КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1 , та його захисника Ільїнова Р.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 11 грудня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 11.12.2020 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови, 12.10.2020 року приблизно о 15 год. 40 хв., на просп. Соборності, 30 у м. Києві ОСОБА_1 керував автомобілем «Isuzu» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, який від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я «Соціотерапія» відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 11.12.2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та закрити щодо нього провадження в справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на недотримання судом першої інстанції вимог ст.ст. 245, 251, 256, 280 КУпАП та положень викладених у Постановах Пленуму Верховного Суду України №11 від 11.06.2004 року та №14 від 23.12.2005 року, оскільки під час розгляду даної справи суд не повно і не об`єктивно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не дослідив і не дав належної оцінки наявним у справі доказам та, задовольняючи його клопотання про виклик свідків та працівників поліції для їх допиту в судовому засіданні, не вислухав пояснення цих осіб та прийняв рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам.

При цьому апелянт зазначає, що він був повністю тверезий під час керування транспортним засобом та вважає, що працівники поліції діяли упереджено по відношенню до нього, «за замовленням» конкуруючого підприємства, яке намагається рейдерським способом заволодіти ТОВ «Міак Сервіс», де він працює на посаді водія. Після його зупинки поліцейський спочатку висловив підозру, що начебто у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, однак коли він пройшов тест на «Драгері», поліцейський почав стверджувати про наявність у нього вже ознак наркотичного сп`яніння та висунув вимогу проїхати на огляд до медичного закладу, на що він відмовився, оскільки перевозив у рефрижераторі швидкопсувні продукти, а тому не міг залишити автомобіль, однак незважаючи на його пояснення, працівники поліції склали стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апелянт також вказує, що складений стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення від 21.09.2020 року не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки викладена в ньому суть правопорушення, не відповідає фактичним обставинам справ, що підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_2 в суді першої інстанції, в частині пропонування йому ( ОСОБА_1 ) пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу.

Крім того звертає увагу, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення свідки були відсутні, а після оформлення стосовно нього адміністративних матеріалів, поліцейські не відстороняли його від керування транспортним засобом і він поїхав далі за своїм маршрутом, що в сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАПта порушення ним процедури проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»(затвердженої спільним наказом МОЗ МВС України №1452/735 від 09.11.2015).

Отже, апелянт вважає, що матеріали даної справи не містять переконливих, належних і допустимих доказів його винуватості у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та апеляційні доводи, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , з огляду на наступне.

Так, перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчинення правопорушення та прийняв рішення, зміст якого відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні ним п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованою та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №032649 від 21.09.2020 року (а.с. 1) складеним стосовно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що останній керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння (неприродна блідість обличчя, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці), при цьому пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; письмовими поясненнями цих свідків, які засвідчили відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі (а.с. 4); поясненнями ОСОБА_1 у складеному стосовно нього протоколі, який вказав, що відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки не може залишити автомобіль на місці зупинки; розпискою гр. ОСОБА_4 , який зобов`язався доставити автомобіль «Isuzu» д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: м. Київ, просп. Науки, 24 та не допускати ОСОБА_1 до керування вказаним транспортним засобом (а.с. 2), що підтверджує факт його відсторонення від керування транспортним засобом, а також даними відеозапису з нагрудного відеореєстратора працівника поліції (а.с. 6), які повністю підтверджують обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Судом першої інстанції належним чином були досліджені дані, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, яким дана належна правова оцінка, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 своєї вини, який в судовому засіданні апеляційного суду зазначав, що взагалі не вживає наркотичні засоби, що також підтверджується Висновком КМНКЛ «Соціотерапія» №006204 від 29.10.2020 року за результатами його огляду на стан сп`яніння, а також вказував, що працівники поліції систематично зупиняють його та інших водіїв ТОВ «Міак Сервіс» і безпідставно виносять постанови за начебто порушення правил дорожнього руху та складають протоколи, в тому числі за керування транспортним засобом з ознаками алкогольного або наркотичного сп`яніння, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП повністю підтверджується сукупністю наявних в матеріалах справи доказів, які об`єктивно узгоджуються між собою і з достатньою повнотою підтверджують факт порушення останнім вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, який відмовився на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога.

Як вбачається з наявного у справі відеозапису з нагрудної камери поліцейського (а.с. 6), останній в присутності двох свідків неодноразово пропонував водію ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога, посилаючись на наявність у нього ознак такого стану, однак ОСОБА_1 від проходження такого огляду відмовився, що засвідчили вказані свідки у письмових поясненнях.

Тобто, дані вказаного відеозапису повністю підтверджують обставини зазначені поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та викладені в оскаржуваній постанові від 11.12.2020 року і спростовують доводи апелянта про порушення працівниками поліції процедури проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП та вищезазначеною Інструкцією через відсутність свідків під час його відмови від проходження огляду та складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційні твердження ОСОБА_1 про те, що він не вживає наркотичних засобів і під час його зупинки працівниками поліції перебував у тверезому стані, а також його посилання на Висновок КМНКЛ «Соціотерапія» №006204 від 29.10.2020 року, згідно якого у нього не виявлено жодних ознак сп`яніння, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 був складений не за керування ним транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а саме за порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху України, тобто за відмову водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, слід зазначити, що за приписами пункту 12 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затвердженої спільним наказом МОЗ та МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4, розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, згідно з вимогами вказаної Інструкції, огляд водія на стан наркотичного сп`яніння проводиться виключно в закладі охорони здоров`я і не може бути проведений поліцейським на місці зупинки транспортного засобу.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що після оформлення стосовно нього адміністративних матеріалів, поліцейські не відстороняли його від керування транспортним засобом і він поїхав далі за своїм маршрутом, що на думку апелянта, свідчить про невідповідність дій працівників поліції з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП, апеляційний суд також вважає безпідставними, оскільки такі доводи повністю спростовуються даними розписки гр. ОСОБА_4 від 21.09.2020 року (а.с. 2), згідно якої останній зобов`язався доставити автомобіль «Isuzu» д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: м. Київ, просп. Науки, 24 та не допускати ОСОБА_1 до керування вказаним транспортним засобом.

Також, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим клопотання ОСОБА_1 та його захисника про виклик в судове засідання свідків та працівників поліції, і не вбачає підстав для їх виклику, оскільки дії працівників поліції зафіксовані на відеозаписі з нагрудної камери поліцейських, що міститься в матеріалах справи (а.с. 6), на якому чітко видно двох свідків, які у своїх письмових поясненнях (а.с. 4) засвідчили відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.

Інших доводів, які б свідчили про незаконність оскаржуваного рішення та спростовували його висновки апелянтом не наведено, а його посилання на те, що працівники поліції діяли стосовно нього упереджено, які систематично зупиняють його та інших водіїв ТОВ «Міак Сервіс» та з надуманих підстав складають адміністративні матеріали, «за замовленням» конкуруючого підприємства, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки ці обставини не є предметом перевірки апеляційним судом при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення, і в разі, якщо ОСОБА_1 вважає незаконними дії працівників поліції, він не позбавлений можливості оскаржити ці дії в іншому виді судочинства.

За викладеним, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього руху України та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому постанова судді Дніпровського районного суду м. Києва від 11.12.2020 року стосовно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування та закриття провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 11 грудня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - без зміни.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду І.М. Сілкова

Справа: №755/14569/20; Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Провадження: №33/824/1227/2021

Головуючий у І інстанції: Бірса О.В.

Головуючий в апеляційній інстанції: Сілкова І.М.