ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/6137/20 Номер провадження 33/814/250/21Головуючий у 1-й інстанції Логвінова О. В. Доповідач ап. інст. Маліченко В. В.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Маліченко В. В., з участю секретаря судового засідання Пархоменко Ю.І., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисників Стасовського М. В., Фесенко Ю. О, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 та ст. 122-2 КпАП України

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, директора ТОВ «Метаплекс»,одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

за апеляційною скаргою Адвокатського об`єднання «Правовий компроміс» в особі адвоката Стасовського Миколи Васильовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Полтави від 11 лютого 2021 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 11 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 122-2, ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу за ч.1 ст. 122-2 КУпАП - 153 гривні в дохід держави, та за ч.1 ст. 130 КУпАП - 10200 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. У порядку ч. 2 ст. 36 КУпАП остаточно визначено стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 грн.

Судове рішення мотивовано тим, що вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушення передбачених ч.1 ст. 130 та ст. 122-2 КпАП України, достатнім чином підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення ДПР 18 № 118766 від 16.12.2020 року, ДПР 18 № 191352 від 16.12.2020 року, направленням на огляд водія від 16.12.2020 р., поясненнями свідків, відеозаписом.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції АО «Правовий компроміс» в особі Стасовського М. В. діючого в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить її задовольнити, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення правопорушення за ч. 1 ст. 122-2 КпАП України закрити а підставі ч. 1 ст. 247 КпАП України, а за ч. 1 ст. 130 КпАП України - закрити на підставі п. 6 ст. 247 КпАП.

З рішенням районного суду не погоджується, так як останнє є незаконним, необґрунтованим, а вина ОСОБА_1 не доведена.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, зазначив, що було порушено право особи на захист, оскільки розгляд справи відбувся без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника. Стосовно протоколу за ст. 122-2 КУпАП, то захисник вважає, що єдиним належним і допустимим доказом наданим суду, на підтвердження вини ОСОБА_1 в цій частині є протокол про адміністративне правопорушення. Жодного іншого доказу, який би підтверджував вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП надано не було.

Крім того, апелянтом було зазначено, що в протоколі були здійснені виправлення та зазначено алкотестер який відповідно до Державного реєстру медичної техніки і виробів медичного призначення такого технічного пристрою взагалі не існує.

Обґрунтовуючи винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП, захисник вважає, що суддя належним чином не оцінив сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_1 .

Відзначив, що за наслідками переглянутих відео файлів з боді - камери патрульного поліцейського, не було жодних з характеризуючих ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 . Пояснення свідків самі по собі не можуть бути використані у якості доведення вини особи у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння з огляду на те, що такі особи не були присутні при пропозиції та відмові від проходження огляду на стан сп`яніння. Належної пропозиції проведення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння фактично не зафіксовано, відеокамера фіксувала інші об`єкти. Вважає, що відеозаписи з бодікамер працівників поліції на думку апелянта, є недопустимим доказом по справі

Також, з апеляційної скарги та в судовому засіданні наголошувалося, що працівники поліції не вказали причини зупинки транспортного засобу, та на вимогу не представилися.

Крім цього, апелянтом, зазначено, що станом на час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ст. 130 КУпАП втратила чинність, та дане правопорушення віднесено до кримінальних проступків. Таким чином, дії які поставленні у вину ОСОБА_1 виходять з межі диспозиції ч. 1 ст. 130 КупАП, а тому провадження в цій частині підлягає закриттю на підстваі п. 6 ст. 247 КУпАП у зв`язку із скасуванням 01 липня 2020 року акта, який встановлював адміністративну відповідальність.

Заслухавши пояснення сторін по справі, допитавши свідка, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст.ст.245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог п. 2.4 ПДР України водій на вимогу поліцейського повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 122-2 КУпАП невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Подія адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та вина особи яка притягається до адміністративної відповідальності, повністю підтверджується зібраними в сукупності доказами, які були перевірені судом апеляційної інстанції, а саме:

Протоколом про адміністративне правопорушення від 16 грудня 2020 року серія ДПР18 №191352 від 16 червня 2020 року, складеного інспектором роти 1 взводу УПП в Полтавській області ДПП капітаном поліції Блохою Р. А. Відповідно до протоколу 16 грудня 2020 року о 22 год. 20 хв. в м. Полтава по вул. Половка, буд. 84, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW» модель «x5» з д.н.з. « НОМЕР_1 », який належить останньому, не виконав вимогу про зупинку поданих працівниками поліції за допомогою проблискових маячків червоного та синього кольорів з використанням гучномовця, був зупинений шляхом переслідування, за адресою м. Полтава, вул. Транспортна буд. 1, чим порушив п. 2.4 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП. З протоколом ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчать його підписи.

Відеозаписом долученого до матеріалів справи працівниками поліції YouCut_20201217_124903092, з якого вбачається, що «BMW» модель «x5» (00:03) виїхав на дорогу, та почав рухатися на зустріч патрульній машині, після чого працівники поліції здійснивши маневр повороту ліворуч (00:11) почали переслідувати вказану машину із ввімкнутими проблисковими маячками синього та червоного кольорів. На 00:20 секунді відео, BMW» модель «x5» з покажчиком повороту праворуч, різко повернув праворуч, з`їхавши з головної дороги, та не зупиняючи свій транспортний засіб продовжив рух, та на 00:35 сек здійснив поворот праворуч, та зупинився напроти зачинених воріт. Крім, того з відео вбачається, що будь яких перешкод які позбавляли можливості водія зупинитися не було.

Відеозаписом долученого до матеріалів справи працівниками поліції №, з якого вбачається, що працівником поліції було роз`яснено права та обов`язки ОСОБА_1 та ознайомлено його із складеним протоколом за адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, після чого в протоколі ОСОБА_1 написав свої пояснення стосовно події.

Поясненнями інспектора роти УПП в Полтавській області ДПП Блохи Р. А. який пояснив, що із за порушення ПДР України намагалися зупинити транспортний засіб, увімкнувши проблискові маячки червоного та синього кольорів із включенням гучномовця, але водій не зупинявся, лише збільшив швидкість руху транспортного засобу. Потів водій звернув праворуч, після чого зупинився оскільки заважала перешкода. Дистанція до того як він зупинився була значна, приблизно 3-4 км, постійно різко збільшував швидкість, різко гальмував, щоб здійснити поворот, приблизно швидкість транспортного засобу BMW» модель «x5» була 100-130 км. Транспортний засіб рухався із увімкнутим дальнім світлом. Відзначив, що червоно синій проблисковий маячок було увімкнуто до того як працівником поліції було здійснено маневр ліворуч.

Вказані докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що коли він повернув праворуч, то через 5 метрів зупинився, але суд розцінює їх такими, як спосіб уникнення від адміністративної відповідальності, оскільки переглянувши відео запис в судовому засіданні, вбачається, що навіть після того як ОСОБА_1 повернув праворуч, він не зупинився, та продовжив рух на значну відстань значно більшу чим 5 метрів. Крім цього пояснював, що він не зупинявся, оскільки там не можна зупинятися, чим фактично визнав, що він бачив відповідний сигнал патрульної машини.

Крім, того захисником було зазначено, що коли ОСОБА_1 побачив проблискові маячки поліції він не зрозумів, чи саме його хотіли зупинити, але суд наголошує, що він був єдиним учасником дорожнього руху та відповідно ПДР України повинен був негайно зупинити транспортний засіб, одразу ж як тільки побачив проблисковий маячок червоного кольору.

Давши належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Подія адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та вина особи яка притягається до адміністративної відповідальності, повністю підтверджується дослідженими місцевим судом та наведеними у постанові суду доказами, які були перевірені судом апеляційної інстанції, а саме:

Протоколом про адміністративне правопорушення від 16 грудня 2020 року серія ДПР18 №118766, складеного інспектором роти взводу УПП в Полтавській області ДПП Блохи В. А. Відповідно до протоколу 16 грудня 2020 року о 23 год. 00 хв. в м. Полтава, по вул. Половка буд. 84, ОСОБА_1 керував транспортним засобом - «ВМW» модель «Х5» д. н. з. « НОМЕР_1 », з вираженими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, нестійка хода. Від проходження огляду за допомогою алкотестера «Drager» 7510 та від проходження медичного огляду в ПОНД на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. З вказаним протоколом ОСОБА_1 був ознайомлений про, що свідчать його підписи та пояснення.

