Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/274/21
№ провадження 3-зв/624/1/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

смт. Кегичівка 08 квітня 2021 року

Суддя Кегичівського районного суду Харківської області Куст Н.М., за участю секретаря Проскурні Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву судді Кегичівського районного суду Харківської області Крапівки Тетяни Валентинівни про самовідвід,

ВСТАНОВИВ:

До Кегичівського районного суду Харківської області надійшов адміністративний матеріал стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи, головуючим суддею визначено суддю Крапівку Т.В.

Ознайомившись з матеріалами справи, суддею Крапівкой Т.В. було встановлено, що Федоряка О.І. є присяжним Кегичівського районного суду Харківської області, входив до складу суду під її головуванням (справа №624/877/20).

Ця обставина є серйозним підґрунтям для виникнення сумнівів у її неупередженості при розгляді справи.

Суддя Крапівка Т.В. у судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час повідомлена належним чином, в заяві про самовідвід просила провести розгляд без її участі, додаткових пояснень не має.

Прокурор у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву в якій просила провести розгляд заяви про самовідвід судді Крапівки Т.В. за її відсутності, не заперечує проти задоволення заяви.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час повідомлений належним чином, надав заяву відповідно до якої не заперечує проти задоволення самовідводу.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Згідно ст.246 КУпАП, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно зі ст.7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Оскільки у Кодексі про адміністративні правопорушення України відсутня норма, яка б передбачала порядок розгляду заяв про самовідвід (відвід), проте Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України мають відповідні статті про самовідвід (відвід), тому, вважаю, що при вирішенні даного питання слід застосувати аналогію права.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини в п. 66 рішення від 03 травня 2006 року «Бочан проти України» вказує, що «безсторонність», в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (див., серед багатьох інших джерел, «Булут проти Австрії» (Bulut v. Avstria), рішення від 22 лютого 1996 року, Reports 1996-II, с. 356, п. 31, та «Томан проти Швейцарії» (Thomann v. Switzerland), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 825, п. 30). Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у випадку неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Згідно Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України» та рішення від 28 жовтень 1998 року у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

За таких обставин, приходжу до висновку про необхідність задовольнити заявлений самовідвід судді Крапівкі Т.В.

Керуючись ст. 7, 245, 246 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Крапівки Тетяни Валентинівни про самовідвід - задовольнити.

Відвести суддю Кегичівського районного суду Харківської області Крапівку Тетяну Валентинівну від розгляду справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Передати справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП до канцелярії суду, для повторного автоматизованого розподілу.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Н.М. Куст