Справа № 316/459/21
Провадження № 3/316/216/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2021 рік м.Енергодар

Суддя Енергодарського міського суду Запорізької області Куценко М.О., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов Відділу поліції №1 Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: смт. Верхній Рогачик Херсонської області, громадянки України, працюючої: фізична особа-підприємець, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №026645 (далі Протокол про адміністративне правопорушення), 27.01.2021 р. о 13:40 год. ФОП ОСОБА_1 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , не забезпечила нанесення маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між відвідувачами, чим порушила вимоги п.п.14 п.2 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020. Дії особи кваліфіковано за ч.1 ст.44-3 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини не визнала, пояснивши, що 27.01.2021 р. магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в будинку АДРЕСА_2 не працював, оскільки вона наводила ладу у приміщенні магазину після проведеного в магазині ремонту та заміни плитки на полу приміщення магазину, відвідувачів не обслуговувала, господарської діяльності не здійснювала, про що зазначила і в письмових поясненнях наданих суду (а.с.12-13). Просить суд провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, а саме: Протокол про адміністративне правопорушення (а.с.1); рапорт працівника поліції (а.с.2); Виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.5); Фотознімок (а.с.6), письмові пояснення ОСОБА_1 (а.с.12-13), оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

За змістом приписів ст.ст.245, 280 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При цьому, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, тобто передбаченої нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи те діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення та містить: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом та у багатьох випадках залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності.

Диспозицією ч.1 ст.44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма закону є бланкетною (вид норм права з точки зору рівня визначеності їх змісту). Диспозиції бланкетних норм не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших норм, розміщених навіть в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки), тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного пункту нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб, а санітарно-протиепідемічні правила і норми - нормативно-правові акти (накази, інструкції, правила, положення тощо) центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, вимоги яких спрямовані на запобігання виникненню та поширенню інфекційних хвороб.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Протоколом про адміністративне правопорушення ФОП ОСОБА_1 інкримінується порушення п.п.14 п.2 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 р., яке полягає у незабезпеченні нанесення маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між відвідувачами в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 .

Підпунктом 14 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 р. №1236 (далі Постанова КМУ від 09.12.2020 р. №1236), із змінами, на території України на період карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, якими забороняється діяльність суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, у яких не нанесено маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між відвідувачами не менш як 1,5 метра.

Отже, основною умовою за якою заборона визначена п.п.14 п.2 Постанови КМУ від 09.12.2020 р. №1236 буде вважатися порушенням, є здійснення діяльності суб`єктів господарювання які обслуговують відвідувачів.

Верховний Суд в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 26.04.2018 р. в постанові у справі №338/1/17 висловив правову позицію згідно якої саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

В постанові ВС/КАС по справі №813/2451/17 від 27.02.2018 р. зазначено, що сам факт будь-якого правопорушення має бути підтверджено лише допустимими доказами.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у своєму рішенні від 07.10.1988 року по справі «Салабіаку проти Франції» (скарга №10519/83) зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» у своєму рішенні від 06.12.1988 року ЄСПЛ зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності так і переконливості.

Відповідно до п.43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v.Turkey, п.282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Судом не встановлено наявності доказів які б доводили, що 27.01.2021 р. ОСОБА_1 , як суб`єкт господарювання, в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в будинку АДРЕСА_2 обслуговувала відвідувачів, при цьому, наявні в матеріалах справи фотознімки (а.с.6) підтверджують посилання ОСОБА_1 на відсутність відвідувачів у приміщенні магазину.

Відсутність доказів на доведення вчинення ФОП ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення, свідчить на відсутність в діях останньої складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи зазначене, справа відносно ФОП ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 245, 247, 251, 280, 283, 284, 287-289, 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення №316/459/21 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М. О. Куценко