КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/952/2021 Головуючий в 1-й інстанції: Педенко А.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Жук О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Жук О.В.,

розглянувши 01 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2020 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

22 грудня 2020 року постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі - КУпАП/ та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 грн 40 коп. на користь держави.

Згідно з постановою, 18 жовтня 2020 року, о 23 год. 20 хв. по бульвару Чоколівському, 9/13, в місті Києві, ОСОБА_1 керував автомобілем «Сіат Ібіца», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, порушивши п. 2.5 Правил дорожнього руху України /далі - ПДР України/ та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказану постанову та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Своє прохання апелянт обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням вимог як матеріального, так і процесуального законодавства, судом не вжито заходів для повного та об`єктивного дослідження всіх доказів у справі, розгляд проведено поверхнево та формально.

Поза увагою суду залишились численні порушення поліцейських під час пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Так, апелянт вказує, що після виявлення у нього поліцейськими ознак алкогольного сп`яніння, останні запропонували пройти відповідний огляд на місця за допомогою спеціального технічного пристрою Драгер, або проїхати до лікаря, або відмовитись від такого проходження. Тобто ОСОБА_1 було не зрозуміло як діяти у даній ситуації. Оскільки він не довіряв даним Драгера, від проходження огляду на місці, відмовився. При цьому не розумів, що така відмова є наслідком притягнення його до адміністративної відповідальності.

Крім того вказує, що в матеріалах справи відсутнє направлення апелянта поліцейськими до відповідного медичного закладу, тому вважає, що у нього не було можливості такий огляд пройти.

Також ОСОБА_2 вважає, що відеозапис з нагрудної боді-камери поліцейських не є безперервним, складається з декількох відео файлів, тобто не відповідає вимогам Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер /відеореєстраторів/ працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 № 100 встановлює, а тому не може вважатись допустимим доказом.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , заслухавши його пояснення, в яких він підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Відповідно до даних матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані. Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена зібраними у справі доказами, а саме даними протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису з боді-камери.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , 18 жовтня 2020 року, о 23 год. 20 хв. керував транспортним засобом «Сіат Ібіца», д.н.з. НОМЕР_1 по бульв. Чоколівському, 9/13 в м. Києві з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, порушивши п. 2.5 ПДР України. Тобто ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дані відеозапису з боді-камери поліцейського повністю спростовують доводи апеляційної скарги про нібито порушення порядку направлення особи для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. При цьому сам апелянт не заперечував факту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків. ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі також посилається на дані відеозапису з нагрудної боді-камери поліцейських, як на доказ викладених в ній доводів. Тому підстави вважати вказаний відеозапис недопустимим доказом, відсутні.

Під час апеляційного розгляду апелянт підтвердив, що керував транспортним засобом, коли його зупинили поліцейські. Під час перевірки документів, вони виявили в ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння. Тому запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного пристрою Драгер. Оскільки апелянт не довіряв його даним, відмовився його проходити. Так само він відмовився і від проходження огляду у лікаря-нарколога, оскільки поліцейськими не було роз`яснено про відповідальність за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, який зобов`язаний знати ПДР України та неухильно їх виконувати, повинен був виконати вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про не роз`яснення поліцейськими йому наслідків невиконання п. 2.5 ПДР України не виключає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Всупереч доводам апеляційної скарги ОСОБА_1 матеріали справи містять направлення останнього 18.10.2020, о 23 год. 30 хв. до КМНКЛ «Соціотерапія» у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння.

За таких обставин вважаю, що постанова судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни, а його апеляційна скарга, - без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.В.Жук