Справа № 742/74/21 Головуючий у 1 інстанції Коротка А. О.
Провадження № 33/4823/136/21
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2021 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді Демченка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 лютого 2021 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною по Вказаною постановою суду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з нього на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн..

Судом ОСОБА_1 було визнано винуватим в тому, що він 05 січня 2021 року, о 00 год. 20 хв., в м. Прилуки по вулиці Гвардійській керував автомобілем Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що засвідчують покази приладу Драгер, тест № 2378 від 05.01.2021 року, з позитивною пробою 1,72 %0 проміле, та диск з фото- та відеофіксацією правопорушення, чим порушив вимоги п. 2.5 а) Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду відносно нього у зв`язку з порушенням судом норм матеріального і процесуального права, та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.. Вказує, що судом було розглянуто справу без його участі, чим порушено право на захист, та зазначає, що фактичним місцем його проживання є АДРЕСА_2 , а не с. Журавка Варвинського району Чернігівської області, де він раніше проживав. Звертає увагу на порушення вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року № 1376. Вказує на виправлення в протоколі, на незрозуміле викладення суті адміністративного правопорушення. Також вказує на відсутність в матеріалах справи Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння. Зазначає, що відеофіксація велася не з самого початку та взагалі не видно чи керував він транспортним засобом, та чи було роз`яснено права йому і свідкам.

В апеляційний суд ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Згідно вимог ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 , що не буде суперечити вимогам закону.

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, ці вимоги закону судом було дотримано.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, зазначених у постанові, відповідає фактичним даним справи, ґрунтується на досліджених судом першої інстанції доказах, які також були предметом перевірки апеляційного суду.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність в діях ОСОБА_1 складу вказаного правопорушення, що підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 383953 від 05.01.2021 року, (а.с.2); висновком приладу Драгер тест № 2378 від 05.01.2021 (а.с. 3), диском з фото- та відео фіксацією правопорушення.

Згідно сукупності досліджених судом доказів, які узгоджуються між собою, судом вірно встановлено наявність в діях гр. ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 383953 від 05.01.2021 року, ОСОБА_1 05 січня 2021 року, о 00 год. 20 хв., в м. Прилуки по вул. Гвардійській керував автомобілем Volkswagen, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Продувати прилад Драгер та їхати в лікарню відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху. (а.с.2).

Згідно даного протоколу, ОСОБА_1 був ознайомлений з його змістом при його складанні, проте, в поясненнях додав від підпису та дачі письмового пояснення відмовився.

Також вина підтверджується результатом тестування № 2378 на алкоголь за допомогою приладу Драгер, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення, згідно якого у гр. ОСОБА_1 05.01.2021 року о 00 год. 47 хв. показник становить 1.72 %0 (а.с. 3).

Що стосується тверджень апелянта про невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, то такі є безпідставними. Так, відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Отже, питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол, у діях конкретної особи, суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження, на підставі доказів, зібраних органом, повноважним на складання протоколу.

Оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, визначені розділом Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853.

Відповідно до Розділу X Інструкції водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, підлягають відстороненню від керування транспортними засобами та огляду на стан сп`яніння, направлення на який здійснюється відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами). Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який складається в двох примірниках, один з яких під підпис вручається особі, щодо якої проводився такий огляд. У разі виявлення стану алкогольного сп`яніння в результаті проведення такого огляду складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп`яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності). У разі відмови водія від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно п.п. 6-8 Порядку водій, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія в закладі охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія від проведення огляду в закладі охорони здоров/я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Із аналізу наведених норм законодавства слід зробити висновок, що фіксування відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння має відбуватись за правилами, встановленими для огляду на стан сп`яніння. При цьому, така відмова особи повинна бути прийнята працівниками поліції виключно у присутності двох свідків (ч. 2 ст. 266 КУпАП, п.6 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735).

Зазначені правила працівниками поліції в даному випадку були дотримані в повному обсязі.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.

Місцевий суд, розглядаючи справу по суті, правильно встановив фактичні обставини справи, які полягали в керуванні ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та правильно відобразив їх в судовому рішенні, не визнавши ОСОБА_1 винним у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння.

Твердження апелянта про те, що фактичним місцем його проживання є АДРЕСА_2 , а не АДРЕСА_1 , де він раніше проживав, та щодо розгляду судом справи за його відсутності і порушення його права на захист з цього приводу, не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про виклик до суду ОСОБА_1 саме на адресу, яка вказана в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.7), проте судову повістку булу повернуто з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою. Будь-якої іншої адреси щодо місця реєстрації чи проживання по справі не зазначено. На думку апеляційного суду, вказане свідчить про свідоме небажання ОСОБА_1 з`являтись до суду та уникнення ним правосуддя шляхом невірного повідомлення поліцейським свого дійсного місця мешкання.

Апеляційний суд відхиляє твердження апелянта про нібито порушення його права на захист в місцевому суді, адже судом вживалися заходи по виклику до суду ОСОБА_1 , які він фактично проігнорував. Розгляд справи за його відсутності не призвів до неповноти у з`ясуванні фактичних обставин справи та висновку суду щодо наявності в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням ст. 256 КУпАП, оскільки містить виправлення та незрозуміле викладення суті адміністративного правопорушення, а саме, чи за керування в стані алкогольного сп`яніння, чи за відмову продувати прилад Драгер та відмову їхати в лікарню, спростовуються матеріалами справи в повному обсязі, з яких убачається, що суд у повному обсязі їх дослідив.

Не зважаючи на те, що поліцейським Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області старшим сержантом Соболевським С.Г. було допущено в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 недослівне викладення обставин справи згідно чинного законодавства, місцевий суд обґрунтовано визнав такі недоліки механічними, оскільки вони не спростовують його вини та з урахуванням всіх матеріалів справи у суду апеляційної інстанції не викликають сумнівів щодо встановлених судом фактичних даних, які підтверджуються вказаними вище доказами, та які судом у повному обсязі було досліджено.

Спростовується матеріалами справи і поясненнями самого ОСОБА_1 його позиція в апеляційній скарзі про те, що відеофіксація велася не з самого початку та взагалі не видно чи керував він транспортним засобом.

Так, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що з початку спілкування з поліцейськими у присутності двох свідків у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а також зафіксовано факт відмови водія від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер та відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в лікарні. Поведінка ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими не викликала у суду сумнівів щодо перебування його в стані алкогольного сп`яніння. В подальшому під час спілкування в присутності двох свідків ОСОБА_1 додав, що ми їхали і нічого не порушували та погодився на продуття приладу Драгер на місці, де за результатами тесту було виявлено 1.72 %0 проміле, що також зафіксовано на відеозаписі. При цьому поліцейськими було попереджено, що стосовно нього складатиметься протокол про адміністративне правопорушення.

Отже, з адміністративного матеріалу та відеозапису вбачається, що огляд на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 проводився відповідно до вимог вищезазначеної Інструкції та ст. 266 КУпАП, а тому доводи апелянта з цього приводу безпідставні.

Твердження про те, що працівниками поліції не було додано до матеріалів справи самого Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, не являється грубим порушенням закону при складанні матеріалів про адміністративне правопорушення, оскільки стан сп`яніння ОСОБА_1 було встановлено поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічних засобів.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги ОСОБА_1 , висновки суду першої інстанції про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

За вказаних підстав, апеляційний суд приходить до беззаперечного висновку, що матеріали справи містять достатню кількість доказів, які є належними та допустимими, з урахуванням вимог чинного законодавства, а тому висновок районного суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правильним та обґрунтованим з посиланням на відповідні докази.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, які є безпідставними і не спростовують правильності висновків суду про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та, на думку суду, є намаганням правопорушника уникнути адміністративної відповідальності за скоєне.

Апеляційний суд наголошує, що судочинство в Україні проводиться на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання кожною стороною своїх прав та інтересів. Усі доводи ОСОБА_1 , викладені ним в апеляційній скарзі, нічим не підтверджені, є голослівними і тому апеляційним судом відхиляються.

Разом з тим, є слушною вказівка апелянта щодо відсутності пункту 2.5 а) в Правилах дорожнього руху, яка підлягає виключенню з мотивувальної частини постанови суду і апеляційним судом вважається механічною опискою.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд дійшов безсумнівного висновку, що місцевий суд розглянув справу із дотриманням вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, з`ясував усі фактичні обставини вчинених правопорушень, обґрунтував свої висновки наявними по справі доказами, які були перевірені на їх належність і допустимість та оцінив їх із дотриманням вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП, дійшовши правильного та обґрунтованого висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом надана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли і закон, який їх регулює. При розгляді адміністративної справи суд першої інстанції повно та об`єктивно розглянув справу та прийняв правильне рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначив стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено, а відтак, апеляційний суд відхиляє твердження апелянта щодо наявності процесуальних порушень при постановленні судового рішення.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 лютого 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити частково.

Виключити посилання суду в мотивувальній частині постанови на п. 2.5 а) Правил дорожнього руху.

В іншій частині постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 лютого 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова є остаточною й подальшому оскарженню не підлягає.

СуддяО. В. Демченко