Провадження № 33/824/1762/2021 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 квітня 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Савченка С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правовопрушення за апеляційною скаргою адвоката Алексаняна Разміка Месроповича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Шевченківського районного суду м.Києва від 22 грудня 2020 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Громадянина Республіки Перу,

мешкає: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі шестиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,-

в с т а н о в и в:

Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 22 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн.

Відповідно до вказаної постанови 22 вересня 2020 року о 05 годині 15 хв. ОСОБА_1 на проспекті Перемоги 2 у м.Києві керував автомобілем марки «Форд», реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «ДрагерAlcotest6820» в присутності двох свідків, результат огляду 1,34 %. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На постанову судді Шевченківського районного суду м.Києва від 22 грудня 2020 року, адвокат Алексанян Р.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити, посилаючись на незаконність та необгрунтованість постанови.

Скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 не був повідомлений про час та дату розгляду справи, що позбавило його права скористатися правовою

- 2 -

допомогою. Зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 104309 відомості про те, що 22 вересня 2020 року о 05 годині 15 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Форд» в стані алкогольного сп`яніння, суперечать відеозапису з нагрудних камер поліцейського, з якого вбачається, що водій був зупинений о 05-00 годині. Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 104309 відносно ОСОБА_1 не містить жодної відмітки про роз`яснення йому прав. В Єдиному державному реєстрі судових рішень містяться суперечливі відомості щодо дати винесення постанови, зокрема у реєстрі є як постанова суду від 22 грудня 2020 року, так і відомості про постанову від 29 грудня 2020 року Вважає, що постанова Шевченківського районного суду м.Києва від 29 грудня 2020 року винесена після закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та має бути скасована судом апеляційної інстанції, оскільки сплинув передбачений ст. 38 КУпАП строк притягнення особи до адміністративної відповідальності, а відтак справа підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП. ОСОБА_1 є громадянином Республіки Перу і взагалі не володіє українською мовою, а тому була порушена процедура притягнення його до адміністративної відповідальності, зокрема не надано перекладача під час складання протоколу та притягнення його до адміністративної відповідальності. Отже, при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 внаслідок не володіння українською мовою був позбавлений можливості розуміти наслідки дій суб`єкта владних повноважень щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Також, адвокатом Алексаняном Р.М. заявлено клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги з огляду на те, що розгляд справи відбувся без участі та повідомлення ОСОБА_1 , він не приймав участі у розгляді справи в суді першої інстанції і отримав копію постанови лише 23 лютого 2021 року після звернення до нього за правовою допомогою ОСОБА_1 .

Наведені причини пропуску строку подання апеляційної скарги визнаються судом поважними, а тому на підставі ст.294 КУпАП суд поновлює апелянту строк на подачу апеляційної скарги на постанову судді Шевченківського районного суду м.Києва від 22 грудня 2020 року.

В суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 адвокат Алексанян Р.М. апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримав, просив задоволити та скасувати постанову суду як незаконну з урахуванням додатково наданого доказу про те, що його підзахисний самостійно звернувся до лікарні і отримав негативний висновок про наявність алкоголю у крові. Вважав за можливе розглядати справу у відсутність його підзахисного.

Від ОСОБА_1 клопотання про відкладення розгляду не надходило.

Вислухавши захисника, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову без змін з таких підстав.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці, які вчинили кримінальні, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Аналогічні положення містить ст.16 КУпАП, згідно якої іноземці і особи без громадянства, які перебувають на території України, підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах з громадянами України.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної

- 3 -

справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`ктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Частина 1 ст.130 КупАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водієві забороняєтьтся керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право володіти і керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 22 вересня 2020 року о 05 годині 15 хв. на проспекті Перемоги2 у м.Києві керував автомобілем марки «Форд», реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер Alcotest6820» в присутності двох свідків, результат огляду 1,34 %.

За таких обставин суд прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 допустив порушення п.2.9 «а» ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків,

- 4 -

показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 104309 від 22 вересня 2020 року, відповідно до якого 22 вересня 2020 року о 05 годині 15 хв. на проспекті Перемоги 2 у м.Києві ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Форд», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, який встановлений із застосуванням приладу «ДрагерAlcotest 6820» в присутності двох свідків;

- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого 22 вересня 2020 року працівником поліції проведено огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння зі згоди водія із застосуванням приладу «ДрагерAlcotest 6820» в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , результат огляду 1,34 %, з результатом огляду ОСОБА_1 згоден, що стверджується його підписом в акті;

- у роздруківці результатів тестування на алкоголь до протоколу серії ДПР18 № 104309 від 22 вересня 2020 року, згідно якої при застосуванні приладу «ДрагерAlcotest 6820» виявлено у ОСОБА_1 показник алкоголю 1,34 %.

