Справа № 946/595/21
Провадження № 3/946/352/21
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 квітня 2021 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Яковенко І.І., за участю секретаря судового засідання Сударикової М.Р., притягуваного ОСОБА_1 , захисника Волкогонова О.К., розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення у відношенні

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Ізмаїл Одеської області, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №074377, складеного поліцейським роти з обслуговування м. Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП капралом поліції Пшонним О.П., 26 січня 2021 року о 00:05 годині в м.Ізмаїл Одеської області по проспекту Суворова біля буд. 52 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не ввімкнув покажчик повороту про зміну напрямку руху, чим порушив підп. «б» п. 9.2. ПДР, через що був зупинений, в ході спілкування у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови, від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5. ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Притягуваний ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення не визнав, та пояснив, що вони з друзями виїхали з ресторану, викликали тверезого водія, який привіз їх до магазину «АТБ», розташованого на проспекті Суворова в м. Ізмаїл Одеської області, де працівники поліції склали на нього протокол, незважаючи на те, що він не сидів за кермом транспортного засобу. Співробітники поліції не висловлювали йому пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці та в закладі охорони здоров`я, він сам наполягав пройти огляд в медичному закладі, хотів здати кров, на що йому відмовили. Далі його з товаришем було затримано та насильно доставлено у відділ поліції, у протоколі затримання він не розписувався, пояснення про відсутність скарг не писав. Про затримання його родичів повідомлено не було, йому не пропонували нікого повідомляти, хоча це йому було потрібно. Також притягуваний пояснив, що копія протоколу йому вручена не була, більше того, у проханні її отримати йому було відмовлено та не надано можливості зазначити свої письмові пояснення.

Суд, заслухавши пояснення притягуваного ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що справу про адміністративне правопорушення відносно нього необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

На відеозаписі, долученому до протоколу, що був переглянутий під час судового розгляду, зафіксовано, як з автомобіля марки «Volkswagen Passat» виходять декілька осіб, жодна з яких не вийшла з двері, розташованої з боку керма водія. Притягуваний ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечив керування ним автомобілем та наполіг на тому, що він не знаходився за кермом зазначеного автомобіля.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

З урахуванням однієї з основних засад судочинства змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, встановленої п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, кожна сторона, має право відстоювати свою правову позицію, права, свободи і законні інтереси засобами, не забороненими законом, а також є вільною у збиранні та поданні до суду речей, документів та інших доказів, у тому числі з метою спростування позиції протилежної сторони, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, позбавлений можливості самостійно витребувати або збирати їх, оскільки тим самим суд буде вимушений перебрати на себе функцію обвинувачення, що є недопустимим в демократичному суспільстві.

Відповідно до даних службових записок керівника апарату суду, з 22 жовтня 2020 року та з 15 березня 2021 року в Ізмаїльському міськрайонному суді Одеської області не здійснюється відправка поштової кореспонденції у зв`язку з відсутністю маркової продукції, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості здійснювати судові виклик шляхом їх надсилання поштою.

Але судом неодноразово вживалися заходи щодо виклику в судові засідання поліцейських ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також осіб, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, як поняті, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується відповідними листами від 10.03.2021 р. (Вих. № 946/595/21/3771/2021) та від 17.03.2021р. (Вих. № 946/595/21/4366/2021). Однак, поліцейські у судове засідання для надання доказів та пояснень з приводу події даного адміністративного правопорушення жодного разу не з`явились. Також не була забезпечена явка і свідків до суду. Згідно листа начальника відділу з організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП від 18.03.2021 р., забезпечити участь свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , а також поліцейського ОСОБА_3 на 17.03.2021 р. не виявилося за можливе, у зв`язку з стислими термінами сповіщення, а сповістити поліцейського ОСОБА_2 не вдалося, у зв`язку із закінченням його службового відрядження та відбуттям до постійного місця дислокації УПП в Одеській області для подальшого проходження служби. У зв`язку з цим судовий розгляд був відкладений на 05.04.2021 р. Але і 05.04.2021 р. участь вказаних осіб не була забезпечена. Так, згідно листа начальника відділу з організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП від 30.03.2021 р., поліцейського ОСОБА_3 було повідомлено про необхідність явки до суду 05.04.2021 р. о 09:00 год., поліцейський ОСОБА_2 не має можливості прибути до суду, у зв`язку із закінченням його службового відрядження та відбуттям до постійного місця дислокації УПП в Одеській області для подальшого проходження служби, ОСОБА_4 не виявилося за можливим повідомити про явку до суду, у зв`язку з його відсутністю за місцем проживання. А причину неповідомлення свідка ОСОБА_5 у листі не зазначено, та, хоча поліцейського ОСОБА_3 і було повідомлено, але у призначений день та час він не з`явився до суду.

Таким чином, судом були створені необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків та були вжиті розумні та належні заходи щодо надання можливості особі, що склала протокол про адміністративне правопорушення, надати суду в порядку ч. 2 ст. 251 КУпАП належні та допустимі докази, а також самостійно надати відповідні пояснення по справі, але поліцейські цією можливістю не скористалися, у зв`язку з чим суд з дотриманням принципу змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості розглянув справу на підставі наявних доказів.

І наявні та досліджені докази не спростовують версію сторони захисту про те, притягуваний ОСОБА_1 не знаходився за кермом транспортного засобу та не керував ним, а тому зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини про те, що саме ОСОБА_1 знаходився за кермом транспортного засобу та керував ним, не можуть бути визнані судом достовірними, оскільки не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, інших доказів на підтвердження вказаних обставин, незважаючи на надану судом можливість, особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, надано не було.

Слід зазначити, що адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тому, якщо не доведено, що особа керувала транспортним засобом, то виключається її відповідальність за ст. 130 КУпАП. А оскільки не доведено, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, то він не може нести відповідальність за цією статтею.

Крім того, на думку суду, і сам протокол про адміністративне правопорушення, є недопустимим доказом, у зв`язку з недотриманням порядку його складання, передбаченому КУпАП.

Так, відповідно до другого речення ч. 3 ст. 256 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. А згідно ч. 2 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Але з пояснень притягуваного ОСОБА_1 та з дослідженого судом відеозапису випливає, що, незважаючи на бажання притягуваного надати пояснення та отримати копію протоколу про адміністративне правопорушення, йому не була надана можливість надати такі пояснення та не була надана копія протоколу, чим було грубо порушені його права, у тому числі права на захисту, яке гарантоване п. 5 ч. 2 ст. 129 Конституції України, і яке передбачає, у тому числі, забезпечення можливості надати письмові пояснення, що, власне і закріплено у наведеному другому реченні ч. 3 ст. 256 КУпАП.

Доказ, здобутий з порушенням встановленого порядку та права особи на захист, не може бути використаний при прийнятті рішення. Саме тому, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , слід визнати недопустимим доказом.

Крім того, слід звернути увагу також і на таке.

За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП у редакції, що були чинними на момент події, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. Уразі незгоди водія (судноводія) на проведення такого огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Подібні положення містяться і у п.п. 6, 7 розділу І «Загальні положення» Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (далі Інструкція).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. №1103 затверджений Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі Порядок).

Зі змісту п. п. 3, 4 Порядку вбачається, що огляд з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським проводиться на місці зупинки транспортного засобу.

Отже, порядок проведення огляду на стан сп`яніння, встановлений ст. 266 КУпАП та Порядком, передбачає декілька стадій, що включає в себе: пропозицію поліцейського пройти огляд з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським на місці зупинки транспортного засобу; надання водієм згоди на проведення такого огляду та, власне, його проведення; або ж відмова водія від його проведення.

Тому, вимоги ст. 266 КУпАП та Порядку щодо проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським на місці зупинки транспортного засобу мають бути виконані як при висловленні пропозиції пройти огляд, так і при його, власне, проведенні, а також в момент відмови особи від проходження огляду.

Однак, з дослідженого відеозапису випливає, що притягуваному ОСОБА_1 в порушення зазначених положень ст. 266 КУпАП та п.п. 6, 7 Інструкції, п.п. 3, 4 Порядку не було запропоновано пройти огляд з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків на місці зупинки транспортно засобу, та він відразу був доставлений в заклад охорони здоров`я.

Крім того, відповідно до п. 8 Інструкції, метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. А відповідно до п. 10 Інструкції, зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності, вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів.

Згідно ж п.п. 12, 13 Інструкції, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки вказаних біологічних середовищ.

Однак, як випливає з пояснень самого притягуваного ОСОБА_1 , які також підтверджуються відеозаписом, долученим до протоколу та переглянутим в судовому засіданні, на його прохання взяти у нього біологічний зразок крові для проведення лабораторного дослідження, йому було відмовлено. Що також не узгоджується з положеннями Інструкції.

Відповідно ж до ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Тому порушення працівниками поліції імперативних вимог ст. 266 КУпАП, Порядку та Інструкції щодо проведення огляду притягуваного на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та щодо забезпечення проведення огляду в закладі охорони здоров`я в силу наведеної ч. 5 ст. 266 КУпАП має наслідком як недійсність самого огляду, так і недійсність самої процедури його проведення. А недійсність процедури проведення огляду на стан сп`яніння виключає можливість притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не надано належних, допустимих та достатніх доказів підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Більше того, аналіз досліджених доказів дає підстави для висновку, що у зв`язку з не доведенням того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, взагалі була відсутня подія адміністративного правопорушення, що викладена в протоколі про адміністративне правопорушення відносно нього.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, у зв`язку з недоведеністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , то на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП справу про адміністративне правопорушення у відношенні нього за ч. 1 ст.130 КУпАП слід закрити.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучений протокол про адміністративне затримання серії ОД №007957 від 26 січня 2021 року, відповідно до якого ОСОБА_1 був доставлений у службове приміщення Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області 26.01.2021 р. о 00:30 год. у зв`язку з вчиненням правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, для складання адміністративних матеріалів. У протоколі зазначено, що ОСОБА_1 був звільнений 26.01.2021 р. о 02:40 год.

За змістом ст. 260 КУпАП, у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи. Порядок адміністративного затримання з метою, передбаченою цією статтею, визначається цим Кодексом та іншими законами України. Відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові незаконним застосуванням заходів забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, проводиться в порядку, встановленому законом.

А зі змісту ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 262 КУпАП випливає, що адміністративне затримання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, провадиться органами внутрішніх справ (Національною поліцією) при порушенні правил дорожнього руху.

Отже, зазначеними нормами чітко встановлені підстави адміністративного затримання, і тільки при наявності обставин, встановлених ст. 262 КУпАП, та тільки з метою, визначеною ст. 260 КУпАП, уповноважена посадова особа має право застосувати цей виключний захід забезпечення провадження в справі про адміністративне правопорушення. Розширеному тлумаченню вказані норми не підлягають.

У ст. 3 Конституції України закріплена засада верховенства права, відповідно до якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 29 Конституції України гарантовано кожній людині право на свободу та особисту недоторканність. А ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З метою недопущення свавільного адміністративного затримання особи статтею 261 КУпАП чітко регламентована його порядок.

Так, ст. 261 КУпАП встановлено, що про адміністративне затримання складається протокол, в якому зазначаються: дата і місце його складення; посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу затриманого; час і мотиви затримання. Протокол підписується посадовою особою, яка його склала, і затриманим. У разі відмовлення затриманого від підписання протоколу в ньому робиться запис про це. Про місце перебування особи, затриманої за вчинення адміністративного правопорушення, негайно повідомляються її родичі, а на її прохання також власник відповідного підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган. Органи (посадові особи), правомочні здійснювати адміністративне затримання, про кожний випадок адміністративного затримання осіб інформують у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, крім випадків, якщо особа захищає себе особисто чи запросила захисника.

Таким чином, при відсутності чітко визначених в законі підстав для затримання особи та мети, а також при недотриманні встановленого порядку таке затримання є безпідставним, незаконним та таким, що грубо порушує основоположні права, гарантовані Конституцією України та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою Україно, і, безумовно, свідчить про свавілля з боку уповноважених посадових осіб, що є неприпустимим у демократичному суспільстві. Такі прояви свавілля завжди мають невідкладно припинятися, щоб захистити конституційні права та свободи людини, а також, щоб упередити можливі їх порушення в майбутньому.

Але, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, всупереч зазначеної ст. 261 КУпАП в ньому не зазначені прізвище, ім`я та по батькові особи, яка склала цей протокол, про місце перебування затриманого негайно не повідомлені його родичі та не проінформований центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Також вказаний в постанові час затримання притягуваного та його звільнення не співпадає з часом, який зафіксований на відеозаписі, долученого до протоколу. Так, у протоколі про адміністративне затримання зазначений час затримання та звільнення відповідно як 00:30 год. та 02:40 год., але з оглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 був затриманий о 00:19 год. та звільнений о 03:30 год.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КУпАП, адміністративне затримання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, може тривати не більше як три години. Але, з досліджених доказів вбачається, що цей час перевищив граничний, і в самому протоколі вказана недостовірна інформація з цього приводу, що є грубим порушенням зазначених положень закону.

Отже, виходячи з викладеного, на думку суду, уповноваженою посадовою особою не було дотримано чітко встановленого законодавством порядку адміністративного затримання притягуваного ОСОБА_1 та граничного строку такого затримання, у зв`язку з чим воно було здійснено з грубим порушенням закону.

Згідно ч. 1 ст. 267 КУпАП, адміністративне затримання може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував цей захід, або до суду.

Враховуючи, що під час судового розгляду справи про адміністративне правопорушення сторона захисту оскаржила адміністративне затримання, зазначивши відповідні аргументи у запереченнях на протокол про адміністративне правопорушення та у доповненнях до цих заперечень, а також те, що судом встановлене явне незаконне затримання притягуваного ОСОБА_1 , то його порушене право підлягає захисту.

Суд вважає за необхідним роз`яснити ОСОБА_1 , що згідно ч. 3 ст. 260 КУпАП, відшкодування шкоди, заподіяної незаконним адміністративним затриманням, проводиться в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст. ст. 247, 267, 283 285 КУпАП, суд

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Визнати адміністративне затримання ОСОБА_1 відповідно до протоколу від 26.01.2021 р. незаконним.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відшкодування шкоди, заподіяної незаконним адміністративним затриманням, проводиться в порядку, встановленому законом.

Повний текст постанови виготовлений 08 квітня 2021 року.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду І.І. Яковенко