Справа № 163/187/21 Провадження №33/802/282/21 Головуючий у 1 інстанції:Шеремета С. А.
Категорія:ст. 471 МК України Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2021 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Борсука П.П., з участю секретаря Ковалько О.М., представника митниці Пікалюка Миколи Степановича, особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 11 лютого 2021 року щодо ОСОБА_1 за ст. 471 МК України,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає на АДРЕСА_1 , пенсіонера, РНОКПП НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 1700 грн. з конфіскацією у власність держави 10 000 (десяти тисяч) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 454 грн. судового збору.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він прямуючи 24.01.2021 року з України в Республіку Польща через митний пост "Ягодин" Волинської митниці Держмитслужби водієм автомобіля "Мерседес", номерний знак НОМЕР_2 , порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, переміщуючи обмежені постановою Правління НБУ від 02.01.2019 року № 5 до вивезення за межі України в такій кількості без належного підтвердження походження 10 000 гривень, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.471 МК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вищевказану постанову суду скасувати як незаконну, помилкову, необґрунтовану, таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так ОСОБА_1 посилається на порушення суддею суду першої інстанції його права на захист, оскільки вважає, що проведений судовий розгляд безпідставно відбувся у його відсутність. Стверджує, що ним до суду було подано клопотання про відкладення судового розгляду, яке всупереч ст. 268 КУпАП, залишено без задоволення. Крім того не погоджується з накладеним на нього додатковим стягненням у виді конфіскації 10 000 гривень. Посилається про неврахування судом при прийнятті постанови його особи, який є пенсіонером, має вікові хронічні захворювання, раніше до відповідальності не притягувався, тих обставин, що джерело походження цих вилучених та конфіскованих в нього коштів є законним, так як вони належать підприємству, яке той очолює, переміщувались через кордон з метою сплати ввізного мита на автомобіль. Крім того просить взяти до уваги, що його діями з недекларування коштів в сумі 10 000 грн. не завдано будь-яких негативних наслідків економічним інтересам держави.

Апелянт просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити за малозначністю вчиненого правопорушення, повернути вилучені кошти.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав скаргу, представника митниці, котрий заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи її необґрунтованою, приходжу до наступного висновку.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи щодо нього в суді першої інстанції, копію постанови від 11.02.2021 отримав 24.02.2021, при цьому апеляційну скаргу подав до суду 01.03.2021, строк на апеляційне оскарження ОСОБА_1 , виходячи з принципу доступу до правосуддя, який випливає з п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, слід рахувати з моменту отримання першим її копії, тобто з 24.02.2021. Суд вважає за необхідне прийняти подану ним апеляційну скаргу до розгляду, поновивши йому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Стаття 526 МК України передбачає, що справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. У разі розгляду справи про порушення митних правил у суді про час та місце розгляду справи суд (суддя) повідомляє особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, а також відповідний митний орган. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Згідно ч.1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 лютого 2021 року ОСОБА_1 подав до суду клопотання (а.с. 18) про відкладення судового розгляду у зв`язку неможливістю свого прибуття за станом здоров`я. Всупереч вищенаведеним вимогам, суд це клопотання залишив без задоволення, та 11 лютого 2021 року розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 , чим порушив його право на захист.

У відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.531 МК України підставою для скасування постанови для накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил є необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду.

За таких обставин, враховуючи те, що під час провадження та розгляду справи, були порушені вимоги ст.ст. 526, 531 МК України, ст. 268 КУпАП, суддя приходить до висновку про необхідність скасування постанови судді Любомльського районного суду від 11 лютого 2021 року та прийняття нової постанови, як це передбачено п.3 ч.8 ст.294 КУпАП.

Стаття 471 МК України передбачає відповідальність за порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через "зелений коридор", товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Згідно визначення, наведеного в п.57 ч.1 ст.4 МК України, товари це будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередач.

Частина 1ст.8 Закону України "Про валюту і валютні операції", який набрав чинності 07.02.2019, визначає, що транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 тисяч євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Аналогічна норма закріплена також в П.6 постанови Правління НБУ №3 від 02.01.2019 «Про затвердження Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей», згідно якого фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Разом з тим, положеннями частини 3 ст. 197 Митного кодексу України, яка встановлює, що обмеження щодо ввезення на митну територію України та вивезення за межі митної території України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх через митний кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей (зокрема, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню), можуть встановлюватися НБУ. В даному випадку держава в особі законодавчого органу закріпила це положення ще й шляхом прийняття відповідного Закону "Про валюту і валютні операції"

Таким чином, законодавством України встановлено обмеження на переміщення через митний кордон України готівки в сумі понад 10 000 євро (в еквіваленті).

