"30" березня 2021 р. Справа № 363/1086/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Лукач О.П., розглянувши матеріали, які надійшли до суду із Вишгородського РУП ГУНП у Київській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, місце реєстрації:

АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , перебуває у декретній відпустці, до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія АПР18 № 506151 від 4 березня 2021 року, 2 березня 2021 року близько 15:00 ОСОБА_1 перебуваючи у АДРЕСА_2 , ухилилась від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків щодо життя, навчання та виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 2007 року народження, що виразилось у тому, що остання нанесла тілесні ушкодження своїй однокласниці 2007 року народження. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 184 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 винуватість у вчинені адміністративного правопорушення не визнала, пояснивши суду, що однокласниця доньки постійно провокує її. Після чергової провокації, її донька дала лапаса однокласниці, на що отримала у відповідь такий самий ляпас. Зазначила, що обставини, викладені у поясненнях потерпілої щодо виривання волосся та погроз розправою не відповідають дійсності. ОСОБА_1 пояснила, що належним чином виконує батьківські обов`язки та просить доньку не реагувати на провокації та обходити стороною цю однокласницю.

Як убачається із матеріалів справи, а саме із постанови Вишгородського районного суду Київської області від 4 січня 2021 року, у зв`язку із невиконанням батьківських обов`язків, передбачених статтею 150 Сімейного кодексу України, ОСОБА_1 було визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП та накладено стягнення у виді попередження.

Згідно зі статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою статті 184 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до частини другої статті 184 КУпАП ті самі дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, - тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція статті 184 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 09.07.1998 року у справі про тлумачення терміну «законодавство» визначено, що під законодавством слід розуміти (охоплюється) закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Тобто, якщо вказані акти передбачають обов`язки батьків відносно дітей, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання останніх, то за порушення таких батьків мають притягувати до відповідальності згідно диспозицій норм статті 184 КУпАП.

Суд, заслухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, вивчивши матеріали адміністративної справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, дійшов висновку про недоведеність винуватості

ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 184 КУпАП, оскільки у протоколі серії АПР18 № 506151 від 4 березня 2021 року щодо ОСОБА_1 не зазначено, яке саме законодавство нею порушено 2 березня 2021 року о 15:00 за місцем свого проживання.

Протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ і до нього висуваються певні вимоги.

Вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення передбачені статтею 256 КУпАП та Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 1 грудня

2015 року №1496/27941.

Частиною 2 статті 251 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З огляду на викладене, виходячи з аналізу вказаного вище законодавства, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, вказана норма матеріального права застосована не була, оскільки не було конкретизовано, у який спосіб особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своєї малолітньої дитини та не зазначено Закон України (нормативно правового акту), вимоги якого порушено ОСОБА_1 , що прямо суперечить принципу правової визначеності закріпленому у рішеннях ЄСПЛ (п.31 по справі «Ракевич проти Росії» та п.109 по справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови»), згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Частина перша статті 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Частиною першою статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Оскільки, під час розгляду справи у суді встановлено відсутність доказів, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною другою статті 184 КУпАП, а згідно із статтею 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, провадження у справі підлягає закриттю з підстав, передбачених пунктом 1 статті 247 КУпАП.

Керуючись статтями 7, 184, 245, 247, 251, 255, 256, 278, 280 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

провадження у справі щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 184 КУпАП закрити з підстав, передбачених пунктом 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом десяти днів.

Суддя О.П. Лукач