Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 січня 2021 року, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що рішення районного суду не може бути приюдицією для даної справи, а суд повинен розглядати докази безпосередньо.

Посилання сторони захисту відносно того, що в рамках іншої справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було виправдано за таких самих обставин є безпідставними, адже в рамках судової справи № 264/6542/20 наявні в справі докази не містили належність телефонного номеру особі, якій ОСОБА_1 передавав відомості, однак в даній справі в ході документування телефонних розмов (проведення НС(Р)Д) було визначено особу, якій ОСОБА_1 передавав відомості.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Враховуючи, що докази, наявні в даній справі про адміністративне правопорушення були зібрані в порядку КПК України, а вже потім, за результатами досудового розслідування копії даних доказів були спрямовані до відповідного органу, уповноваженого на складання матеріалів про адміністративні правопорушення щодо працівників полції, докази відповідають положенням ст.ст. 85, 86 КПК України, засвідчені у встановленому Законом порядку, тому можуть викорситовуватись як докази в розумінні ст. 251 КУпАП. В зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині безпідставні.

Так само безпідставними є посилання сторони захисту на необхідність закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, адже дане стягнення було накладено судом першої інстанції в межах строку, передченого КУпАП для притягнення до адмністративної відповідальності.

Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 43 Закону України «Про запобігання корупції», оскільки незаконно використав у своїх інтересах інформацію, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових повноважень, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-8 КУпАП.

Таким чином, постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог та скасування або зміни постанови районного суду немає.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити представнику ОСОБА_1 - адвокату Єфімік О.О. строк на апеляційне оскарження постанови Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 січня 2021 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-8 КУпАП.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Єфімік О.О. залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 січня 2021 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-8 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: