Справа № 308/6862/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
25.03.2021 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І.В., розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке подав адвокат Немеш І.В. в інтересах ОСОБА_1 ,
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 вересня 2020 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України,
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн..
Згідно постанови, 10.07.2020 о 03 год 50 хв по вул. 8 Березня у м. Ужгород ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Кіа Карнівал», д. н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, яка не відповідає ситуації), і від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в установленому законом порядку в присутності двох свідків, чим порушив вимоги передбачені п. 2. 5 ПДР та вчинив передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення.
В апеляційній скарзі адвокат Немеш І. В., посилаючись на незаконність постанови, порушує питання про її скасування та закриття провадження у справі.
В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження адвокат Немеш І. В. вказує на те, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, оскільки ОСОБА_1 не брав участі у розгляді справи судом першої інстанції і про прийняте рішення йому не було відомо, а після отримання його копії він адвокат Немеш І. В. подав апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 , яку постановою судді Закарпатського апеляційного суду від 13.01.2021 було повернуто. При цьому, стверджує, що копію постанови від 13.01.2021 ОСОБА_1 отримав лише 12.03.2021. Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Ужгородського міськрайонного суду від 17.09.2020.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд дійшов висновку про те, що клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення задоволенню не підлягає з таких підстав.
Частиною 2 статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів із дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений із поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Вищевказана норма ч. 2 ст. 294 КУпАП, забезпечує, за аналогією із правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права, а також свідчить про те, що початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, а не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення.
Апеляційний суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, якщо його пропущено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).
Апеляційний суд виходить із того, що про поважність причин на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, які виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова винесена 17.09.2020, що свідчить про те, що останнім днем строку на її апеляційне оскарження є 28.09.2020 включно.
Вказана апеляційна скарга подана адвокатом Немешом І. В. в інтересах ОСОБА_1 19.03.2021, тобто із пропуском передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду від 17.09.2020.
Апеляційним судом не встановлено поважних причин, із яких ОСОБА_1 чи його представник адвокат Немеш І. В. не подали апеляційну скаргу в передбачений ч. 2 ст. 294 КУпАП строк (до 28.09.2020 включно).
Так, із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 було повідомлено, що справа буде розглядатися Ужгородським міськрайонним судом (а. с. 1).
Про факт обізнаності ОСОБА_1 та адвоката Немеша І. В. про наявність в Ужгородському міськрайонному суді справи про адміністративне правопорушення свідчить і наявна в матеріалах справи заява адвоката Немеша І. В. від 02.09.2020 про відкладення розгляду справи та долучення доказів у справі (а. с. 14-17).
Із повідомлень від 20.07.2020, 30.07.2020 та 04.09.2020 (а. с. 11, 12, 18) убачається, що ОСОБА_1 надсилались повістки про виклик до суду на зазначену в протоколі адресу, в тому числі й на 17.09.2020 13:50. При цьому, з розписки ОСОБА_1 від 31.08.2020 вбачається, що останній отримав повістку про виклик до суду на 03.09.2020 (а. с. 13).
Крім того, інформація про час та місце розгляду справ міститься на офіційному веб-сайті «Судова влада».
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»).
Із наявного в матеріалах справи супровідного листа від 17.09.2020 вбачається, що копія оскаржуваної постанови направлена на адресу ОСОБА_1 у день її винесення (а. с. 22).
При цьому, з матеріалів справи вбачається, що постановою Закарпатського апеляційного суду від 19.10.2020 повернуто ОСОБА_1 подану ним апеляційну скаргу на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду від 29.07.2020 з підстав оскарження останнім судового рішення Ужгородського міськрайонного суду, яке відсутнє в даній справі.
Разом із тим, з розписки ОСОБА_1 , яка міститься на форзаці справи, вбачається, що останній отримав копію оскаржуваної постанови від 17.09.2020 11.12.2020.
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 13.01.2021 повернуто адвокату Немешу І. В. подану ним в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу з підстав пропуску строку на апеляційне оскарження та відсутності клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Вищенаведене свідчить про те, що ОСОБА_1 чи його представник адвокат Немеш І. В. без поважних причин не оскаржили у встановлений законом строк постанову суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Можливість поновлення строку на апеляційне оскарження закон пов`язує з тим, чи обставини, внаслідок яких скаргу подано несвоєчасно, залежали від волі ініціатора перегляду і чи пов`язані вони з дійсно істотними перешкодами/труднощами, що унеможливили або ускладнили своєчасне звернення до суду.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 29.10.2010 у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, початком строку на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськррайонного суду Закарпатської області від 17.09.2021 є день її проголошення, а не отримання її копії, і будь-яких підстав вважати, що такий строк пропущено з поважних причин немає.
