Справа № 162/65/21 Провадження №33/802/292/21 Головуючий у 1 інстанції:Савич А. С.
Категорія:ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2021 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., за участю ОСОБА_1 , її захисника Сацик Т.Т., прокурора Назарука О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Сацик Тетяни Терентіївни на постанову судді Любешівського районного суду Волинської області від 11 березня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП та на підставі ч.2 ст.36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідно становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 454 грн. судового збору.

Так, ОСОБА_1 визнано винною за те, що вона будучи заступником директора з навчальної роботи ВСП «Любешівський технічний фаховий коледж Луцького національного технічного університету», та виконуючи обов`язки директора коледжу відповідно до наказу №26 від 22.09.2020 року, будучи суб`єктом, на якого відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», поширюється дія цього Закону, 24.09.2020 видала та підписала наказ №361 «Про преміювання працівників коледжу», яким встановила собі особисто премію в розмірі 100% від місячного посадового окладу пропорційно відпрацьованому часу за вересень місяць, на підставі якого останній було нараховано та виплачено грошові кошти в сумі 5614,95 грн. Тим самим ОСОБА_1 допустила реальний конфлікт інтересів.

Разом з тим, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом, на якого поширюється дія п.п.«а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомила у встановлених законом випадках та порядку (не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли дізналась чи повинна була дізнатись) керівництво Луцького національного технічного університету або Національне агентство з питань запобігання корупції (далі -НАЗК) про наявність у неї реального конфлікту інтересів, чим порушила вимоги п.2 ч.1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції». Таким чином, ОСОБА_1 не повідомила у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 будучи заступником директора з навчальної роботи ВСП «Любешівський технічний фаховий коледж Луцького національного технічного університету», та виконуючи обов`язки директора коледжу відповідно до наказу №26 від 22.09.2020, будучи суб`єктом, на якого відповідно до підпункту «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», поширюється дія цього Закону, 24.09.2020 видала та підписала наказ № 361 «Про преміювання працівників коледжу», яким встановила собі особисто премію в розмірі 100% від місячного посадового окладу пропорційно відпрацьованому часу за вересень місяць, на підставі якого останній було нараховано та виплачено грошові кошти в сумі 5614,95 грн. Таким чином, ОСОБА_1 вчинила дії та прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, чим порушила вимоги п.3 ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП, суд першої інстанції вказав, що вона будучи суб`єктом на якого поширюються положення п.п."а" п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» всупереч п.п.2, 3 ч.1 ст.28 цього ж Закону, не повідомила у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, та вчинила дії і прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Сацик Т.Т. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність через порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП.

Вказує про те, що наказ №361 від 24.09.2020 року "Про преміювання" ОСОБА_1 в якому, окрім інших було і її прізвище, підписала випадково разом із багатьма іншими документами, і жодного корисливого мотиву або ж умислу на незаконні переваги вона не мала. Вважала, що наказ про її преміювання був підписаний директором ОСОБА_2 , який вже в кінці дня 24.09.2020 року прибув із відрядження. Про те, що наказ підписаний нею вона дізналась лише 16.12.2020 року, - коли працівники УСР у Волинській області приїхали з перевіркою. В цей же день вона написала заяву про відрахування премії, виплаченої на підставі наказу №361. При цьому зазначила, що наказ нею підписаний випадково.

Вважає, що протоколи про адміністративне правопорушення, які складені щодо ОСОБА_1 не можуть вважатись належними та допустимими доказами у даній справі, оскільки в них не розкрито суб`єктивну сторону правопорушень та не зазначено мету та мотив її дій. Протоколи та додані матеріали не містять жодних доказів наявності у ОСОБА_1 реальних повноважень на визначення собі премій. Не розкрито таких повноважень і у формулюванні правопорушень наведених у протоколах, оскільки викладаючи суть правопорушень, уповноважена особа, що складала протоколи оминула ці відомості та не зазначила, які саме повноваження, що були покладені на ОСОБА_1 утворюють суперечність з приватним інтересом, чим фактично порушено вимоги ст.256 КУпАП.

