П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 936/148/21

Провадження № 3/936/84/2021

01 квітня 2021 року смт.Воловець

Суддя Воловецького районного суду Закарпатської області Павлюк С.С., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.3 ст. 41 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Працівниками упраління Держпраці у Закарпатській області складено протокол №ЗК39/291/АВ/П/ПТ про адміністративне правопорушення про те, що гр. ОСОБА_1 , здійснюючи підприємницьку діяльність з перевезення громадян, пасажирським наземним транспортом міського та приміського сполучення, допустив порушення вимог законодавства про працю, а саме: здійснив допуск працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до виконання робіт з медичного обстеження водіїв перед виїздом на лінію та передрейсовий контроль технічного стану транспортних засобів без оформлення трудових договорів, що було виявлено 08.02.2021 р. в ході проведення інспекційного відвідування ОСОБА_1 за період з 2020 року з надання послуг, чим порушив вимоги ч. 1, ч.3 ст. 24 КЗпП України, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст. 41 КУпАП. Інспеційним відвідуванням встановлено, що

ОСОБА_1 в суді свою вину заперечив та пояснив, що працівники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 працювали на підставі цивільно-правових угод, а відтак, у нього не виникало обов`язку щодо оформлення з ними трудових договорів. Правовідносини між ним та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 були цивільно-правовими, а не трудовими.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вивчиши матеріли справи, вважаю, що у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 41 КУпАП слід відмовити виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 3 ст 41 КУпАП, особа підлягає відповідальності за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

Відповідно доположень ст. 21 КЗпП України трудовий договір - угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ст. 23 КЗпП України, трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Цивільно-правовий договір це угода між сторонами: громадянином і організацією (підприємством, тощо) на виконання першим певної роботи (а саме: договір підряду, договір про надання послуг тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Враховуючи положення вказаних норм КЗпП України та ЦК України основною ознакою, яка відрізняє трудові відносини від цивільно-правових, є те, що трудове законодавство регулює процес трудової діяльності, її організації, а за цивільно-правовим договором метою є отримання певного матеріального результату. Виконавець за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує та виконує свою роботу.

З метою виконання замовлених для підприємця робіт, 27.03.2018 року між фізичною особою ОСОБА_4 (виконавець) та ФОП ОСОБА_1 (замовник) було укладено цивільно-правовий договір про надання послуг №01/03, згідно п. 1.1. якого, виконавець зобов`язується надати послуги по забезпеченню замовника передрейсовим контролем технічного стану транспортних засобів.

Також, 03.01.2012 року між фізичною особою ОСОБА_3 (виконавець) та ФОП ОСОБА_1 (замовник) було укладено цивільно-правовий договір, згідно п. 1.1. якого, виконавець зобов`язується надати послуги по забезпеченню замовника медичним контролем водіїв автобусів.

Крім копій цивільно-правових договорів також надані копії акту прийому-передачі послуг по договорам про виконання робіт в період з 01.12.2020 р. по 31.12.2020 р., якими обумовлювалися обсяг роботи та вартість послуг виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Основною ознакою, що відрізняє підрядні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Підрядник, який працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

Трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється.

Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт. Предметом трудових договорів є результат праці, який підлягає вимірюванню у конкретних фізичних величинах, а не процес роботи.

Таким чином, предметом вказаних договорів про надання послуг є виконання працівниками певного визначеного обсягу роботи, за наслідками виконання якої замовник зобов`язувався оплатити виконавцям виконану ними роботу, тобто, предметом є кінцевий результат, а не процес праці. Метою цього договору є отримання певного матеріального результату. За цими договорами працівники не підпорядковувалися правилам внутрішнього трудового розпорядку, вони самі організовували свою роботу і виконували її на власний ризик, трудові функції виконували разово, так як після закінчення виконання визначеного вказаними договорами завдання, трудова діяльність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з ОСОБА_1 припинилася.

Будучи допитаним в якості свідка ОСОБА_2 пояснив, що добровільно та без будь-якого примусу підписав цивільно-правовий договір, усвідомлюючи його правову природу та те, що після підписання такого договору не вступає з ФОП ОСОБА_5 у трудові відносини, а фактично, зобов`язується виконати певну роботу. На даний час такі відносини припинені.

Таким чином, у приватного підприємця ОСОБА_1 не виникало обов`язку щодо оформлення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 трудових договорів, а тому, висновки посадової особи упраління Держпраці у Закарпатській області про порушення вимог ст. 24 КЗпП України є передчасними.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає обов`язковому закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

З наведених міркувань та керуючись ст.ст.41, 247, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 41 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Павлюк С.С.