Провадження № 33/824/751/2021 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2021 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,

секретар: Ганжа В.В.,

за участю:

захисника Степанчук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 11 червня 2020 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Як вбачається з постанови суду першої інстанції, 22 березня 2020 року о 04 год. 12 хв., в м. Києві по вул. Ю. Іллєнка, 10, водій ОСОБА_1 , керувала транспортним засобом «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу, в установленому законом порядку в присутності двох свідків, за допомогою газоаналізатора «Alkotest» 6820. Проба позитивна 1.51% проміле.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 11 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420 грн. 40 коп. судового збору.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 11 червня 2020 року та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувана постанова суду є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Так, судом першої інстанції порушено норми матеріального і процесуального права, оскільки під час розгляду даної справи, всупереч вимогам ст.ст.245, 251, 277-2, 280 КУпАП неповно з`ясовано усі фактичні обставини, належним чином не досліджено наявні у справі докази, допущено формальний підхід до розгляду справи, що призвело до винесення незаконного судового рішення, висновки якого ґрунтуються на припущеннях та не відповідають фактичним обставинам справи. Приймаючи рішення про винуватість у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції не врахував неналежність та недопустимість доказів долучених до матеріалів справи, посилання на які покладено в основу судового рішення та дійсні обставини справи.

Апелянт зазначає, що на вимогу пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, який підвіз другий екіпаж патрульної поліції, ОСОБА_1 не відмовилась адже була впевнена в своїй тверезості.

В момент проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення адміністративних матеріалів, працівниками патрульної поліції не були роз`яснені права ОСОБА_1 , в тому числі, що у разі незгоди з результатами огляду проведеними поліцейськими, вона має право наполягати на проведенні повторного огляду в закладі охорони здоров`я та не запропоновано пройти огляді в закладі охорони здоров`я, якщо вона не згідна з результатами огляду проведеним працівниками поліції.

Крім того, ОСОБА_1 звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази її вини у порушенні п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, адже згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №538089 від 22 березня 2020 в описі встановлених обставин та суті адміністративного правопорушення, зазначено час адміністративного правопорушення як 04 год. 12. хв., 22 березня 2020 про що також зазначено і в квитанції «Драгер» № ДПР18 №538089 від 22 березня 2020, але вказаний час в дійсності суперечить часу проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, що зафіксовано двома відеозаписами з однієї і тієї ж нагрудної камери поліцейського, долучених до адміністративних матеріалів та згідно яких час проходження огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру зафіксовано о 03 год. 36 хв. 22 березня 2020, тобто більш ніж на півгодини раніше.

Також, з долучених до матеріалів письмових пояснень свідків від 22 березня 2020 вбачається їх суперечність з протоколом про адміністративне правопорушення щодо відомостей часу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Окрім того, апелянт звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1 та тимчасового затримання даного транспортного засобу.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення захисника Степанчук О.М., яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, а саме скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі,

перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП, та відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок).

На противагу доводам апеляційного прохання, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується письмовими доказами, які правильно були враховані судом на обґрунтування свої висновків, а саме даними, які містяться:

- в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 538089 від 22 березня 2020 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст.256 КУпАП. При цьому протокол був підписаний особою, яка його склала та безпосередньо ОСОБА_1 , якій були роз`яснені права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП (а.с. 1);

- результатом тесту на алкоголь за допомогою приладу «Драгер», відповідно до якого вміст алкоголю в організмі ОСОБА_1 становив 1,51 проміле (а.с. 2);

- у письмових поясненнях свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, та будь яких заперечень з приводу неправильності викладених в ньому відомостей не зазначили, будь-яких зауважень щодо неправомірності дій працівників поліції не вказали (а.с. 2);

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейських, на якому зафіксований огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, суддя місцевого суду, проаналізувавши усі докази по справі, правильно встановив фактичні обставини правопорушення, визнавши доведеним невиконання водієм п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, отже дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений працівниками поліції з порушенням вимог діючого законодавства, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи.

Доводи апелянта про те, що поліцейськими були порушені її права, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду. Крім того, матеріали провадження не містять будь-яких відомостей з приводу того, що ОСОБА_1 оскаржувала неправомірні дії працівників поліції.

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення також вбачається, що ОСОБА_1 ознайомилась з протоколом, що підтверджується її підписом, будь-яких застережень щодо бажання пройти огляд у закладах МОЗ України не зазначила.

Доводи ОСОБА_1 про те, що в матеріалах провадження нема доказів того, що вона була відсторонена від керування транспортним засобом, що вказує на незаконність постанови суду є безпідставними.

Доводи апелянта про те, що в матеріалах провадження є різниця у визначенні часу скоєння адміністративного правопорушення, а саме в протоколі та у чеку від приладу «Драгер» зазначений час вчинення адміністративного правопорушення 22 березня 2020 року о 04 год. 12 хв., разом з тим, із відеозапису з камери поліцейських вбачається, що події відбулись 22 березня 2020 року о 03 год. 36 хв., що є підставою для закриття провадження по справі, на думку апеляційного суду є безпідставними та такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Крім того, як вбачається із матеріалів провадження та з пояснень, наданих захисником Жигинас Д.В. в суді апеляційної інстанції, вони не спростовують сам факт проходження огляду на стан сп`яніння, факт перебування в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 саме 22 березня 2020 року. А різниця в часі є не суттєва, що пов`язано з технічними властивостями відеокамери поліцейських.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження в справі, в апеляційній скарзі не наведено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст.33, ч.1 ст.130 КУпАП та в межах строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

З огляду на те, що апеляційним переглядом справи щодо ОСОБА_1 не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, а висновки судді місцевого суду в постанові від 11 червня 2020 року відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних та допустимих доказах і не спростовуються доводами апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 11 червня 2020 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Рудніченко