Зазначає і про те, що у протоколах, складених щодо ОСОБА_1 не наведено фактів, встановлення яких має значення для визначення об`єктивної та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме: наявність факту приватного інтересу, який мав бути чітко сформульований та визначений; факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; факту реального впливу суперечності між приватним інтересом і службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення. На її думку, без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Проте, ані протоколах, ані в оскаржуваній постанові судді, таких фактів не відображено.

Захисник також зазначає, що підлягає з`ясуванню питання чи можуть керівник та заступник ВСП Любешівський технічний фаховий коледж ЛНТУ бути суб`єктами правопорушень, пов`язаних з корупцією, зважаючи на відповідь НАЗК.

Вважає також, що суддя першої інстанції при розгляді справи проявив упередженість при розгляді справи щодо ОСОБА_1 .

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку ОСОБА_1 та її захисника Сацик Т.Т., які скаргу підтримали із наведених у ній підстав, прокурора, який просив відхилити скаргу та залишити без змін оскаржуване судове рішення, приходжу до наступного висновку.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності, та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.

Частиною 1 ст.172-7 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів , а ч.2 цієї ж статті, - за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до примітки цієї статті, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у п.п.1, 2 ч.1 ст.3 Закону України "Про запобігання корупції". Під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Підпунктом «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме - посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, члени Ради Національного банку України (крім Голови Національного банку України), особи, які входять до складу наглядової ради державного банку, державного підприємства або державної організації, що має на меті одержання прибутку, господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Судом вірно було встановлено, що ОСОБА_1 прирівнюється до осіб на яких поширюються вищевказані положення Закону України «Про запобігання корупції», оскільки вона є заступником директора з навчальної роботи ВСП "Любешівський технічний фаховий коледж Луцького НТУ", а 24.09.20 виконувала обов`язки директора цього закладу, який відповідно до наявних в матеріалах справи документів, є юридичною особою публічного права. Крім того, вона у 2017, 2018, 2019 та 2020 роках подавала декларацію як суб`єкт, на якого поширюються дія Закону України "Про Про запобігання корупції".

В ході апеляційного розгляду сторона захисту вказувала про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП.

Проте, такі доводи сторони захисту до уваги судом не беруться, оскільки факт вчинення ОСОБА_1 згаданих адміністративних правопорушень, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами, яким дано відповідну юридичну оцінку.

Так, доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд першої інстанції своє рішення про наявність в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП обґрунтував наступними доказами:

- протоколами про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією №21 та №22 від 19.01.2021 року, у яких ОСОБА_1 власноручно зазначила, що з правопорушеннями згідна частково;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 16.12.2020 року, в яких зазначено, що 24.09.2020 року вона виконувала обов`язки директора коледжу. Цієї ж дати на комісії з преміювання, де вона була головою комісії, прийнято рішення про виплату премії за виконання службових обов`язків працівникам коледжу, в тому числі, і їй особисто. В подальшому, 24.09.2020 вона підписала наказ про преміювання працівників коледжу, на підставі якого їй було видано премію в розмірі 100% від місячного посадового окладу, хоча під час підписання даного наказу не перевірила те, що також була включена в даний наказ. Про те, що вона вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів усвідомила, вину визнає повністю, просила врахувати те, що раніше таких правопорушень не вчиняла. Про реальний конфлікт інтересів під час підписання наказу про преміювання № 361 від 24.09.2020 року вона вищестояще керівництво Луцького ЛНТУ або НАЗК не повідомляла;

- рапортами начальника 1-го сектору УСР у Волинській області ДСР Національної поліції України Мазурика Р. від 14.12.2020 року;

