Справа № 308/620/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.03.2021 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Сарай А.І., з участю особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , захисника адвоката Бочкор А.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 087565 від 03.01.2021 року вбачається, що 03.01.2021 року, о 20.55 год., в с. Кибляри по вул. Головна, 62, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_1 , та здійснив наїзд на паркан, після чого у водія було виявлено алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах з порожнини рота, від проходження на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення категорично не визнав, пояснивши, що транспортним засобом не керував, під час дорожньо-транспортної пригоди за кермом автомобіля перебував ОСОБА_2 .

Захисник адвокат Бочкор А.П. у судовому засіданні просив провадження у даній справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зауважив, що ОСОБА_1 категорично заперечує той факт, що він перебував за кермом автотранспортного засобу «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_1 , оскільки під час дорожньо-транспортної пригоди за кермом автомобіля перебував ОСОБА_2 , який у зв`язку із ожеледдю на дорозі не впорався із керуванням автомобіля та заїхав у кювет. Поліцейські прибули на місце дорожньо-транспортної пригоди приблизно через годину після вчинення ОСОБА_2 правопорушення. На місці ДТП вже не було, ані автомобіля, ані самого ОСОБА_2 . У подальшому поліцейськими було опитано ОСОБА_3 , згідно з якими нібито власник автомобіля ОСОБА_1 заїхав своїм автомобілем у огорожу. За час, що минув (майже три години) після ДТП, ОСОБА_4 перебував вдома, разом із батьком ОСОБА_5 , матір`ю ОСОБА_4 та іншими родичами, дозволив собі вжити алкоголь у зв`язку з днем народження одного із родичів. Звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення складено поліцейським не на місці правопорушення, а майже через три години за місцем проживання власника автомобіля ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відеозаписами відмови ОСОБА_1 від підписання протоколу, який міститься в матеріалах справи, тоді як дорожньо-транспортна пригода сталася за адресою: с, Кибляри, вул. Головна, 62, Ужгородський район. Захисник вказує, що при цьому висновок про те, що за кермом автомобіля перебував ОСОБА_1 поліцейськими зроблено саме із пояснень ОСОБА_3 , однак остання категорично заперечує той факт, що вона бачила ОСОБА_1 за кермом автомобіля, оскільки вийшла до транспортного засобу пізніше, коли за кермом автомобіля вже нікого не було. Крім того, ОСОБА_3 під час усного спілкування з ОСОБА_1 категорично заперечує той факт, що вона ставила підпис під поясненнями, які містяться в матеріалах справи, і той факт, що вона бачила ОСОБА_1 за кермом автомобіля. Звертає увагу, що підпис нібито ОСОБА_3 у поясненнях від 03.01.2021 року та у поясненнях відмови від проходження медичного огляду за допомогою приладу «Драгер», відрізняються навіть візуально. Зазначає, що жодною нормою КУпАП чи будь якою Інструкцією, не передбачено складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не на місці зупинки транспортного засобу, чи на особу, яка не виконує функцію водія транспортного засобу, який перебуває у нерухомому стані. За твердженням захисника, за вказаних обставин, складаючи протокол про адміністративне правопорушення поліцейський не встановив та не міг встановити всіх обставин та особу, що здійснила дорожньо-транспортну пригоду.

Допитаний під час судового розгляду справи в якості свідка ОСОБА_2 у судовому засіданні ствердив, що ОСОБА_1 дійсно не керував транспортним засобом та під час дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 03.01.2021 року, за кермом автомобіля «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_1 , перебував саме він ОСОБА_2 . Коли працівники поліції прибули на місце дорожньо-транспортної пригоди, то його ОСОБА_2 та автомобіля вже не було на місці, а ОСОБА_1 разом з родиною знаходився вдома.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисник, свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, а відповідно до ст. 280 цього ж Кодексу, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 цього Кодексу передбачено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 ствердив, що автомобілем не керував, що також підтвердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять достовірних доказів про факт керування ОСОБА_1 автомобілем, у тому числі й у стані алкогольного сп`яніння, або з ознаками алкогольного сп`яніння, що в свою чергу дає обґрунтовані підстави вважати, що вимоги працівників поліції на проходження огляду на стан сп`яніння не ґрунтуються на вимогах законодавства та фактичних обставинах справи.

При цьому письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , що наявні у матеріалах справи, не підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Разом з тим, з відеозаписів з бодікамер поліцейських, що містяться на компакт-диску, який додано до протоколу, не вбачається, що ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_1 .

Переглянутими відеозаписами встановлено, що працівники поліції прибули додому до ОСОБА_1 за місцем його проживання, тобто протокол про адміністративне правопорушення складено не на місці правопорушення, а також не зафіксовано сам факт керування ним транспортним засобом.

Таким чином, відеозаписами з бодікамер поліцейських, що містяться на компакт-диску, який додано до матеріалів справи, не зафіксовано факт керування та знаходження ОСОБА_1 за кермом автомобіля.

Під час розгляду справи у судове засідання викликалася ОСОБА_3 , яка вказана у протоколі в якості свідка, для надання пояснень з приводу відомих їй обставин справи, однак така на виклик суду не з`явилася.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Відповідно до пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

За таких обставин, доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем, а також доказів того факту, що він керував автомобілем, не здобуто і в матеріалах справи таких доказів не міститься, визнаються не спростованими й заслуговують на увагу.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення. Тому суд, приймаючи рішення, виходить із встановлених та перевірених у суді доказів.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи досліджені під час розгляду наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходжу до висновку, що порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 Правил дорожнього руху та про наявність у його діях події та складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення не підтверджуються зібраними у справі доказами, приєднані до справи докази породжують сумніви у достовірності викладених у них фактів, та ґрунтуються на припущеннях суб`єктивних даних відповідних посадових осіб, що у свою чергу, з урахуванням наведених норм та обставин, свідчить про відсутність події і складу цього адміністративного правопорушення.

Заперечення ОСОБА_1 достовірними доказами не спростовані, і матеріали справи не містять відомостей, які б давали підстави для сумнівів у достовірності цих пояснень, тому керуючись принципом презумпції невинуватості, приймаючи судове рішення беру до уваги його пояснення.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення наявними в матеріалах справи доказами не доведена, у зв`язку з чим провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи рішення про закриття провадження у справі слід зазначити, що відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення вжиття заходів по встановленню осіб, які вчинили адміністративні правопорушення на транспорті, їх огляд та огляд транспортних засобів, складання протоколів про адміністративні правопорушення, з`ясування обставин, за яких скоєно правопорушення, вилучення речей та документів (посвідчення водія та інших), покладаються на органи Національної поліції, їх територіальні підрозділи, що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що саме на відповідних посадових осіб патрульної поліції покладено доведення винуватості особи у вчиненні того чи іншого правопорушення на транспорті з точним дотриманням положень чинних нормативно-правових актів.

Керуючись ст. ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області А.І. Сарай