Справа № 739/113/21 Головуючий у 1 інстанції Іващенко А.І.
Провадження № 33/4823/132/21
Категорія - ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2021 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд - суддя Антипець В. М.,

з участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , його захисника адвоката Костюченка В. К.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові в режимі відео конференції з Новгоро-Сіверським районним судом Чернігівської області апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Костюченка В. К. на постанову Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 18 лютого 2021 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Новгород-Сіверський Чернігівської області, зареєстрований по АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 , громадянин України, з професійно-технічною освітою, безробітний, одружений, який має трьох неповнолітніх дітей, притягувався до адміністративної відповідальності 12 грудня 2020 року за ч. 1 ст. 178 КУпАП та 11 січня 2021 року за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП з накладенням стягнення у виді семи діб арешту.

Стягнуто з ОСОБА_1 454 грн. судового збору.

Як установив суд, 19 січня 2021 року о 14 годині, перебуваючи за місцем свого проживання у будинку по АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 по відношенню до свого пасинка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив насильство в сім`ї психологічного та фізичного характеру, висловлювався брутальною лайкою на адресу ОСОБА_2 , смикав його за светр, плював у нього та розбив мобільний телефон, чим завдав неповнолітньому моральних страждань.

В апеляційній скарзі захисник адвокат Костюк В. К. просить постанову суду скасувати, закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 через відсутність події адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП через те, що у судовому рішенні не розкриті ні обставини, ні суть адміністративного правопорушення, не зазначено у чому полягав психологічний або фізичний характер ймовірного насильства.

Мотивує тим, що розгляд справи фактично відбувся за відсутності ОСОБА_1 , який у судовому засіданні скористався своїм правом та заявив клопотання про допит свідка, яка прибула з ним до суду, що обурило суд. Головуючий відмовив у допиті свідка та вказав на те, що за суперечки з суддею ОСОБА_1 отримав п`ятнадцять діб. Вважаючи, що на цьому розгляд справи завершений, його підзахисний залишив зал судового засідання.

Звертає увагу на те, що з постанови суду неможливо встановити, до якого з видів насильств відноситься смикання ОСОБА_2 за светр, та чи взагалі заборонено законодавством смикання пасинка за светр та чи могла ця дія негативно відобразитись на його психологічному здоров`ї.

У разі, якщо ОСОБА_1 плював у бік ОСОБА_2 , то у постанові суду не зазначено до якого виду насильства віднесена вказана дія, куди саме відбувалось плювання, на самого неповнолітнього, на його взуття чи просто в його бік. З постанови суду не зрозуміло, що слід розуміти під «брутальною лайкою», чи то були погрози, образи залякування, висловлені в нецензурній формі, чи могли ці образи завдати шкоду психологічному чи фізичному здоров`ю дитини, в тому числі і через тонку душевну організацію підлітка, який раніше не чув подібних слів.

Не можливо встановити, до якого з видів насильства відноситься розбиття мобільного телефону, не встановлено, що це був за телефон, кому він належить та у який спосіб він розбився та за яких обставин.

За відсутності аналізу зібраних доказів, встановлення фактичних обставин, рішення суду про призначення стягнення у виді семи діб арешту є необґрунтованим.

На переконання сторони захисту, подібний розгляд справи є недопустимим, адже суд має не лише зазначити, що рішення ухвалене на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, навіть не зазначаючи цих обставин, але перш за все реально робити це в ході судового розгляду, а сам судовий розгляд проводити у відповідності до визначеної процедури та сприяти реалізації особою, яка притягується до відповідальності, гарантованих їй прав.

Під час апеляційного розгляду захисник адвокат Костюченко В. К. та ОСОБА_1 підтримали апеляційну скаргу про скасування рішення суду і закриття провадження через відсутність події правопорушення, обставини якої не встановлені судом та не доведені належними і допустимими доказами.