- письмовими поясненнями директора ВСП «Любешівський технічний фаховий коледж Луцького НТУ» ОСОБА_2 від 16.12.2020 року, в яких він зазначив обставини, на підставі яких ОСОБА_1 виконувала обов`язки директора зазначеного училища та 24.09.2020 року підписала наказ №361 «Про преміювання працівників коледжу», на підставі якого працівникам коледжу, в тому числі і їй було виплачено премії у відсотках від місячного посадового окладу. Про наявний конфлікт інтересів під час видачі зазначеного наказу ОСОБА_1 ні його, ні керівництво університету, не повідомляла;

- письмовими поясненнями провідного юрисконсульта Луцького національного технічного університету ОСОБА_3 від 22.12.2020 року, яка окрім іншого, повідомила, що нею як юрисконсультом постійно роз`яснюється керівнику та особовому складу коледжу положення Закону України «Про запобігання корупції», в тому числі щодо запобіганню вчиненню конфліктів інтересів. Окрім того, з управління освіти, щороку на адресу університету та адресу відокремлених структурних підрозділів надсилаються роз`яснення НАЗК норм Закону України «Про запобігання корупції», в тому числі щодо недопущення виникнення конфлікту інтересів та його врегулювання. Жодних повідомлень про наявний конфлікт інтересів до Луцького національного технічного університету від заступника директора «Любешівський технічний фаховий коледж Луцького національного технічного університету» ОСОБА_1 під час видачі наказу №361 від 24.09.2020 року не надходило;

- копією наказу Ректора Луцького НТУ Савчука П.П. від 02.09.2015 № 28-16-34, яким ОСОБА_4 03.09.2015 року призначена на посаду заступника директора з навчальної роботи Любешівського технічного коледжу Луцького НТУ;

- копією наказу директора Любешівського технічного коледжу Луцького НТУ ОСОБА_2 №26 від 22.09.2020 року про його службове відрядження, і при цьому, виконання обов`язків директора училища 24.09.2020 року покладено на заступника директора з НР Герасимик- ОСОБА_5 ;

- копією протоколу №04 від 24.09.2020 року засідання комісії по преміюванню працівників Любешівського технічного коледжу Луцького НТУ, відповідно до якого члени комісії слухали голову комісії - ОСОБА_1 , заступника директора з НР, яка проінформувала присутніх про преміювання працівників коледжу, в тому числі й саму себе 100 % від посадового окладу. Протокол підписаний головою комісії ОСОБА_6 та секретарем комісії ОСОБА_7 ;

- копією наказу в.о. директора Любешівського технічного коледжу Луцького НТУ Герасимик-Чернової Т.П. № 361 від 24.09.2020 року, яким окрім інших працівників коледжу, було премійовано, й саму ОСОБА_1 100 % від її посадового окладу;

- копією довідки директора Любешівського технічного коледжу Луцького НТУ Хомича А.В. від 16.12.2020 року, з якої вбачається, що заступнику директора з НР училища ОСОБА_1 у вересні 2020 року була нарахована заробітна плата у розмірі 25194,98 грн., у тому числі премія 6975,10 грн., а виплачено 20281,96 грн., у тому числі премія 5614,95 грн.;

- письмовою відповіддю Ректора Луцького НТУ від 21.12.2020 № 1233-03-35 про те, що заступник директора відокремленого структурного підрозділу «Любешівський технічний фаховий коледж Луцького національного технічного університету» ОСОБА_1 не повідомляла керівництво Луцького НТУ про наявний у неї конфлікт інтересів під час видачі наказу №361 від 24.09.2020 «Про преміювання працівників коледжу»;

- письмовою відповіддю в.о. керівника департаменту з питань дотримання законодавства про конфлікт інтересів та обмежень щодо запобігання корупції НАЗК від 05.01.2021 № 30-11/431/21 з якого вбачається, що відповідно до даних системи електронного документообігу Національного агентства, повідомлення про наявність конфлікту інтересів від заступника директора відокремленого структурного підрозділу «Любешівський технічний фаховий коледж Луцького національного технічного університету» ОСОБА_1 у 2020 році до Національного агентства не надходили;

- інформацією з Єдиного державного реєстру декларацій про те, що ОСОБА_1 у 2017, 2018, 2019, 2020 роках подавала щорічні декларації, як суб`єкт на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції»;