- на відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали 22 вересня 2020 року оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , де також зафіксовано проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння за згодою останнього із застосуванням приладу «ДрагерAlcotest6820» в присутності двох свідків.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені працівниками поліції 22 вересня 2020 року у ОСОБА_1 , а саме: запах алкоголю з порожнини рота та нестійка хода, в розумінні п.п.2 та 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а сам огляд проведено поліцією у повній відповідності із розділом ІІ вказаної Інструкції, а також Порядком проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Протокол підписаний особою, яка його склала, та безпосередньо ОСОБА_1 , а акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, підписаний працівником поліції, а ОСОБА_1 та двома свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3

- 5 -

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, грунтується на наявних у провадженні доказах.

Доводи апеляційної скарги про те, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 104309 відомості про те, що 22 вересня 2020 року о 05 годині 15 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Форд» в стані алкогольного сп`яніння, суперечать відеозапису з нагрудних камер поліцейського, з якого вбачається, що водій був зупинений о 05-00 годині не спростовують висновків суду про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому як вище вказувалося огляд на стан сп`яніння проведений у відповідності розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09 листопада 2015 року та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами). З результатами огляду ОСОБА_1 погодився, що стверджується його підписом та відсутністю заперечень чи зауважень в акті.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 104309 відносно ОСОБА_1 не містить жодної відмітки про роз`яснення йому прав безпідставні та спростовуються наявним у справі протоколом про адміністративне правопорушення, який містить відповідний підпис ОСОБА_1 про ознайомлення його з правами та повідомлення про послідуючий розгляд справи судом.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в Єдиному державному реєстрі судових рішень містяться суперечливі відомості щодо дати винесення постанови, зокрема у реєстрі є як постанова суду від 22 грудня 2020 року, так і відомості про постанову від 29 грудня 2020 року, що на думку апелянта свідчить про винесення суддею постанови після закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та необхідність її скасування за спливом передбачених ст.38 КУпАП строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, а тому справа підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КупАП, апеляційний суд відхиляє як безпідставні.

Як в матеріалах справи, так і в Єдиному державному реєстрі судових рішень міститься постанова судді Шевченківського районного суду від 22 грудня 2020 року, яка оскаржується апелянтом. Будь-які інші постанови по справі, в тому числі від 29 грудня 2020 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні, а відтак дані доводи апеляента носять характер припущень.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 є громадянином Республіки Перу і взагалі не володіє українською мовою, а тому була порушена процедура притягнення його до адміністративної відповідальності, зокрема не надано перекладача під час складання протоколу та притягнення його до адміністративної відповідальності, а тому він був позбавлений можливості розуміти наслідки дій суб`єкта владних повноважень щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, необгрунтовані.

Такі доводи спростовуються відеозаписом (чотири файли за №,№ , , , ) із нагрудних відеокамер працівників Управління патрульної поліції

- 6 -

у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали 22 вересня 2020 року оформлення адміністративного правопорушення, у відношенні ОСОБА_1 , з яких вбачається, що спілкування працівників поліції із ОСОБА_1 відбувалося англійською мовою. При цьому ОСОБА_1 спілкувався англійською мовою з поліцейським вільно, без затруднень чи непорозумінь, добровільно погодився пройти огляд на стан сп`яніння, а також чітко і правильно використав технічний пристрій для визначення стану алкогольного сп`яніння, йому роз`яснено результат тестування, з яким він погодився. На відео чітко видно, що йому було вручено копю протоколу та роздруківку результату тестування, які він забрав із собою. При цьому на зауваження працівника поліції англійською мовою про неможливість керування ним автомобілем, останній сів на заднє сидіння. Також, праціниками поліції було з`ясовано відсутніть у останнього дипломатичного імунітету.