ОСОБА_1 , відповідаючи на питання в апеляційному суді пояснював, що по відношенню до пасинка ОСОБА_2 насильства не вчиняв. Навпаки, саме неповнолітній ОСОБА_3 , якому виповнилося 14 років, висловлюється нецензурною лайкою в бік матері, відмовляється навчатися та погрожує, що саме матір буде нести відповідальність за те, що він не вчиться. 19 січня 2021 року він тільки відштовхнув сина від матері, яку той штовхав та ображав. Молодших дітей ОСОБА_4 також ображає та штовхає. Телефон хлопець сам розбив, щоб купили йому новий, оскільки у старому зіпсувалася батарея, про що потім зізнався старшому із дітей. 11 січня 2021 року ОСОБА_3 записував на мобільний телефон непомітно його та дружину, він просив показати запис, на що хлопець кинув телефон. 19 січня 2021 року він став захищати дружину, яку ОСОБА_3 трохи не побив, на що пасинок узяв відро води та вилив на нього, після чого палкою на подвір"ї стукав по ватомобілю. Саме ОСОБА_4 відверто знущається над молодшими дітьми, відчуває безкарність, маніпулює працівниками соціальних служб.

Свідок ОСОБА_5 в апеляційному суді пояснювала, що її син ОСОБА_4 , у перехідному віці може два тижні не митися, навчатися не бажає, за собою не прибирає, на зауваження батьків прибрати за собою погрожує зверненням до соціальних служб. Молодших дітей ображає, ставить підніжки, щоб падали, не може спілкуватися без конфлікту та образ. Її чоловік дійсно не плював і не висловлювався брутально на адресу ОСОБА_3 , який на її прохання схаменутися обізвав її та трохи не побив, через що за неї вступився чоловік, на якого її син ОСОБА_3 вилив відро води та побіг на вулицю, де палкою стукав по автомобілю. Соціальні служби, турбуючись про права дитини, не звертають увагу, як дитина усім сіла на голову.

Заслухавши особу, яка притягнута до адміністративної відповідальності, його захисника допитавши свідка, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Диспозицією частини 2 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, вчиненого особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і , вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.

Відповідно до положень п. п. 4, 14, 17 ч.1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру;

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи фактичне настання фізичної або психологічної шкоди.

Таким чином, самі по собі нецензурні, брутальні висловлювання не утворюють домашнього насильства та складу адміністративного правопорушення, тільки у тому випадку, коли вони спрямовані на обмеження волевиявлення особи, або якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 561121 від 27 січня 2021 року убачається, що 19 січня 2021 року о 14 годині гр. ОСОБА_1 за місцем свого проживання, а саме в АДРЕСА_2 , вчинив відносно свого пасинка гр. ОСОБА_2 домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, а саме ображав нецензурною лайкою гр. ОСОБА_2 , смикав за светр і плював в нього, внаслідок чого могла бути завдана шкода його фізичному та психологічному здоров`ю. (а.с.2).

Частиною 2 ст. 254 КУпАП визначено, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

З наявних матеріалів убачається, що начальник служби у справах дітей Новгород-Сіверської міської ради звернувся з листом до т.в.о. начальника Новгород-Сіверського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області про те, що до них звернувся ОСОБА_2 , 2007 року народження, із заявою про те,що його вітчим ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння порвав на ньому светр та розбив телефон, по якому неповнолітній дистанційно навчається (а.с.3).

Дане повідомлення було отримано відділом поліції 21 січня 2021 року, але на порушення вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП учасники подій були опитані лише 27 січня 2021 року, а протокол про адміністративне правопорушення, вчинене 19 січня 2021 року,складений через 8 днів після подій.

З постанови суду не убачається, на підставі яких доказів суд зробив висновки про винуватість, адже ні неповнолітній потерпілий, ні інші особи, у судовому засіданні не допитувалися.

З пояснень неповнолітнього ОСОБА_2 від 27 січня 2021 року убачається, що 19 січня 2021 року він перебував вдома, мати та вітчим зранку святкували ОСОБА_6 та вживали алкогольні напої. Приблизно в обідній час, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_1 почав ображати його нецензурними словами, його це обурило і він почав відповідати кривднику, що розізлило вітчима і він почав замахуватись в йог бік, схопив за светр та плюнув на нього.