- копією посадової інструкції заступника директора з навчальної роботи Любешівського технічного коледжу Луцького НТУ, затвердженої директором цього коледжу ОСОБА_8 04.09.2015 року;

- довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України про те, що в Луцькому Національному технічному університеті є філія (інший відокремлений підрозділ) Відокремлений структурний підрозділ «Любешівський технічний фаховий коледж Луцького національного технічного університету», код ЄДРПОУ ВП 02540083, місцезнаходження: Україна, 44200, Волинська обл., Любешівський р-н, селище міського типу Любешів, вулиця Брестська, будинок 7;

- копією статуту Луцького національного технічного університету, затвердженого Наказом МОН України 20.11.2018, у якому у п.1.13 зазначено, що у структурі університету без права юридичної особи діють, в тому числі, Любешівський технічний коледж Луцького НТУ (вул. Брестська,7, смт.Любешів, Волинська область,44200). Коледжі, як структурні підрозділи, функціонують відповідно до окремих Положень, що розробляються згідно з законодавством та ухвалюються на засіданні вченої ради Луцького НТУ. Коледжам, як структурним підрозділам, делеговані окремі права, а саме: мати рахунки в органах Державної казначейської служби України та банках, бланк, штампи, печатку тощо;

- копією Положення про Відокремлений структурний підрозділ «Любешівський технічний фаховий коледж Луцького національного технічного університету», затвердженого Ректором Луцького національного технічного університету ОСОБА_9 25.06.2020 року, у якому в п.1.6 зазначено, що Відокремлений структурний підрозділ «Любешівський технічний фаховий коледж Луцького національного технічного університету» (код ЄДРПОУ ВП:02540083) є правонаступником всіх майнових і немайнових прав Любешівського технічного коледжу Луцького національного технічного університету, який був перейменований відповідно до Наказу Міністерства освіти і науки України «Про перейменування відокремлених структурних підрозділів Луцького національного технічного університету» від 02.06.2020 року № 736 та згідно рішення Вченої ради Університету. Протокол №10 від 25.06.2020 року, яке було введено в дію наказом Університету» Про введення в дію документів, затверджених вченою радою Луцького НТУ від 26.06.2020 року № 237-05-35;

- копією Положення про преміювання працівників Любешівського технічного коледжу Луцького НТУ, затвердженого ректором Луцького НТУ 03 травня 2018 року, у якому в п.2.8 зазначено про порядок виплат премій. А саме, виплата премій здійснюється згідно наказів (розпоряджень) директора коледжу. Виплата премій директору коледжу здійснюється за поданням трудового колективу до органу вищого рівня, який приймає рішення про виплату грошової винагороди директору коледжу та її розмір. Проекти наказів (розпоряджень) готуються за поданням комісії про преміювання (п.2.8.2-2.8.3);

- копією положення про преміювання працівників відокремлених структурних підрозділів (коледжів) Луцького національного технічного університету, яке затверджене Вченою радою Луцького НТУ 30.08.2016 та введено в дію наказом № 520-04-33 від 14.09.2016;

- копією Розпорядження Ректора Луцького НТУ від 24.01.2020 року № 4-18-35 про стан та заходи щодо подальшої профілактики посадових правопорушень, хабарництва та антикорупційна діяльність в Луцького НТУ, у якому зобов`язано розробити план антикорупційних заходів у діяльності Університету/відокремлених структурних підрозділах, контролювати у них основних антикорупційних стандартів і процедур, проводити оцінку корупційних ризиків, надавати роз`яснення тощо.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих їй правопорушень частково доводиться і поясненнями допитаних судом першої інстанції свідків, яким суд дав вірну юридичну оцінку в частині, що стосується її дій щодо видання та підпису наказу про преміювання, в якому було і її прізвище, та щодо неповідомлення відповідні органи (посадових осіб) про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Водночас, суд першої інстанції правильно врахував, що усі допитані судом свідки можуть бути зацікавленими у розгляді справи, оскільки є колегами ОСОБА_1 з якою працюють тривалий час, а тому вірно відхилив їх пояснення в частині, що стосуються умислу останньої на вчинення дій, зокрема щодо видання та підписання наказу про преміювання в якому було і її прізвище.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вірно поклав їх в основу свого рішення, оскільки вини є належними та допустимими в розумінні ст.251 КУпАП, і фактично повністю поза розумним сумнівом доводять винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих їй адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП.

