САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/181/21
Провадження №3/726/174/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2021 м. Чернівці

Суддя Садгірського районного суду м. Чернівці Мілінчук С. В. розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України,

ВСТАНОВИВ :

До Садгірського районного суду м. Чернівці надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення ним правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Так у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 027761 від 23.01.2021 року вказано, що 23.01.2021 року близько 00 години 23 хвилин, у м Чернівці по вул Демократичній, 1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 у судовому засіданні не визнав себе винуватим, зазначивши, що він дійсно відмовився пройти огляд для визначення стану сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», оскільки його обурило незаконне зупинення транспортного засобу та викликало недовіру до останніх. Крім того, інспектори патрульної поліції не пропонували пройти йому огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, проте він не знав про таке право на той час.

Відповідно до ст. 245 КУпАП вказує, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У п 24. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено про необхідність звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Згідно ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 2.5. ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

До матеріалів справи додано відеозаписи з нагрудного відео реєстратора працівників поліції із якого вбачається, що працівниками поліції було виявлено автомобіль «Тойота Авенсіс», д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по автодорозі. Виявивши вказаний автомобіль, працівники поліції почали рух за ним, та наздогнали його по вул Демократичній, 1. В цей час автомобіль «Тойота Авенсіс» здійснив зупинку та із переднього лівого місця (місця водія) вийшов ОСОБА_1 . Таким чином, можна констатувати, що саме він здійснював керування транспортним засобом.

Разом із тим, дослідивши відеозапис, судом не може бути встановлено порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху та підстав для зупинки його транспортного засобу. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження підстав для зупинки автомобілю «Тойота Авенсіс» під керуванням ОСОБА_1 чи притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху. Натомість до матеріалів справи додано постанову про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 по вул Університетській, 4, яка не має жодного стосунку до справи, стосовно вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається із дослідженого відеозапису, після зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 вийшов із автомобіля та поцікавився у полісмена чому його зупинили. У відповідь, працівник поліції сказав «Як чому? Добрий вечір, знову ви». На повторне запитання про причину зупинки, ОСОБА_1 було повідомлено, що його зупинено на підставі п. 3 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію». На прохання роз`яснити таку причину зупинки, йому повідомлено, що якщо він не знає такої причини, то може почитати. В подальшому, ОСОБА_1 вказано, що його зупинено у зв`язку з підозрою у вчиненні адміністративного правопорушення, про що є відповідне звернення до поліції.

В ході розмови, працівники поліції зазначали, що у них є відомості про те, що на ОСОБА_1 неодноразово було складено протоколи за ч. 1 ст 130 КУпАП, але кожного разу був звільнений від відповідальності та у зв`язку із цим, у них є підозри того, що ОСОБА_1 керує транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 вказував, що працівники поліції не можуть безпідставно зупиняти його транспортний засіб кожного разу та вимагати проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, на що полісмен відповів «ми не можемо так робити, але я пропоную перевітири вас на марихуану».

У подальшому, стверджуючи про незаконність дій працівників поліції, ОСОБА_1 вказав, що не бажає проходити будь-які огляди. Після цього, працівником поліції було залучено до проведення огляду одного свідка, та запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Останній висловив здивування, оскільки перед цим його звинувачували у тому, що він, начеб то, керував автомобілем у стані наркотичного сп`яніння. На це працівник поліції вказав, що він бачить, що ОСОБА_1 вживав алкогольні напої. В подальшому, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у присутності двох свідків.

Оцінюючи дії працівників поліції, варто вказати про наступне.

Європейським судом з прав людини, у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», сформульована доктрина «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree).

Відповідно до цієї доктрини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж («Гефген проти Німеччини»). На думку ЄСПЛ, надається оцінка допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно.

У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення.

У рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро протии Португалії», «Шабельник проти України» ЄСПЛ застосував різновид доктрини «плодів отруйного дерева», яка полягає в тому, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не були б отримано, якби не було отримано перших. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.

У справі №664/506/16-к ККС констатував стосовно визнання доказу недопустимим за правилом «плодів отруйного дерева», що у рішенні суду має бути чітко доведено похідний характер інформації, яка стала фактичною підставою для проведення відповідної слідчої (розшукової) дії, від дій, якими були істотно порушені певні процедури, а як наслідок і право людини.

У ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» наведений вичерпний перелік підстав для зупинки транспортного засобу. Частиною 3 статті 35 вказаного закону зазначено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Згідно позиції КАС ВС, викладеній у постанові від 15.03.2019 за № 686/11314/17 (К/9901/15541/18) зазначається, що оскільки були відсутні підстави для зупинки транспортного засобу вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів в тому числі реєстраційного документу на транспортний засіб, посвідчення водія, або проведення будь-яких інших дій стосовно водія є неправомірними.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_1 було зупинено без будь-яких правових підстав та виключно із тих причин, що раніше стосовно нього складались протоколи за ч. 1 ст. 130 КУпАП. У працівників поліції, у момент керування ОСОБА_1 транспортним засобом, не існувало жодних причин вважати про його причетність до вчинення адміністративного правопорушення. Натомість, за логікою інспектора поліції ОСОБА_3 , якщо йому відомо, що у минулому особа відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння, про що було складено протокол, значить така особа потенційно та постійно, під час керування транспортним засобом, може перебувати у стані сп`яніння, а тому існують підстави вважати, що вона вчиняє правопорушення. За таких умов, особа може бути зупинена у будь-який час та у будь-якому місці без будь-яких інших на те підстав та змушена на вимогу працівника поліції проходити огляд на стан сп`яніння, навіть без виявлених у неї ознак такого сп`яніння. Такий підхід працівників поліції є неприпустимо свавільним та може мати наслідком порушення прав як ОСОБА_1 так і інших громадян.

Окрім того, згідно п. 2 розділу І наказу № 1452/735 від 09.11.2015 року Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров`я "Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. У п. 3 та 4 Наказу визначені ознаки алкогольного та наркотичного сп`яніння.

Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Як вбачається із дослідженого відеозапису, працівниками поліції було обвинувачено ОСОБА_1 у керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. В подальшому ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на визначення перебування у стані алкогольного сп`яніння. Разом із тим, жодного разу ОСОБА_1 не вказано про наявні у нього ознаки алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Крім того, суд не бачить на відео будь-яких ознак алкогольного чи наркотичного спяніння у ОСОБА_1 .

Таким чином, зупинення транспортного засобу за відсутності на те будь-яких законних підстав, а також невиконання вимог інструкції, тягне за собою незаконність проведення усіх подальших процесуальних дій.

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Приймаючи рішення, суду необхідно керуватись п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

За умов невиконання посадовою особою УПП в Чернівецькій області вимог нормативних актів, що регулюють провадження у справах, щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності, враховуючи, що невиконання вказаних приписів тягне за собою недійсність проведеного огляду вважаю за необхідне провадження у справі закрити.

Керуючись ст. 63 Конституції України, ст. 7, ч. 1 ст. 130, 245, 247, 278, 280, 251-252, 256, КпАП України,

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за скоєння правопорушень передбачених ч. 1 ст. 130 КпАП України закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова судді може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Садгірський районний суд м. Чернівці протягом 10-ти діб з дня її винесення.

СуддяС. В. Мілінчук