КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/4126/2021 Постанова винесена суддею Бойком О.В.
Категорія: ст. 185 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника Габрєва В.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Габрєва В.В. на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12 серпня 2021 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Народичі Народицького району Житомирської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні сина, 2006 р.н., працюючого генеральним директором ТОВ «ТВВ», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12 серпня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 136 гривень.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн.

Згідно з постановою суду, 03 червня 2021 року о 01 год. 45 хв. в м. Києві ОСОБА_1 здійснив злісну непокору законному розпорядженню, вимозі працівника поліції, не виконав неодноразове законне розпорядження покинути проїжджу частину дороги, задля забезпечення безпеки дорожнього руху, сісти в транспортний засіб та не втручатися у діяльність поліцейського, поводив себе зухвало та нахабно, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Габрєв В.В., вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, ухваленою з однобічним та неповним з`ясуванням обставин справи, просить її скасувати, а справу відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не виконував неодноразові вимоги поліцейського щодо залишення проїзної частини дороги, сісти в транспортний засіб та не втручатись у діяльність поліцейського, а в рапорті працівника поліції зазначено, що ОСОБА_1 не виконував вимоги поліцейських вийти з транспортного засобу, тому не зрозуміло, в якому документі зазначені правдиві, та такі, які відповідають обставинам справи, дані.

Крім того, в рапорті працівника поліції зазначено про начебто причетність транспортного засобу TOYOTA CAMRY, реєстраційний номер НОМЕР_1 , до кримінального правопорушення, що з часом змінилось на незаконне заволодіння транспортним засобом, що начебто стало підставою зупинки, проте не наводиться жодних орієнтировок або будь яких інших доказів в розумінні ст. 251 КУпАП.

Також окремої уваги потребує відсторонення водія від керування транспортним засобом на підставі ст. 266 КУпАП, адже, всупереч вимогам ст. 266 КУпАП, огляд на стан сп`яніння не проводився.

Разом з тим, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, про що також зазначено і у Постанові Верховного Суду від 20.05.2020 р. у справі № 524/5 741/16-а.

Окрім цього, зазначає, що правопорушення за ст. 185 КУпАП обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції, тому у протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути відображені, які саме законні вимоги були висунуті працівниками поліції та, які дії правопорушником були вчинені, що являють собою злісну непокору вказаним вимогам. Однак, у протоколі цього не зазначено, тобто відсутня об`єктивна сторона вказаного правопорушення.

Іншою обов`язковою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, є законність розпорядження/вимоги поліцейського, тобто можливість поліцейського зробити таке розпорядження чи вимогу, що породжує в подальшому в особи обов`язок вчинити певні дії, утриматись від їх вчинення, усвідомити, передбачити та спрогнозувати свою подальшу поведінку, повинна передбачатись Законом України "Про Національну поліцію" або іншими нормативними документами, що регламентують службову або професійну діяльність поліцейського, які повинні бути зрозумілі особі, обов`язок забезпечити зрозумілість цього розпорядження чи вимоги лежить на поліцейському.

А тому, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, а саме злісної непокори та чинення опору на законну вимогу поліцейського, що підтверджується розбіжностями між складеним протоколом та рапортом.

При цьому дії працівників поліції були повністю незаконні, незаконно була застосована груба фізична сила, яка потягла наслідки ушибу та забиття грудної клітини ОСОБА_2 , який був водієм транспортного засобу TOYOTA CAMRY, на якому вони рухалися спільно з ОСОБА_1 , та який був незаконно зупинений працівниками поліції, пошкодження одягу ОСОБА_1 , незаконне затримання та доставлення до Голосіївського районного відділу поліції м. Києва, складання протоколів та постанови, не маючи на те законних підстав, але ОСОБА_1 не вчиняв жодного адміністративного правопорушення.

Крім того, протокол не відображає дійсних обставин справи, складений з грубим порушенням чинного законодавства та процедури складання, тому є незаконним.

Також під час судового засідання 03.08.2021 року судом було задоволено клопотання захисника про витребування з Національної поліції відеозапису з нагрудної камери, про який вказано у додатках до протоколу, проте у матеріалах справи відсутнє відео, яке витребовувалось, і судом взагалі не досліджені докази по справі, а розгляд справи був формальним.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, при цьому працівниками поліції не роз`яснено законні права, а саме з боку працівників поліції було обмеження в повному обсязі скористатись правами, які передбачені ст. 268 КУпАП, та не надано жодного доказу вчинення адміністративних правопорушень.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевірившидоводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, ці вимоги закону судом в повній мірі не були дотримані, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення.

Так, диспозиція ст. 185 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Обов`язковим елементом об`єктивної сторони складу цього адміністративного правопорушення є наявність законного розпорядження або вимоги поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, яке випливає з прав працівника поліції, визначених у Законі України «Про Національну поліцію».