Доводи клопотання про те, що ОСОБА_1 не брав участі у розгляді справи судом першої інстанції і про прийняте рішення йому не було відомо, а після отримання його копії він адвокат Немеш І. В. подав апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 , яку постановою судді Закарпатського апеляційного суду від 13.01.2021 було повернуто, і при цьому, копію постанови від 13.01.2021 ОСОБА_1 отримав лише 12.03.2021, - апеляційний суд визнає такими, що в будь-якому разі не являються поважними причинами, з яких ОСОБА_1 чи його представник адвокат Немеш І. В. не мав можливості оскаржити судове рішення в установлений законом строк.
При оцінці доводів клопотання, апеляційний суд бере до уваги й те, що незнання апелянтом закону не призводить до висновку про поважність причин пропущеного строку.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що наведені адвокатом Немешом І. В. обставини не перешкоджали реалізації права на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 у передбачений ст. 294 КУпАП строк.
Той факт, що ОСОБА_1 та його представник адвокат Немеш І. В., не з?явившись без поважних причин на розгляд справи, призначений на 17.09.2020, не виявив бажання довідатись про прийняте рішення за наслідками розгляду справи, не може бути взято до уваги у даному випадку, як наявність поважної причини пропуску строку на апеляційне оскарження.
Поряд із тим, апеляційний суд бере до уваги і те, що суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, повинна миритися з процесуальними наслідками свого рішення.
Існування інших обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску адвокатом Немешом І. В. строку апеляційного оскарження, апеляційним судом не встановлено.
На будь-які інші обставини (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо) у підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не вказується.
При цьому, апеляційний суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, сформульовану в рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України». Так, у пункті 41 цього рішення Європейський суд зазначив, що якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, як у цій справі, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд у порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.
Апеляційна скарга, подана після закінчення строку, передбаченого ст. 294 КУпАП повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо у поновленні строку відмовлено.
Враховуючи те, що в клопотанні не наведено жодних доказів та мотивів про поважність причин, які позбавили адвоката Немеша І. В. можливості оскаржити постанову судді в межах передбаченого законом строку, апеляційний суд доходить висновку про те, що апелянтом не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення від 17.09.2020, у зв`язку з чим, відсутні підстави для поновлення такого строку.
Приймаючи рішення про необхідність відмови адвокату Немешу І. В. в поновленні строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд зазначає, що 30.12.2020, подавши до Ужгородського міськрайонного суду апеляційну скаргу на оспорюване судове рішення, адвокат Немеш І.В. не подав клопотання про поновлення пропущеного строку.
Окрім того, приймаючи рішення про необхідність відмови адвокату Немешу І. В. у поновленні строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд зазначає, що посилаючись на підстави для поновлення пропущеного строку адвокат Немеш І.В. у клопотанні вказав на таке «судове рішення у вигляді постанови Закарпатського апеляційного суду від 13 січня 2021 року ОСОБА_1 отримав 12 березня 2021 року та вирішив його оскаржити до Закарпатського апеляційного суду та просить поновити строк на його оскарження». Між тим, вказуючи на те, що судове рішення у вигляді постанови Закарпатського апеляційного суду від 13 січня 2021 року ОСОБА_1 вирішив оскаржити та просить поновити строк на його оскарження, адвокат Немеш І.В. не взяв до уваги положення ст. 294 КУпАП, відповідно до яких постанова апеляційного суду в справах про адміністративні правопорушення набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Окрім того, з постанов Закарпатського апеляційного суду від 19.10.2020 та 13.01.2021 вбачається, що у них вказувалось на те, що рішення апеляційного суду в справах про адміністративні правопорушення набирають законної сили негайно після їх винесення, є остаточними й оскарженню не підлягають (а. с. 29-30, 41-43).
З огляду на вищенаведене, апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження судового рішення, підлягає поверненню адвокату Немешу І. В. як особі, що її подала.
Приймаючи рішення про необхідність відмови адвокату Немешу І. В. в поновленні строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд також враховує положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань не вправі витребовувати будь-які докази; те, що апелянтом не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення й не надано таких доказів, які б підтверджували поважність причин його пропуску; що пропущений строк є значним; що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.
Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Подане адвокатом Немешом І. В. клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення залишити без задоволення та відмовити у поновленні пропущеного строку.
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Немеш І. В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 вересня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - повернути адвокату Немешу І. В. з усіма доданими до неї матеріалами, як особі, що їх подала, а також надіслати йому та ОСОБА_1 копію даної постанови.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан