Єдиний унікальний номер 341/482/21
Номер провадження 3/341/418/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року місто Галич

Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Мергель М. Р. розглянув справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: с. Нижня Липиця, Рогатинського району Івано-Франківської області.

встановив:

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 13.03.2021 № 233540 ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від огляду за наступних обставин, викладених у протоколі.

13.03.2021 о 20 годин 30 хвилин у місті Бурштині по вулиці Шевченка, 1, керував автомобілем «Ауді», н. з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2. 5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Микитчин П. С. пояснив, що дійсно 13.03.2021 близько 20 години 30 хвилин ОСОБА_1 знаходився у м. Бурштині Івано-Франківської області. У цей час до нього під`їхали працівники поліції та повідомили, що він нібито рухався автомобілем та вживав алкогольні напої, на що особа відповіла, що автомобілем не керував, оскільки указаний транспорт припаркований на обочині без включеного двигуна. Поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти тест на огляд алкогольного сп`яніння, на що той відмовився, оскільки не керував транспортним засобом. Після цього на ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Надаючи правову оцінку наявним у справі матеріалам і поясненням представника особи, суддя виходить з такого.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Таким чином, згідно з Конституцією України та рішеннями Європейського суду з прав людини винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумними сумнівами. Усі сумніви тлумачаться на користь правопорушника. Таким чином, суд зобов`язаний дослідити усі докази з точки зору їх допустимості і достовірності.

Чинний КУпАП не визначає поняття допустимості доказів, проте відповідно до статті 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Таким чином, отримані з порушенням установленого порядку докази не можуть бути покладені в основу судового рішення за результатами розгляду справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог п. 2. 5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Отже, обов`язковою умовою накладення стягнення є факт відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння тта керування нею автомобілем.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова судді згідно з ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З оглянутих у судовому засіданні відеозаписів з відеореєстратора службового автомобіля поліцейських та нагрудної камери працівників патрульної поліції вбачається, що особу не було зупинено, указаний автомобіль був припаркований на обочині без включення двигуна. Як пояснив ОСОБА_1 без присутності свідків, відмовляється проходити огляд на факт виявлення алкогольного сп`яніння, оскільки не керував транспортним засобом. Будь-які свідки на відео відсутні.

У статті 35 Закону України «Про національну поліцію» визначено перелік підстав для зупинки транспортного засобу, зокрема, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, а саме, особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно з п. 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Однак, у судовому засіданні відповідно до пояснень представника ОСОБА_1 та оглянутого відеозапису з відеореєстратора службового автомобіля поліцейських та нагрудної камери працівників патрульної поліції встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення щодо особи, за ч. 1 ст. 130 КУпАП працівниками поліції складався з порушенням вимог інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, оскільки відсутні будь-які докази керування ОСОБА_1 автомобілем, що той і заперечує.

Суддя, дослідивши наявні матеріали справи не встановив доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а тому це виключає кваліфікацію його діянь за ч. 1 ст. 130 КУпАП в частині відмови від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Оцінивши усі наявні у справі матеріали, заслухавши пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності доходжу висновку про те, що наявність у діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, не доведено належними та допустимими доказами з огляду на таке.

Наявні у справі відеозаписи не містять доказів зупинення транспортного засобу, який належить ОСОБА_1 . З відеозапису чітко чути розмову ОСОБА_1 та поліцейських, яким він стверджує, що не керував транспортним засобом та відмовляється від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння. Також, з відеозапису не видно, щоб на місці біля автомобіля знаходились свідки, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини що мають значення для вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

При цьому, суддя повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту, зокрема поясненням такої особи.

Досліджуючи всі наявні докази, суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеня підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Оцінка вказаних доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Суд не може перебирати на себе функції обвинувачення та вчиняти процесуальні дії, які за законом покладено на відповідну уповноважену особу, яка висуває обвинувачення, складаючи протокол про адміністративне правопорушення.

Так, аналізуючи всі дані в сукупності і взаємозв`язку, у тому числі враховуючи відсутність доказів керування транспортним засобом, який був припаркований на обочині, відсутність на відео свідків, вважаю, що протокол і додатки, а саме пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , є недопустими доказами у цій справі, оскільки оформленні з порушенням вимог законодавства, так як указані свідки не були залученні поліцейськими у встановленому порядку.

Разом з тим, як підтверджується матеріалами справи та відеофіксацією, ОСОБА_1 заперечував факт керування транспортного засобу, вказував поліцейським, що автомобіль просто припаркований на обочині і він не керував.

Так, відповідно до Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч. 3 ст. 62).

Таким чином, у справі про адміністративне правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно закрити за відсутністю доказів наявності у діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 130, 247, 266, 283, 284, 285 КУпАП, суддя

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Галицький районний суд Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

СуддяМ. Р. Мергель