11 січня 2021 року, коли вітчим вживав алкогольні напої, перебуваючи вдома, то він сидів в мобільному телефоні в соціальних мережах, а ОСОБА_1 подумав, що він його записує на диктофон, підбіг до нього, при цьому висловлювався нецензурними словами та стиснув в його руках мобільний телефон, від чого телефон тріснув. Після цього розвернувся та пішов. (а.с.4)

Такі пояснення потерпілого суперечать обставинам, встановленим судом. Тим більше, з пояснень ОСОБА_2 убачається, що телефон був роздавлений 11 січня 2021 року, а не 19 січня 2021 року.

З пояснень ОСОБА_1 убачається, що його пасинок ОСОБА_2 відмовляється виконувати будь-яку домашню роботу, не бажає вчитися,при цьому нецензурно висловлюється, в тому числі і у бік матері, штовхає її, погрожує, що саме вона буде нести покарання за те, що він не навчається та має неохайний вигляд. Хлопець навчається в школі-інтернаті, а на вихідні та свята приїздить додому. 19 січня 2021 пасинок пролежав до обіду на дивані, після чого дружина попросила його прибрати у кімнаті, він відмовився, уроки вчити також не захотів, почав кричати на матір та на нього, незважаючи на те, що він того дня з ним взагалі не розмовляв. При цьому, ОСОБА_3 виражався нецензурною лайкою, після чого пішов до бабусі. Коли повернувся, то був ще агресивніший, влаштував скандал, штовхав матір, на що він звісно відреагував та відштовхнув сина від дружини. Після чого ОСОБА_2 в коридорі взяв відро з водою та вилив на нього, а потім пішов знову до бабусі

З приводу пошкодженого мобільного телефону, пояснив, що ці події мали місце 11 січня 2021 року інший його пасинок ОСОБА_7 повідомив про те, що ОСОБА_3 за дверима записує всі розмови на диктофон мобільного телефону. Коли він вийшов та хотів забрати телефон, але той в ході сутички зламався (а.с.5).

Аналогічні за змістом пояснення надавала і ОСОБА_5 , яка окрім іншого зазначила про те, що ОСОБА_4 , коли приїжджає, то залякує її малолітніх дітей, яким 1, 3 та 6 років, постійно їх штурхає. 19 січня 2021 року, після того, як він вилив відро води на її чоловіка, то вискочив з будинку і палицею вдарив їх автомобіль. (а.с.6)

Такі пояснення не були перевірені у судовому засіданні, суперечності, які наявні у поясненнях потерпілого та його батьків не усунуті, а висновки суду взагалі суперечать встановленим фактичним обставинам.

Нецензурні висловлювання з боку ОСОБА_1 , навіть якщо припустити, що вони були, не викликали у ОСОБА_2 побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, не спричинили емоційної невпевненості або нездатності захистити себе.

Так, саме ОСОБА_2 був ініціатором конфлікту, помилково будучи переконаним у тому, що має тільки права та не повинен виконувати жодних обов`язків. Саме він відмовлявся виконувати прохання матері та першим почав висловлюватись нецензурною лайкою в бік ОСОБА_5 , погрожував їй відповідальністю за те, що він не буде навчатися. Після того, як вітчим відштовхнув його від матері, до якої неповнолітній син застосував фізичне насилля та штовхав її, останній не розгубився, продовжив нецензурно висловлюватись в бік батьків та вилив відро води на ОСОБА_1 , після чого пошкодив автомобіль та пішов до бабусі.

Така поведінка не свідчить про те, що неповнолітній ОСОБА_2 перебував у пригніченому стані, навпаки, вказує на те, що він повністю ігнорує вимоги дорослих і переконаний, що у нього наявні права, а у дорослих тільки обов`язки.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд на порушення вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно не з`ясував обставин справи, не вирішив питання, чи було вчинене правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні і постановив рішення з істотними порушеннями норм законодавства.

Зокрема, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені 173-2 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.

Залишення ОСОБА_1 зали судового засідання у підготовчій частині, перешкоджало суду розглянути всебічно та об`єктивно матеріали справи та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, чого у даному провадженні не вбачається.

Недоведеність вини особи, відповідно до ст. 9 КУпАП, свідчить про відсутність складу правопорушення.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Костюченка В. К задовольнити.

Постанову Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 18 лютого 2021 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Антипець