Наведене спростовує посилання апелянта на неможливість ОСОБА_1 розуміти наслідки дій суб`єкта владних повноважень. Також у ОСОБА_1 було вилучено посвідчення водія і видано тимчасовий дозвіл на право керування автомобілем, що очевидно і поза всяким сумнівом з урахуванням усієї процедури огляду на стан сп`яніння свідчить про розуміння останнім змісту дій поліцейських.

Окрім того, після оформлення протоколу про адміністративне правопорушення і встановлення поліцією у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння, останній самостійно звернуся до медичного закладу і пройшов медичний огляд на стан сп`яніння, що у свою чергу додатково підтверджує той факт, що ОСОБА_1 чітко розумів і усвідомлював подї, пов`язані з керуванням ним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння і їх наслідки.

До апеляційного суду ОСОБА_1 надав висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення у нього стану алкогольного сп`яніння, згідно якого 22 вересня 2020 року о 06 годині 50 хв. ОСОБА_1 самостійно прибув для огляду до КМНЛ «Соціотерапія» і за результатами огляду у нього не виявлено ознак сп`яніння.

Проте апеляційний суд не приймає даний доказ, як здобутий з порушенням вимог закону з огляду на таке.

Огляд особи на стан сп`яніння проводиться відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09 листопада 2015 року, а також Поряду направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Згідно вказаних нормативних документів за загільним правилом огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки (п.п.1-6 розділу ІІ Інструкції). Це по перше.

По-друге, лише у випадку якщо водій відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, він направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (п.6 Поряду від 17 грудня 2008 року).

По-третє, зметою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення (п.9 розділу ІІ Інструкції від 09 листопада 2015 року та п.7 Порядку від 17 грудня 2008 року).

По-четверте, зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан

- 7 -

сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку, перший примірник якого видається під підпис поліцейському (п.17, 20 розділу ІІІ Інструкції від 09 листопада 2015 року, п.13Порядку від 17 грудня 2008 року).

І по-п`яте, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними (п.22 розділу ІІІ Інструкції від 09 листопада 2015 року).

Судом встановлено, що при проведенні поліцією огляду на стан сп`яніння на місці зупинки ОСОБА_1 погодився з оглядом і проти результатів огляду не заперечував, а відтак підстави для його направлення і доставки поліцією до медичного закладу відсутні. Окрім того, встановлено, що ОСОБА_1 самостійно звернувся до лікаря і його огляд лікарем на стан сп`яніння проведений за відсутності поліцейського, якому результати вручені не були.

Наведене є порушенням приписів вказаної Інструкції від 09 листопада 2015 року, а тому згідно п.22 Інструкції суд не приймає до уваги наданий ОСОБА_1 висновок щодо результатів його медичного огляду.

Доводи апеляційної скарги про порушення вимог ст.268 КУпАП апеляційний суд визнає обгрунтованими і такі порушення суддею першої інстанції були допущені, оскільки справу було розглянуто без участіОСОБА_1 , за відсутності відомостей про його повідомлення. Разом з тим, недотримання суддею вимог ст.268 КУпАП не є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови суду, оскільки права ОСОБА_1 , передбачені ст.268 КУпАП були в повному обсязі реалізовані ним в суді апеляційної інстанції, де його інтереси представляв адвокат Алексанян Р.М., який навів усі аргументи та надав докази, які вважав за необхідне, на захист ОСОБА_1 .

Більш того, саме ці обставини були взяті судом апеляційної інстанції до уваги при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, який за клопотанням ОСОБА_1 , був поновлений.

Окрім того, всі наведені в апеляційній скарзі доводи та заперечення щодо незаконності оскаржуваної постанови апеляційним судом ретельно розглянуті і їм дана оцінка, що у свою чергу свідчить про дотримання прав ОСОБА_1 , передбачених ст.268 КУпАП та їх реалізацію в повному обсязі.

Надані апелянтомдокази та наведені аргументи не вказують на помилковість висновків судді місцевого суду та незаконність ухваленого рішення.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип,

- 8 -

пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що суддею першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обгрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Враховуючи наведене, постанова судді Шевченківського районного суду м.Києва від 22 грудня 2020 року є законною та обгрунтованою, і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Поновити адвокату Алексаняну Разміку Месроповичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на подачу апеляційної скарги на постанову судді Шевченківського районного суду м.Києва від 22 грудня 2020 року.

Апеляційну скаргу адвоката Алексаняна Разміка Месроповича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м.Києва від 22 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду С.І.Савченко