Справа № 307/966/21
Провадження № 3/307/538/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2021 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Бобрушко В.І., з участю захисника Бодня В.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, вчинене:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцем АДРЕСА_1 , України, громадянином України, передбачене

ст. 122-2 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне від 13 березня 2021 року серії ДПР18 №088204 ОСОБА_1 , 08.03.2021 року, о 23 год. 55 хв., в с.Бедевля по вул.. Головній, керуючи автомобілем марки «Land Rover», державний номерний знак НОМЕР_1 , на проблискові маячки та звукові сигнали не зупинявся, після чого зник у невідомому напрямку, чим порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 122-2 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання водіями транспортних засобів, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та/або вантажів, вимог уповноважених посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, про зупинку транспортного засобу.

Згідно п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №088204 від 13 березня 2021 року відносно ОСОБА_1 , зміст протоколу викладений про обставини події, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, тобто невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначено, що правопорушник вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст.122-2 КУпАП, що передбачає відповідальність за невиконання водіями транспортних засобів, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та/або вантажів, вимог уповноважених посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, про зупинку транспортного засобу, при цьому матеріали справи про адміністративне правопорушення взагалі не містять даних та доказів, що водій ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів та/або вантажів.

За таких обставин, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122-2 КУпАП складено з порушенням вимог ст.256 КУпАП та вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015р. №1395 (із змінами та доповненнями), оскільки невірно вказана кваліфікація дій правопорушника, а саме без зазначення вірної частини статті, за якою правопорушник повинен нести відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Тобто, складання протоколу про адміністративне правопорушення з порушеннями, які суд не має можливості усунути самостійно, унеможливлює об`єктивний розгляд справи та ставить під сумнів зазначене в протоколі.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об"єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно положень ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи наведене, та те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, крім протоколу про адміністративне правопорушення, в якому узагальнено викладено суть правопорушення і не зазначено конкретні протиправні дії з боку ОСОБА_1 , іншими матеріалами справи не доведена, перекваліфікація дій ОСОБА_1 на іншу частину чи статтю Кодексом про адміністративне правопорушення не передбачено, вважаю, що в діях ОСОБА_1 при наведених обставинах відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122-2 КУпАП, а тому провадження в даній справі слід закрити.

Тому, керуючись ст.ст. 247 ч.1, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В Л Я Ю:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122-2 ч.2 КУпАП України закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 ч.2 КУпАП.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Тячівського

районного суду: Бобрушко В.І.