Письмовим поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідного до яких вбачається, що вони були запрошені працівниками поліції в якості свідків при огляді на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 . На пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою алкотестера драгер чи в медичній установі ОСОБА_2 відмовився в їх присутності. Зазначили, що факт вживання алкоголю вказаний громадянин не заперечував. Вказані пояснення ними були написані власноруч.

Відеозаписами долучених до матеріалів справи працівниками поліції з нагрудної камери патрульного, та відеореєстратора з яких вбачається:

?YouCut_20201217_124903092 та YouCut_20201217_125414890 - зафіксовано зупинку транспортного засобу «BMW» модель «x5», д.н.з. « НОМЕР_1 » та спілкування працівників патрульної поліції з водієм зазначеного транспортного засобу;

? - працівники поліції неодноразово представлялися, та як вбачається з розмови показували ОСОБА_1 службові посвідчення;

? , , - ОСОБА_1 пояснив, та на запитання працівника поліції повідомив, що припаркував транспортний засіб, після чого вжив «алкоголь» ;

? - працівником поліції було залучено 2 свідків, після чого попросили їх припаркуватися біля службової машини, та попросили ОСОБА_1 підійти до нього;

? - працівником поліції було повідомлено, що в нього є підозра, що останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння, та було запропоновано пройти огляд на місці чи в лікарні, на що останній неодноразово запитував який смисл проходження та на першій хвилині тридцять дев`ятій секунді відмовився від проходження (DSJX3BI013_BI0013 2020/12/16-22:37:21);

?, - працівником патрульної поліції ОСОБА_1 було оголошено зміст протоколу за фактом адміністративного правопорушення ч. 1 ст. 130 КУпАП. Було роз`яснено права та обов`язки ОСОБА_1 . Після чого ОСОБА_2 надав письмові пояснення.

Також, в судовому засіданні було допитано інспектора роти 1 взводу УПП в Полтавській області ДПП капітана поліції Блоху Р. А., який відповідно до протоколу за ст. 130 КУпАП пояснив, що зупинка транспортного засобу відбулася із-за того, що водій виїхав на зустріч із ввімкненим дальнім світлом. Було залучено двох свідків, та складено протокол про адміністративне правопорушення про відмову від проходження на місці та в медичному закладі. Відзначив, що неодноразово роз`ясняв права та обов`язки ОСОБА_1 . Дані покази повністю узгоджуються з матеріалами справи.

Вказані докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення по справі щодо ОСОБА_1 .

Давши належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 16 грудня 2020 року рухаючись по вулиці Половка, повернув на вул. Буровиків та побачив ззаду проблискові маячки поліції, зупинився в кармані, після чого підійшли працівники поліції не представилися та повідомили, що вони володіють інформацію, що він рухається в стані алкогольного сп`яніння, на його прохання, працівник з ним спілкувався то не представився, не повідомили причини зупинки, запропонували йому пройти огляд, але не пояснили яким чином його проходити. Після чого не роз`яснивши як та де його проходити, після чого він відмовився від огляду, оскільки не було жодних підстав. На запитання судді, повідомив, що йому не пропонували нічого проходити, просто стверджували, що він був п`яний, але він був в масці тому як можливо почути запах, в машині було 5 осіб. Зазначив, що відразу як побачив проблискові маячки він відразу зупинився.

Крім того, в судовому засіданні повідомив, що він не зобов`язаний проходити огляд на вимогу працівників поліції.

Доводи захисника, що не вказано причину зупинки його автомобілю не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду щодо доведення його вини та крім того працівником патрульної поліції була роз`яснена причина зупинки транспортного засобу.

Посилання апеляційної скарги на те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить всіх обставин та не відповідає вимогам ст. 266 КУпАП, не є слушними, оскільки протокол складений відповідно до вимог чинного законодавства, крім того, містить чіткий виклад фактичних обставин адміністративного правопорушення відповідно до диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП та ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

Істотних порушень співробітниками поліції при оформленні відносно ОСОБА_1 матеріалів про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП положень вказаного вище законодавства судом апеляційної інстанції які б могли вплинути на розгляд справи не виявлено, тому доводи апелянта відносно виправлень є безпідставними. Більш того, матеріали справи не містять доказів того, що в протоколі було здійснено виправлення назви Драгера вже після складання протоколу про адміністративне правопорушення та його підпису правопорушником, оскільки під відеофіксацію при оголошенні протоколу за ст. 130 КУпАП було оголошено саме назву «Драгер 7510», після чого ОСОБА_1 в ньому розписався.