Цілком зрозумілим є те, що обравши в зоні митного контролю смугу руху «зелений коридор», особа здійснює заяву, що переміщувані нею товари через митний кордон України не підлягають письмовому декларуванню, тобто переміщує, зокрема готівку, сума якої не перевищує встановлену ч.1 ст.8 Закону України"Про валюту і валютні операції" межу 10 000 євро.

Як встановлено протоколом про порушення митних правил №0029/20500/21 від 24.01.2021 року ОСОБА_1 прямуючи 24.01.2021 року з України в Республіку Польща через митний пост "Ягодин" Волинської митниці Держмитслужби водієм автомобіля "Мерседес", номерний знак НОМЕР_2 , порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, переміщуючи обмежені постановою Правління НБУ від 02.01.2019 року № 5 до вивезення за межі України в такій кількості без належного підтвердження походження 10 000 гривень, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.471 МК України, що також підтверджується актом про проведення митного огляду транспортного засобу, письмовими поясненнями порушника.

Враховуючи вищенаведені докази, які в своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи і узгоджуються між собою, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, тому визнає винним останнього у за порушенні встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю при переміщенні 10 000 гривень без належного підтвердження їх законного походження.

При цьому апеляційний суд не приймає до уваги наданий апелянтом в додатку до апеляційної скарги видатковий касовий ордер від 21 січня 2021 року на видачу 15 000 грн. ТзОВ «Володимирбрук» ОСОБА_1 , оскільки даного доказу станом на момент вчинення правопорушення останній не надавав, про його існування працівникам митного органу не повідомляв.

Відповідно дост.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Обираючи вид та міру адміністративного стягнення суд враховує особу, правопорушника, його майновий та сімейний стан, та вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. з конфіскацією в дохід держави безпосереднього предмету правопорушення, оскільки санкція ст.471МК України за своєю конструкцією не передбачає альтернативи, так як є абсолютно визначеною і щодо основного виду стягнення і щодо додаткового.

При цьому щодо висновку про конфіскацію вилученого майна та аналізуючи обставини справи в контексті конвенційних положень щодо втручання в право власності з метою встановлення справедливого балансу між конфліктуючими інтересами, апеляційний суд зазначає наступне.

П.2 ст.1 Першого протоколу до Конвенціїпро захист прав людини та основоположних свобод, визначає, що Конвенція жодним чином не обмежуєправо держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

П.33 рішення ЄСПЛ у справі «Ісмаїлов проти Росії», визначено, що загальна вимога щодо декларування товарів, що переміщуються через митний кордон, яка поширюється на кожну особу, котра перетинає державний кордон, запобігає неконтрольованому ввезенню готівки в державу чи її вивезенню з неї, тому конфіскація у випадку недекларування готівки під час проходження митного контролю є частиною регуляторного механізму, який відповідає загальним інтересам суспільства.

Наведені положення норм міжнародного права співвідносяться з нормами національного законодавства України щодо регуляторного механізму держави, який реалізується шляхом встановлення державою обмежень щодо здійснення права на власність шляхом конфіскації заборонених та обмежених товарів.

Відповідно до ст.ст. 22, 33 КУпАП суди за наявності підстав повинні обговорювати питання про можливість звільнення осіб від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення на підставі статті 22 КУпАП, згідно якої таке звільнення можливе за правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки і не завдає значних збитків державним чи суспільним інтересам.

Малозначне правопорушення - це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Слід відмітити, що застосування вимог ст.22 КУпАП до особи є правом, а не обов`язком суду.

На переконання апеляційного суду, навіть з урахуванням віку та стану здоров`я винного, відсутні можливості звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, оскільки дане правопорушення не є малозначним.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294, 295 КУпАП

П О С Т А Н О В И В

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Любомльського районного суду від 11 лютого 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Любомльського районного суду від 11 лютого 2021 року щодо ОСОБА_1 скасувати, прийняти нову постанову.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень з конфіскацією у власність держави 10 000 (десяти тисяч) гривень.

Штраф в розмірі 1700 грн. підлягає стягненнюза наступними реквізитами отримувач коштів УК у м. Луцьку /Луцька отг/21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38009371, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0003550, призначення платежу сплата штрафу за рішенням суду (Постанова Волинського апеляційного суду від 29 березня 2021 року про накладення штрафу в справі №163/187/21 про порушення митних правил, провадження №33/802/282/21.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 454 грн. судового збору за наступними реквізитами: отримувач коштів ГУК у Волин.обл/м.Луцьк/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ)38009371, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО) 899998, Рахунок отримувача UA0003550, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копію рішення у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої його винесено.

Суддя Волинського

апеляційного суду П.П. Борсук