Справа № 133/58/21
Провадження № 33/801/299/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пєтухова Н. О.
Доповідач: Медвецький С. К.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Медвецький С. К., розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18 березня 2021 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в :

30 грудня 2020 року о 15:00 год у м. Козятині по вул. Довженка, 89, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 11183-110 д.н.з. НОМЕР_1 , при зупинці транспортного засобу, в порушення вимог п. 15.13 Правил дорожнього руху України, відкрив двері, не переконався в безпеці, створив перешкоди іншим учасникам руху, внаслідок чого автомобіль Мерседес-Бенц д.н.з. НОМЕР_2 здійснив зіткнення з відкритими дверима. У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби були механічно пошкодженні.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, а саме порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Вирішено питання про судовий збір.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 15.13 ПДР України, чим вчинив правопорушення, що передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що висновок суду першої інстанції про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення нічим не підтверджений та не доведений матеріалами справи.

Указував, що з протоколу про адміністративне правопорушення та схеми місця ДТП неможливо встановити місце зіткнення транспортних засобів, а відтак його вини у вчиненні правопорушення .

Крім цього, місцевим судом безпідставно було відмовлено у задоволенні клопотання про повернення матеріалів справи на доопрацювання, оскільки схема місця ДТП має істотні порушення, а протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог статті 256 КУпАП.

05 квітня 2021 року на електронну адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій він апеляційну скаргу підтримав та просив розгляд справи провести без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлене неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно з вимогами статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом установлено, що 30 грудня 2020 року о 15:00 год у м. Козятині по вул. Довженка, 89, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 11183-110 д.н.з. НОМЕР_1 , при зупинці транспортного засобу, в порушення вимог п. 15.13 Правил дорожнього руху України, відкрив двері, не переконався в безпеці, створив перешкоди іншим учасникам руху, внаслідок чого автомобіль Мерседес-Бенц д.н.з. НОМЕР_2 здійснив зіткнення з відкритими дверима. У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби були механічно пошкодженні.

Схемою дорожньо-транспортної пригоди зафіксовано місце зіткнення транспортних засобів ВАЗ 11183-110 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та Мерседес-Бенц д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Учасники розгляду справи були ознайомлені зі схемою місця події та будь-яких зауважень не заявляли (а. с. 2).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У пункті 1.9 ПДР України визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.3.б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до пункту 15.13 ПДР України забороняється відчиняти двері транспортного засобу, залишати їх відчиненими і виходити з транспортного засобу, якщо це загрожує безпеці і створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху.

Згідно зі статтею 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Судом було оглянуто матеріали запису відеореєстратора та світлини зроблені на місці дорожньо-транспортної пригоди, яке мало місце 30 грудня 2020 року о 15:00 год.

Із запису відеореєстратора слідує, що ОСОБА_1 зупинився на дорозі перед автомобілем патрульної поліції, не з`їхавши з дороги на узбіччя, відкрив водійські двері, внаслідок чого, транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 здійснив зіткнення з відкритими дверима зупиненого транспортного засобу, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів.

Характер та локалізація механічних пошкоджень указаних транспортних засобів, а також показання учасників ДТП в частині розташування транспортних засобів, доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ДТП.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 вимог п. 15.13 ПДР, які перебувають у прямому причинному зв`язку з наслідками у вигляді пошкоджень транспортних засобів, а тому висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП є обґрунтованим.

Крім цього, ОСОБА_1 в суді першої інстанції підтвердив ту обставину, що він відкрив водійські двері автомобіля, оскільки відстань до автомобіля, який рухався, була, на його думку, значна, що дозволяло йому вийти з авто.

Вина останнього доведена даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, схемі місця ДТП, показаннями учасників дорожньо-транспортної пригоди та свідків.

Доводи заявника щодо відсутності його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП є безпідставними, недоведеними та спростовуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення та схема місця ДТП є неналежними доказами у справі, оскільки не відповідають обставинами справи та місять істотні порушення в оформленні, не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції належним чином надав оцінку доказам у справі та дослідив їх на відповідність закону.

Крім цього, з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі схемою ДТП та жодних зауважень не мав.

Аргументи ОСОБА_1 про те, що він вийшов з автомобіля, оскільки його зупинили працівники поліції, і на схемі не відображено поліцейського автомобіля є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» у випадку подання сигналу про зупинку водій зобов`язаний: зупинити транспортний засіб з дотриманням вимог Правил дорожнього руху; тримати руки в полі зору поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України і не виходити з транспортного засобу без дозволу.

Як слідує із запису відеореєстратора автомобіля ОСОБА_1 , він вийшов з транспортного засобу без дозволу працівників поліції.

Отже, поведінка водія ОСОБА_1 не відповідала вимогам ст. 16 Закону України «Про дорожній рух».

Посилання в апеляційній скарзі на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам статті 256 КУпАП є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з постановленим судовим рішення та висновків суду не спростовують.

З огляду на викладене, місцевий суд правильно встановив фактичні обставини справи, надав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи і дослідженим у судовому засіданні доказам у відповідності з вимогами ст. 252 КУпАП та дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладення у зв?язку з цим адміністративного стягнення.

При цьому апеляційний суд погоджується з видом і мірою адміністративного стягнення, якому підданий ОСОБА_1 , оскільки таке адміністративне стягнення буде достатньою та необхідною мірою відповідальності, яке досягне мети у вихованні правопорушника у дусі додержання законів, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

Апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на вимогах закону, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 280, 283, 294, 295 КУпАП, Вінницький апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18 березня 2021року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду С.К. Медвецький