ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/1629/21

Номер провадження 3/495/608/2021

15 березня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярський О.О., розглянувши матеріали, які надійшли від відділу прикордонної служби «Старокозаче» Білгород-Дністровського прикордонного загону Південного регіонального управління про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ № 029688 від 11.03.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 172-18 ч.2 КУпАП.

Відповідно до протоколу, 14.02.2021 року було виявлено, що в період з 07.01.2021 року по 08.01.2021 року перебуваючи в прикордонному наряді «Перевірка документів» в пункті пропуску «Паланка-Маяки-Удобне», ОСОБА_1 не внесла в розділ «Додаткова інформація» БД «Гарт-1/п» відомості відносно батьків неповнолітніх громадян України.

Дії особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 172-18 ч.2 КУпАП.

15.03.2021 року до суду надійшли письмові пояснення від ОСОБА_1 , відповідно до яких вона пояснила, що в період з 08.00 години виконувала наказ щодо охорони державного кордону в міжнародному пункті пропуску «Паланка-Маяки-Удобне» в прикордонному наряді «ПД» приблизно о 23.24 годині на виїзд з України, який вона внесла в базу даних громадянина України, який не досяг 16-річного віку без скорочення «ОБ». Після чого нею одразу було виявлено, що вона не внесла скорочення «ОБ», вона відразу внесла додаткову інформацію, повторне правильне скорочення «ОБ». Про цей факт вона доповіла військовослужбовцю та повідомила, що вона скасувала неправильне внесення. Після чого вона пішла до службового приміщення для подальшого несення служби. Про те, що військовослужбовець скасує скорочення, де воно не було внесено до бази даних ГАРТ вона не знала, оскільки не має доступу до системи. В ході службового розслідування підтверджується факт, що вона виявила свою помилку та згідно Інструкції «Про прикордонний контроль» вона виконала всі вимоги щодо пропуску громадян України за кордон. Своїми діями вона не завдала ніякої шкоди державі та користі не мала. Просила це врахувати під час прийняття судом рішення. Справу просила розглянути за її відсутністю.

Дослідивши матеріали справи та вивчивши пояснення особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1 , суд приходить до наступних висновків.

Частиною 2 ст.172-18 КУпАП передбачена відповідальність за діяння, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду, а саме за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 вересня 2013 року №898, у протоколі зазначаються: дата і місце його складання; посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (за відсутності в особи документа, що посвідчує її особу, відомості зазначаються зі слів такої особи або з інших наявних в уповноваженої особи, яка складає протокол, офіційних джерел); місце, час учинення і суть адміністративного правопорушення; посилання на пункт (статтю) нормативно-правового акта, який передбачає відповідальність за правопорушення; прізвища, ініціали та місце проживання свідків і потерпілих (якщо вони є); пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Крім того, виходячи з практики Європейського суду з прав людини у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатись від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Але наведені вище вимоги при оформленні вказаного протоколу про адміністративне правопорушення дотримані не були, оскільки суть правопорушення не розкрита, а саме: не зазначено за яких обставин особою відносно якої складено протокол не були внесені відповідні відомості, зміст цих відомостей, які підлягали внесенню, не зазначені прізвища осіб, яких стосувалось внесення відомостей та за яких обставин ці особи перебували на пункті пропуску.

Крім того, не зазначено будь-якого посилання на нормативні акти, які підтверджують дію особливого періоду на час вчинення адміністративного правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 , не долучено жодних доказів на підтвердження вказаної обставини.

Разом з тим, з висновку службового розслідування щодо ОСОБА_1 вбачається, що о 23.15 годині 07.01.2021 року неповнолітній громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 слідував на виїзд з України в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Паланка-Маяки-Удобне» та інформацію було внесено до бази даних ПТК АПК «Гарт-1/п» повторно о 23.15.34 07.01.2021 року слідував на виїзд з України в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Паланка-Маяки-Удобне», що свідчить про відсутність порушень несення прикордонної служби з боку ОСОБА_1 .

У відповідності до вимог ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституціїє нормами прямої дії, а згідно ч. 2ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про те, що матеріали адміністративної справи не містять відомостей щодо наявності в діях ОСОБА_1 об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-18 КУпАП, відповідно суд вважає недоведеною наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак зазначеного правопорушення, що свідчить про відсутність складу правопорушення, передбаченого ст. 172-18 ч.2 КУпАП в діях вказаної особи.

Таким чином, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст.247 КУпАПу зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

Керуючись ст.ст.172-18, ч.2 283-285, 287-291 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч.2 ст. 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Боярський О.О.