При цьому, відповідно до абзацу другого пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 року № 8 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» (зі змінами), злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків у зв`язку з участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Зокрема, до таких законних вимог працівників поліції належить право вимагати від громадян, які порушують громадський порядок, припинення правопорушень та дій, що перешкоджають здійсненню повноважень поліції, тощо.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, 03 червня 2021 року о 01 год. 45 хв. в м. Києві ОСОБА_1 здійснив злісну непокору законному розпорядженню, вимозі працівника поліції, не виконував неодноразове законне розпорядження покинути проїжджу частину дороги задля забезпечення безпеки дорожнього руху, сісти в транспортний засіб та не втручатися у діяльність поліцейського, що супроводжувалось шарпанням працівника поліції, поводив себе зухвало та нахабно, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Між тим, як вбачається з цього протоколу, в ньому всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, не конкретизовано суть адміністративного правопорушення в розумінні диспозиції ст. 185 КУпАП, оскільки не вказано у зв`язку з чим та яке законне розпорядження або вимога були пред`явлені ОСОБА_1 , якій він злісно не підкорився, як не вказано і того, в якому процесуальному статусі, виходячи в даному випадку із вимоги працівника поліції, ОСОБА_1 був доставлений до управління поліції.

Належним чином не з`ясував цих питань і суддя суду першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а лише обмежився констатацією того, що ОСОБА_1 здійснив злісну непокору законному розпорядженню, вимозі працівника поліції, не виконав неодноразове законне розпорядження покинути проїжджу частину дороги, задля забезпечення безпеки дорожнього руху, сісти в транспортний засіб та не втручатися у діяльність поліцейського, поводив себе зухвало та нахабно.

Разом з тим, такі обставини спростовуються як поясненнями ОСОБА_1 , наданими ним в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду, так і відеоматеріалами, долученими до справи та наданими на запит суду апеляційної інстанції з УПП у місті Києві ДПП, які переконливо свідчать про те, що після зупинки транспортного засобу, в якому ОСОБА_1 знаходився в якості пасажира, працівники поліції, не назвавши причини зупинки транспортного засобу, лише вказали, що керована ними модель транспортного засобу відноситься до категорії транспортних засобів, які найчастіше викрадають, почали вимагати у водія пред`явити документи. Водій, у свою чергу зауважив, що працівники поліції діють незаконно та надав лише посвідчення водія, а інші документи погодився надати у разі наявності законної підстави щодо зупинки їх автомобіля, але працівник поліції не реагував на його вимоги та наказав всім вийти з автомобіля, бо інакше їх заарештують. Тому водій вийшов з автомобіля та почав телефонувати на лінію «102» щодо незаконних дій працівників поліції, ОСОБА_1 вийшов за ним та почав ходити за працівником поліції по дорозі, знімаючи все на телефон. Тоді працівник поліції сказав ОСОБА_1 , щоб він не наражав себе на небезпеку та не заважав руху іншим автомобілям, сів до автомобіля, що він і зробив та продовжив звідти знімати все на телефон. При цьому, він не ображав поліцейських ні словом, ні діями, а сидів в автомобілі та знімав все на телефон. Однак, незважаючи на це, працівники поліції почали силою витягати ОСОБА_1 з автомобіля, а витягнувши, наділи кайданки та затримали. При цьому, працівниками поліції жодним чином не було проголошено ані наполегливих або неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень. Єдина озвучена вимога працівника поліції до ОСОБА_1 була «сісти до автомобіля щоб не наражати себе на небезпеку та не заважати руху іншим автомобілям», так як, вийшовши з автомобіля, ОСОБА_1 почав ходити по дорозі та все знімати на телефон, яка після цього була одразу ж ОСОБА_1 невідкладно виконана.

В той же час в рапорті інспектора УПП в м. Києві Ліскевича І.С. зазначено, що пасажир автомобіля ОСОБА_1 вийшов з транспортного засобу та намагався втрутитись у процес затримання, шарпав поліцейських за форменний одяг, не виконував вимоги поліцейських вийти з транспортного засобу, чим вчинив злісну непокору, тобто викладені в ньому обставини щодо підстав затримання ОСОБА_1 за злісну непокору законному розпорядженню/вимозі поліцейського є самі по собі суперечливими.

Отже, дані протоколу про адміністративне правопорушення, що ОСОБА_1 здійснив злісну непокору законному розпорядженню, вимозі працівника поліції, не виконав неодноразове законне розпорядження покинути проїжджу частину дороги, задля забезпечення безпеки дорожнього руху, сісти в транспортний засіб та не втручатися у діяльність поліцейського, поводив себе зухвало та нахабно,не узгоджуються з відомостями, що наведені у рапорті, та не підтверджуються даними відеозапису з нагрудних камер поліцейських.

Між тим, суддя місцевого суду при розгляді справи не звернув увагу на вказану неповноту та неправильність протоколу про адміністративне правопорушення, яка не може бути усунута судом в силу його диспозитивності, та постановив рішення про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, мотивувавши свій висновок доказами, які не узгоджуються між собою та фактично не спростовують пояснення ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях складу цього правопорушення, а отже, судове рішення не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

За таких обставин, оскільки в матеріалах справі відсутні дані про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, але суддя, в порушення вимог ст. 280 КУпАП, на це належної уваги не звернув, то постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, а відтак, апеляційна скарга захисника Габрєва В.В. підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника Габрєва В.В. задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12 серпня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 136 гривень, - скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду І.М. Горб