Твердження сторони захисту як на підставу для скасування оскаржуваної постанови судді про те, що протоколи, які складені щодо ОСОБА_1 не можуть вважатись належними та допустимими доказами через нерозкриття у них суб`єктивної сторони правопорушень, до уваги судом не беруться, оскільки, як вбачається зі змісту цих протоколів, викладена суть адміністративних правопорушень повністю відповідає диспозиціям ч.ч.1, 2 ст.172-2 КУпАП, і є такими, які дають суду підстави зробити певні висновки на підставі досліджених доказів.

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_1 цілком випадково підписала наказ на преміювання, в якому окрім інших було ї її прізвище, і жодного корисливого мотиву або ж умислу на незаконні переваги вона не мала, суд до уваги не приймає, оскільки, як встановлено судом, вона отримавши грошові кошти в якості премії, розпорядилась ними на власний розсуд, і не вчинила жодних дій, аж до виявлення правопорушення працівниками УСР у Волинській області. При цьому, доводи ОСОБА_1 про те, що вона була переконана у тому, що наказ на підставі якого їй було виплачено грошові кошти у вигляді премії, був підписаний директором коледжу після його прибуття із відрядження, є непереконливими з урахуванням досліджених судом доказів.

Не беруться до уваги судом і посилання сторони захисту про те, що протоколи не містять відомостей, які саме повноваження, що були покладені на ОСОБА_1 утворюють суперечність із приватним інтересом, оскільки на думку апеляційного суду вони є власним тлумаченням законодавства та розумінням фактичних обставин справи.

З цього приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. При цьому, приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 будучи заступником директора з навчальної роботи ВСП «Любешівський технічний фаховий коледж ЛНТУ», та виконуючи обов`язки директора цього коледжу, та будучи суб`єктом, на якого відповідно до п.п.«а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», поширюється дія цього Закону, видала та підписала наказ «Про преміювання працівників коледжу», яким встановила собі особисто премію в розмірі 100% від місячного посадового окладу пропорційно відпрацьованому часу за вересень місяць, на підставі якого останній було нараховано та виплачено грошові кошти в сумі 5614,95 грн.

Крім того, в ході апеляційного розгляду не знайшли свого логічного підтвердження будь-якими доказами доводи сторони захисту щодо неупередженості судді суду першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 . При цьому, факт відмови судді у задоволенні клопотання про повернення матеріалів справи щодо ОСОБА_1 для належного оформлення (доопрацювання), не може свідчити про упередженість судді.

Апеляційний суд всебічно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності у розрізі із доводами апеляційної скарги, вважає, що всі твердження сторони захисту щодо незаконності судового рішення місцевого суду фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та фактично спрямовані на уникнення нею адміністративної відповідальності за вчинення інкримінованих їй адміністративних правопорушень.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції постановив законне судове рішення про визнання винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд першої інстанції відповідно до вимог ст.33 КУпАП врахував характер вчиненого проступку, дані про особу порушника, ступінь її вини, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив стягнення на підставі ч.2 ст.36 КУпАП у виді штрафу в межах мінімальної межі, передбаченої санкцією ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Зважаючи на вищенаведене, постанова судді Любешівського районного суду Волинської області від 11.03.2021 року в даній справі є законною та такою, що постановлена відповідно до вимог КУпАП, у зв`язку з чим підлягає залишенню без змін.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Сацик Тетяни Терентіївни залишити без задоволення, а постанову судді Любешівського районного суду Волинської області від 11 березня 2021 року в даній справі щодо ОСОБА_1 , без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк