Справа № 456/811/21
Провадження № 3/456/628/2021
ПОСТАНОВА

іменем України

30 березня 2021 року місто Стрий Львівської області

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитин В.Я., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, розглянувши матеріали, які надійшли від Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_2 , з середньою-спеціальною освітою, заміжньої, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, працюючої продавцем мережі одного з торгівельних супермаркетів «Сільпо», раніше протягом року до адміністративної відповідальності не притягалася,

за ч. 1 ст. 184 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 105223 від 15.02.2021 року стверджується, що у результаті неналежного виконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків її неповнолітній син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 09.02.2021 року близько 10 год. 00 хв., перебуваючи на шкільному подвір`ї, що по АДРЕСА_1 , штовхнув у сніг малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок чого останній отримав фізичну біль у лівому стороні тулуба.

ОСОБА_1 у судове засідання з`явилася, своєї провини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, не визнала та просила суд закрити провадження у цій справі у зв`язку із відсутністю в її діях складу зазначеного адміністративного правопорушення. Таку свою позицію вмотивувала тим, що її дії не містять ознак такої бездіяльності, у результаті котрої була б відсутня її належна турбота про виховання свого неповнолітнього сина, як і про виховання ще двох наявних на її утриманні неповнолітніх дітей. Вказує, що вона разом із чоловіком постійно піклуються про моральне виховання та фізичний розвиток своїх неповнолітніх дітей, а подія, котра мала місце у школі, де вони навчаються, та ще й під час перерви між уроками, за участю одного із її синів, є нічим іншим як дитячою підлітковою забавою, внаслідок якої мало місце невдале падіння одного із її учасників у кучугуру з снігом. Однак будь-яких хуліганських дій чи дій, котрі б свідчили про іншу протиправну поведінку її неповнолітнього сина, не було вчинено. Відповідно, неможливо стверджувати про те, що описана у згаданому вище протоколі про адміністративне правопорушення подія є наслідком саме її ухилення як матері неповнолітнього сина від виконання свого обов`язку щодо належного виховання останнього і такого, до того ж, не визнано потерпілим у цій адміністративній справі.

Суддя, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також пояснення її неповнолітнього сина ОСОБА_2 , дослідивши усі зібрані матеріали адміністративної справи, дійшов такого висновку.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч. 1 ст. 184 КУпАП відповідальність за цією нормою закону настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Отже, правовою підставою для покладення відповідальності на батьків за ч. 1 ст. 184 КУпАП, є наявність ознак та елементів складу правопорушення, котра полягає у невиконання ними обов`язків щодо утримання виховання, навчання, захисту прав та інтересів неповнолітніх. Суддя наголошує, що з`ясування цих ознак і правильне застосування норми права сприяють дотриманню принципів законності й презумпції невинуватості.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, є особи, які володіють батьківськими правами, а об`єктом зазначеного адміністративного правопорушення, є суспільні відносини, що складаються у процесі реалізації конституційних прав неповнолітнього, передбачених законодавством. У свою чергу, права неповнолітніх дітей закріплюються Конституцією України, Конвенцією ООН про права дитини, Законом України «Про охорону дитинства», Сімейним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

З огляду на вказане, у разі вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, обмежуються законні права та інтереси неповнолітньої дитини й, відповідно до вказаної статті, неповнолітній, який зазнав порушення своїх законних прав та інтересів внаслідок невиконання чи неналежного виконання по відношенню до нього обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання його батьками або ж одним із них, визнається потерпілим.

Як вбачається з даних, що містяться у матеріалах адміністративної справи, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній штовхнув у сніг іншу дитину, від чого та отримала фізичну біль у лівому стороні тулуба.

Поряд з цим, потерпілим у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП, її неповнолітній син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не значиться.

З огляду на вказане, посадовою особою, яка склала відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП, на переконання судді, невірно надано оцінку події, котра мала місце 09.02.2021 року близько 10 год. 00 хв., на подвір`ї Стрийської ЗШ І-ІІІ ступенів № 6, що по вул. Коперніка, буд. 1 у м. Стрий Львівської області, а ОСОБА_1 помилково визначено як суб`єкта правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП. До того ж, такою посадовою особою залишено поза увагою ту обставину, що подія, про котру йдеться вище, мала місце на території навчального закладу та у період, коли неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повинен був та знаходився у відвідуваній ним відповідно до встановленого порядку школі, під наглядом педагогів.

З суб`єктивної сторони зазначене правопорушення полягає у дії або бездіяльності батьків, тобто у тому, що вони не виконують або неналежно виконують свої обов`язки щодо виховання та навчання дітей, зокрема не дбають про їх моральне виховання, фізичний розвиток і зміцнення здоров`я, створення необхідних умов для здобуття ними освіти, успішного навчання тощо. Отже, з аналізу зазначеної норми, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не вважається будь-яка дія чи бездіяльність, а лише та, яка чітко передбачена чинним законодавством, та стосується забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Однак у матеріалах адміністративної справи не зазначено та жодним чином не конкретизовано, які саме обов`язки не виконувала чи не виконує ОСОБА_1 щодо забезпечення необхідних умов виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухиляючись від таких.

У судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у присутності своєї матері, надав пояснення, згідно з котрими він 09.02.2021 року близько 10 год. 00 хв., перебуваючи на шкільному подвір`ї, не штовхав у сніг ОСОБА_3 , а лише разом із своїми товаришами присипали його снігом, оскільки це була гра між ними під час перерви між уроками. Про те, що ОСОБА_3 вдарився при падінні у кучугуру із снігом, йому нічого не було відомо, аж поки через кілька днів його та інших дітей не покликали вчителі давати пояснення. Жодного наміру завдавати удари ОСОБА_3 не мав і таких дій не вчиняв.

Такі пояснення неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котрим суддя надає віри, підтверджують позицію особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що будь-яких хуліганських дій чи дій, котрі б свідчили про іншу протиправну поведінку її неповнолітнього сина, не було вчинено. Відповідно, описану у згаданому вище протоколі про адміністративне правопорушення подію, у даному конкретному випадку, виходячи також з відсутності умислу чи хуліганських міркувань у її учасників, не можна вважати наслідком саме ухилення ОСОБА_1 як матері неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від виконання свого обов`язку щодо належного виховання останнього, який, до того ж, не значиться у згаданому протоколі як потерпілий.

Такі встановлені обставини адміністративної справи, у їх сукупності, дають судді підстави для висновку, що направлені до Стрийського міськрайонного суду Львівської області адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП та їх аргументація у цілому не підтверджують у її діях складу наведеного адміністративного правопорушення, являються сумнівними.

У свою чергу, наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», про котрий наголошує Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom) (заява № 5310/71), та котрий застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», на чому, власне, наголошується Європейським Судом з прав людини у його рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» (заява № 39598/03).

То ж суддя, враховуючи усе вищезазначене, у відповідності до положень ст. ст. 251-252 КУпАП, з урахуванням також положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, вважає, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутній склад інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 184 КУпАП, зокрема ухилення як матері від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання свого неповнолітнього сина, а, отже, є підстави для застосування наслідків цього, визначених пунктом 1 ст. 247 КУпАП, без необхідності повернення протоколу про адміністративне правопорушення для належного оформлення.

Так, згідно пункту 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення, з огляду на що, слід винести передбачену пунктом 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП постанову про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Крім того, суддя враховує, що пунктом 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому, виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення судового збору.

Керуючись ст. ст. 9, 40-1, 184, 245, 247, 251-252, 268, 272, 280, 283-285 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Копію постанови протягом трьох днів вручити під розписку або ж вислати особі, щодо якої її винесено , про що зробити відповідну відмітку у справі.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу, за наслідками розгляду справи по суті.

Суддя В.Я. Микитин