Справа № 357/6450/20 Суддя в І-й інстанції Ларіна О.В.
Провадження № 33/824/416/2021 Суддя в II-й інстанції Ігнатюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

01 березня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Кочина С.С., розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2020 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2020 року на

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він, 25 червня 2020 року, о 01 годині 27 хвилин, у м. Біла Церква Київської області, по вул. Гризодубової, 43, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21011», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт заперечував факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у присутності свідків на місці події. Крім того, на думку апелянта, працівники поліції у порушення вимог ст.266 КУпАП та вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 не доставили його для освідування до найближчого медичного закладу. ОСОБА_1 звернув увагу на виправлення у протоколі про адміністративне правопорушення в анкетних даних свідка що на його думку унеможливлювало його визнання у якості допустимого доказу. Вважав, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, у зв`язку із чим просив постанову судді скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Кочина С.С., які апеляційну скаргу підтримали, підтвердили доводи цієї скарги і просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Висновки судді про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП серії ДПР18 № 303258 від 25.06.2020 року в частині часу, місця та обставин вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка притягається до відповідальності та ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 ;

письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;

відеозаписом із нагрудної камери поліцейського на якому зафіксована відмова ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння;

іншими доказами.

Дослідивши указані докази та надавши їм належну юридичну оцінку суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України, його винності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на законних підставах наклав на нього стягнення у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, належним чином мотивувавши своє рішення.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого суддею рішення.

Так, матеріали справи містять достатню кількість доказів відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Суд вважає, що вимога про проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння була висунута у відповідності до вимог п. 2.5 ПДР України та відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року. Відмова від проходження огляду поліцейським також була зафіксована у відповідності до вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 р. N 1103.

Не ґрунтується на матеріалах справи посилання у апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не пропонувалось у присутності свідків пройти огляд на стан сп`яніння. Так, із зазначеного вище відеозапису вбачається, що вимога про проходження огляду на стан сп`яніння як за допомогою технічного засобу, так і у закладі охорони здоров`я поліцейським була висунута у присутності свідків, особи яких на момент висунення цієї вимоги були встановлені. Дії ОСОБА_1 безумовно указують на його відмову від проходження такого огляду.

Суд звертає увагу на те, що зазначеними вище нормативними документами не передбачено необхідності доставки водія до медичного закладу у випадку відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння та складання акту огляду на стан сп`яніння, що указує на невідповідність відповідних доводів апеляційної скарги.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 303258 від 25.06.2020 року щодо ОСОБА_1 складений у відповідності до вимог зазначених вище нормативних документів та містить виправлень які би указували на незаконність даного протоколу.

Наведене указує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги та відсутності підстав для її задоволення.

Постанова судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Ігнатюк