Твердження апелянта про те, що працівниками поліції йому не було роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, та відеоматеріалами долучених до матеріалів провадження, де вбачається, що інспектором патрульної поліції неодноразово роз`яснювалося ОСОБА_1 його права та обов`язки.

Крім того, з відеозаписів долучених до матеріалів справи вбачається, що працівники поліції неодноразово представлялися, але ОСОБА_1 не бажав слухати поліцейських та неодноразово їх перебивав.

Доводи апеляційної скарги, що неможливо ОСОБА_1 притягнути за ст. 130 КУпАП оскільки в зв`язку зі змінами в законодавстві, адміністративна відповідальність за керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння не передбачена є безпідставними виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст.9 КпАП України адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень».

Вказаним законом ст.130 КпАП України викладена в новій редакції та передбачає відповідальність за керування суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Водночас, Кримінальний кодекс України доповнений статтею 286-1, якою встановлена, зокрема, відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

17 червня 2020 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 03 липня 2020 року.

Цим Законом із Закону №2617-VІІІ, після того, як він вже набрав чинності, вилучені положення, що змінювали ст.130 КпАП України та включали до КК України статтю 286-1. Водночас, зміни в цій частині до самих Кодексів внесені не були.

В тексті КУпАП та КК України, опублікованому на офіційному сайті Верховної Ради України, після набрання чинності Законом України №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», тобто після 01 липня 2020 року, зміни ні до ст.130 КпАП України, ні до ст.286-1 КК України не вносилися.

Відсутність внесення змін у ці Кодекси на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 3 липня 2020 року, узгоджується з приписами ч. 6 ст. 90 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України», відповідно до якої законопроект може передбачати внесення змін лише до тексту первинного законодавчого акта (закону, кодексу, основ законодавства тощо), а не до закону про внесення змін до цього законодавчого акта.

Таким чином, притягнення до відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України після набрання чинності Законом України №2617-VIII „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення

Однак, 17 березня 2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» №1231-IX від 16 лютого 2021 року.

Відповідно до вказаного закону стаття 130 КпАП України викладена в новій редакції, якою передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ст 286-1 КК України, яка передбачала кримінальну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, фактично декриміналізована.

Тому дії, вчинені ОСОБА_1 , містять склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України в редакції, що діє на час розгляду справи в апеляційному суді.

Відповідно до ч.1 ст.8 КпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

При цьому, згідно з ч.2 цієї статті закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Аналогічні положення викладені в ч.1 ст.5 КК України, відповідно до якої закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, ОСОБА_1 не може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ст.286-1 КК України, оскільки чинним законом кримінальна відповідальність за дії, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не передбачена.

Отже, підстав для скасування постанови судді місцевого суду та направлення справи прокурору для вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності, про що ставить питання апелянт в апеляційній скарзі, немає.

Що стосується доводів апелянта, що справу було розглянуто без участі особи, яку притягували до адміністративної відповідльного та його захисника, необхідно зазначити, що судом апеляційної інстанції поновлено права ОСОБА_1 на захист, оскільки останній був присутній під час апеляційного розгляду разом з своїми захисниками, надавав свої пояснення, було допитано інспектора УПП в Полтавській області, під час апеляційного розгляду було проведено дослідження доказів по справі, а тому постанова місцевого суду з підстав, що ОСОБА_2 не брав участі у розгляді справи судом першої інстанції, не може бути скасована, оскільки його відсутність в суді першої інстанції не вплинула на правильність прийнятого місцевим судом рішення по суті щодо нього.

Інші, доводи апеляційної скарги, жодним чином не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, оскільки сукупність зібраних доказів по справі повністю та обґрунтовано підтверджуються вина ОСОБА_2 у вчинених правопорушеннях.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Тому, урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів, які об`єктивно узгоджуються між собою, на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 п.п. 2.4, 2.5 Правил дорожнього руху України та наявності в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП та ч. 1 ст. 122-2, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому постанова судді Київського районного суду м. Полтави стосовно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою. Підстави для її скасування та закриття провадження у справі відсутні.

Керуючись ст.294 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Адвокатського об`єднання «Правовий компроміс» в особі адвоката Стасовського Миколи Васильовича в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м. Полтави від 11 лютого 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Маліченко