справа: 274/599/21
провадження: 3/0274/463/21
ПОСТАНОВА
Іменем України
26.03.2021 м.Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Хоцька Л.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Бердичівського РВП ГУНП України в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , одруженої, працюючої: лікарем акушер-гінекологом в КНП „Бердичівська міська лікарня Бердичівської міської ради, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася,
за ч.1 ст. 44-3 КУпАП, -
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №080739 від 21.01.2021 року, 25.12.2020 року о 21 год. 45 хв., ОСОБА_1 , маючи підтверджений діагноз захворювання на „Covid-19, результат (ПЛР №4412 від 18.12.2020 року на вміст генетичного матеріалу вірусу SARS-Cov-2), перебувала за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Здоров`я, 1, в пологовому відділенні Бердичівської міської лікарні, чим порушила п.п.2 п. 2 Постанови КМУ від 09.12.2020 року №1236, а саме порушила умови самоізоляції.
Своїми діями ОСОБА_1 скоїла правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44 -3 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнала. Пояснила, що у неї на обліку перебувала вагітна ОСОБА_2 , яку вона вела по вагітності та мала приймати у неї пологи. Однак, на чергову консультацію ОСОБА_2 не прийшла, повідомила, що захворіла на „Covid-19. В грудні 2020 року працівники лікарні почали хворіти на „Covid-19, коли захворіли працівники її зміни, ОСОБА_1 зробила ПЦР - тест, який виявився позитивним, хоча симптоми хвороби були відсутні, і з 17.12.2020р. вона пішла на самоізоляцію. 25.12.2020р. до неї зателефонувала ОСОБА_2 і сказала, що у неї розпочалися перейми. ОСОБА_1 повідомила їй, що хворіє і перебуває на самоізоляції, рекомендувала ОСОБА_2 їхати до лікарні та звернутися до інших лікарів. В свою чергу, ОСОБА_1 подзвонила до лікарні і повідомила, що до них їде вагітна жінка з переймами та з підозрою на „Covid-19. Однак, черговий лікар сказав, щоб ОСОБА_2 їхала народжувати в Житомир, оскільки у них немає вільних місць. Через деякий час до ОСОБА_1 знову подзвонила ОСОБА_2 і сказала, що вона вже годину стоїть під приймальним відділенням лікарні і її не пускають, попросила допомоги. Так, як ОСОБА_1 почувала себе добре і симптомів захворювання не було, у неї були на той момент антитіла, вона прийшла до лікарні, оскільки не могла залишити вагітну без допомоги. ОСОБА_2 перебувала в наляканому стані, було дуже холодно і вона мала от - от народити. Вони постукали у двері приймального відділення, відчинила акушерка, яка була вдягнута у захисний костюм. Акушерка запропонувала їм одягнути одноразовий халат та бахіли. Потім прийшов лікар, який також був вдягнутий в захисний костюм і повідомив, що він викликав поліцію, оскільки ОСОБА_1 не можна перебувати в пологовому відділенні, так як вона хворіє на „Covid-19. Вагітна ОСОБА_2 тримала ОСОБА_1 за руку і просила не покидати її, бути біля неї. Пологи приймала акушерка в присутності чергового лікаря, ОСОБА_1 стояла поруч з породіллею. Після пологів ОСОБА_2 мала розриви, які ОСОБА_1 просила акушерку та лікаря ушити, однак, вони відмовилися, після чого ОСОБА_1 змушена була сама її зашити, щоб не сталося кровотечі. Після лікарняного, коли ОСОБА_1 вийшла на роботу, завідуючий відділенням викликав поліцію і вимагав її надати пояснення. За що саме її звинувачували, їй не було зрозуміло, вона рятувала жінку, якій відмовлися надати допомогу. Працівники поліції з правами її не ознайомили, за що складали протокол не пояснили.
24.03.2021, в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 вказав, що ОСОБА_1 є його дружиною. Пояснив, що 25.12.2020 року о 20.00 год. його дружині подзвонила жінка, яка була дуже налякана, кричала в телефон про те, що її не пускають до пологового відділення і просила ОСОБА_1 допомогти їй. Дружина погодилась і пішла допомагати жінці потрапити до лікарні. ОСОБА_1 не мала наміру приймати пологи і не мала наміру інфікувати людей, оскільки зробила тест, який показав, що вірусу у неї немає. Інфікувати вірусом «Covid-19» інших вона не могла, оскільки лікарі і медсестри були у захисних костюмах. Дружина 25.12.2020р. перебувала ще на лікарняному. Вона - лікар і робила все, що від неї залежить, щоб не настали негативні наслідки.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 вказала, що з ОСОБА_1 вона зустрілась 25.12.2020р. в районі РАЦС у м. Бердичеві, лікар бігла допомогти жінці, яка народжує, потрапити до лікарні, оскільки її не пускають. ОСОБА_1 сказала, що пологи приймати не може, оскільки ще кілька днів має перебувати на самоізоляції, однак, має вже антитіла. Пізніше ОСОБА_4 подзвонила до ОСОБА_1 і поцікавилась про породіллю. ОСОБА_1 сказала, що стан жінки був критичний, але вона зробила все, щоб її прийняли до пологового відділення.
25.03.2021 року допитати свідка ОСОБА_2 в режимі відеоконференції судом не вдалося з технічних причин, що виникли у свідка.
В судовому засіданні, 26.03.2021 року, свідок ОСОБА_2 вказала, що вона попередньо домовилась із лікарем ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_1 у неї буде приймати пологи. Пояснила, що до пологів вона з чоловіком хворіли на «Covid-19». Коли розпочалися перейми, вона подзвонила ОСОБА_1 і повідомила її про це, однак лікар сказала, що захворіла на „Covid-19 і перебуває на самоізоляції. ОСОБА_1 порадила їй їхати до лікарні до чергового лікаря, який прийме у неї пологи, однак треба повідомити про те, що вона ( ОСОБА_6 ) хвора. Приїхавши до лікарні її не пускали, цілу годину вона разом з чоловіком стукали у двері приймального відділення, однак їм ніхто не відкрив. Тоді вона зателефонувала ОСОБА_1 і попросила допомогти їй. ОСОБА_1 прийшла до лікарні, їх нарешті впустили до ізоляційної палати. В зв`язку з тим, що ОСОБА_2 довго не пускали до лікарні, лікарі погано до неї ставилися, вона попросила ОСОБА_1 побути біля неї поряд, оскільки була дуже налякана. ОСОБА_1 погодилась і тримала її за руку, поки вона народжувала. Пологи у неї приймала акушерка, яка була вдягнута в захисний костюм. Під час пологів у ОСОБА_2 з`явилися розриви, однак, акушерка та лікар, яка стояла в дверях, відмовилися її зашивати. Тоді ОСОБА_1 змушена була зашити її сама. Потім ОСОБА_2 перевели до палати, де не було належних умов. Пізніше прийшли якісь люди і принесли їй список ліків, які вона мала купити, крім цього просили на лікаря ОСОБА_1 написати скаргу. Після перенесеного стресу, який ОСОБА_2 отримала під час пологів у неї пропало молоко і дитину вона змушена годувати молочною сумішшю. ОСОБА_2 дзвонила на гарячу лінію, щоб поскаржитися на працівників лікарні за недбале ставлення, однак відповіді не отримала.
Захисник ОСОБА_1 адвокат Циганчук Н.А. в судовому засіданні просила закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вказала, що ОСОБА_1 25.12.2020 року вже мала антитіла, наміру приймати пологи у ОСОБА_2 вона не мала, а хотіла їй лише допомогти. В пологовому відділенні перебувала лише через те, що її просила ОСОБА_2 . Провела ушивання розривів породілля тому, що ні акушерка, яка приймала пологи, а ні лікар, яка стояла в дверях, такої допомоги ОСОБА_2 не надали. Тільки для того, щоб ОСОБА_2 не стекла кров`ю, ОСОБА_1 була змушена надати їй вказану допомогу.
Судом досліджено протокол про адміністративне правопорушення від 21.01.2021 року, який складений компетентною особою, його зміст відповідає ст. 256 КУпАП.
Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.ст. 245, 278, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З урахуванням вимог ст.ст. 251, 252, 283 КУпАП в постанові суду зазначаються опис обставин, установлених при розгляді справи, докази та дається їм належна оцінка в їх сукупності.
В статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.
Згідно ст. 29 Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб» № 1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.
Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.
Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно з п.п. 3 п. 2, п. 5, п.п. 1,2 п. 7, п. 9, п.10, п. 14 Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09 грудня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на території України на період карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, в тому числі забороняється самовільно залишати місця самоізоляції, обсервації. Самоізоляція здійснюється з метою запобігання поширенню COVID-19 та зменшення кількості хворих з тяжким перебігом COVID-19. Самоізоляції підлягають особи, які мали контакт з пацієнтом з підтвердженим випадком COVID-19, крім осіб, які під час виконання службових обов`язків використовували засоби індивідуального захисту відповідно до рекомендацій щодо їх застосування та особи з підозрою на інфікування або з підтвердженим діагнозом захворювання на COVID-19 у легкій формі за умови, що особа не потребує госпіталізації. Лікуючий лікар визначає на підставі галузевих стандартів у сфері охорони здоров`я строк самоізоляції хворого на COVID-19 або особи з підозрою на інфікування COVID-19. Строк самоізоляції становить 14 днів для осіб, які: мали контакт із хворим на COVID-19, крім осіб, які під час виконання службових обов`язків використовували засоби індивідуального захисту відповідно до рекомендацій щодо їх застосування, з моменту контакту із хворим. Зобов`язання щодо самоізоляції припиняється автоматично після закінчення строку самоізоляції або з інших підстав, установлених цією постановою. Особи, які потребують самоізоляції, зобов`язані постійно перебувати у визначеному ними місці самоізоляції, утримуватися від контакту з іншими особами, крім тих, з якими разом проживають.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №080739 від 21.01.2021 року; рапортом інспектора Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області від 25.12.2020р.; доповідною медичної сестри ОСОБА_7 від 26.12.2020р.; рапортом завакушерського відділення Грубського В.Л. від 26.12.2020р.; поясненнями поясненнями ОСОБА_8 від 25.12.2020р.; доповідною ОСОБА_8 від 26.12.2020р.; доповідною чергової зміни акушерського відділення від 25.12.2020р.; письмовими поясненнями ОСОБА_9 від 25.12.2020р.; доповідною ОСОБА_9 від 26.12.2020р.; листом Бедичівського міжрайонного відділу державної установи "Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України" від 20.01.2021 року № 105; Актом службового розслідування.

Будь - яких інших належних, допустимих та достовірних доказів на спростування вини ОСОБА_1 та її захисником суду не надано.

Таким чином, вина ОСОБА_1 є доведеною, так як остання з 17 грудня 2020 року по 30.12.2020 року зобов`язана була знаходитись на самоізоляції, однак 25 грудня 2020 року порушила самоізоляцію та перебувала в приміщенні пологового будинку КНП „Бердичівська міська лікарня Бердичівської міської ради за адресою: вул. Здоров`я, 1, м. Бердичів, що підтверджується матеріалами справи, поясненнями свідків та поясненнями самої ОСОБА_1 .

Згідно зі ч. 1 ст. 44-3 КУпАП «Порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України" Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян".

Разом з тим, суд приходить до висновку, що адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинено 25.12.2020 року.

Згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Пунктом 7 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього кодексу.

Враховуючи те, що на момент розгляду справи закінчився 3-х місячний термін, вважаю за необхідне справу за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, ст.ст. 38,247 п. 7, 275-280,283-287 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП закрити, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л.М.Хоцька