Справа №521/3060/21
Номер провадження 3/521/2841/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Граніна В.Л.,

при секретарі Шкребтієнко Г.А.,

за участю:

представника Одеської митниці Держмитслужби Білобородової Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу, що надійшла з Одеської митниці Держмитслужби за протоколом складеним відносно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ознаками порушення митних правил, передбачених ст. 476 МК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшов протокол №1037/50000/20 від 15.10.2020 року про порушення митних правил з відповідними матеріалами, у відношенні гр. ОСОБА_1 , за ознаками скоєння правопорушення, передбаченого ст. 476 МК України.

З протоколу про порушення митних правил вбачається, що 08.07.2020 року у відповідності до вимог Технологічної схеми пропуску осіб, транспортних засобів та вантажів в пункті пропуску через державний кордон України для міжнародного морського та поромного сполучення «Чорноморський морський порт» затвердженої наказом Одеського прикордонного загону 03.09.2015 року №145-од, здійснювався контроль пасажирів, що прибули на т/х «CENK Y».

Під час проходження митного контролю гр. ОСОБА_1 було обрано «червоний коридор» та заявлено за митною декларацією для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності на товар «одяг», а саме спортивні костюми з логотипом «ADIDAS» - 67 комплектів, 43 пари штанів з логотипом «ZARA» упаковок загальною вагою 70,5 кг, вартістю 551 євро та пред`явлені переміщувані товари (без ознак приховування).

Під час проведення митного огляду співробітниками Одеської митниці Держмитслужби було встановлено, що при переміщенні товарів «Шорти чоловічі» виявлено ознаки неправомірного використання зображувального знаку для товарів і послуг «ADIDAS», який візуально схожий на торгівельну марку « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яку внесено в митний реєстр інтелектуальної власності за №№000068, 000069, майнові права на які належать компанії adidas AG.

Про можливе переміщення товарів з порушенням прав інтелектуальної власності Одеською митницею Держмитслужби було проінформовано представника компанії-правовласника adidas AG. та в порядку ст. 400 МК України призупинено митне оформлення цих товарів. Для встановлення належності взуття до контрафактних товарів митницею було відібрано зразки товарів з метою проведення відповідних експертних досліджень.

07 серпня 2020 року Одеською митницею Держмитслужби отримано лист представника компанії «Adidas AG» від 07.08.2020 року №20200807-1. із висновком судового експерта Соповой К.А. від 05.08.2020 року №64-08/20, згідно із яким:

- зображувальні позначення «Adidas» на зразках одягу заявленого за МД від 08.07.2020 року є тотожними зі знаком за міжнародною реєстрацією № 836756 та нанесені на такі самі товари, для яких зареєстровано знак за міжнародною реєстрацією № 83656;

- позначення у вигляді листя та смут на зразках одягу заявленого за МД що надані на дослідження є тотожними зі знаком за міжнародною реєстрацією № 836756 та нанесені на такі самі товари, для яких зареєстрований знак, за міжнародною реєстрацією № 836756.

Таким чином, на думку митного органу, гр. ОСОБА_1 ввезено на митну територію України товар «спортивні костюми» із зображенням знаку для товарів і послуг «Adidas» з порушенням прав інтелектуальної власності, чим вчинено порушення митних правил, передбачене ст. 476 МК України.

На підставі вищевказаних обставин, посадовою особою митниці було складено протокол про порушення митних правил за ст. 476 МК України.

У судовому засіданні гр. ОСОБА_1 участі не приймав, про дату, час та місце розгляду справи був сповіщений у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток. Також, відповідна інформація була розміщена на офіційному веб сайті Малиновського районного суду м. Одеси (веб - адреса сторінки: http://ml.od.court.gov.ua).

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини викладену в п. 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, яка полягає в тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Представник митниці у судовому засіданні вважав, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, винна у вчиненні правопорушення зазначеного у протоколі про порушення митних правил, її вина підтверджується зібраними у справі доказами, і тому необхідно притягнути її до відповідальності за ст. 476 МК України, та застосувати стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, з конфіскацією товарів безпосередніх предметів порушення митних правил.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази, вислухавши думку учасників процесу, суд дійшов висновку, що в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, присутні ознаки складу правопорушення, передбаченого ст. 476 МК України, за кваліфікуючими ознаками: ввезення на митну територію України товарів з порушенням охоронюваних законом прав інтелектуальної власності.

Судом встановлено, що 08.07.2020 року у відповідності до вимог Технологічної схеми пропуску осіб, транспортних засобів та вантажів в пункті пропуску через державний кордон України для міжнародного морського та поромного сполучення «Чорноморський морський порт» затвердженої наказом Одеського прикордонного загону 03.09.2015 року №145-од, здійснювався контроль пасажирів, що прибули на т/х «CENK Y».

Під час проходження митного контролю гр. ОСОБА_1 було обрано «червоний коридор» та заявлено за митною декларацією для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності на товар «одяг», а саме спортивні костюми з логотипом «ADIDAS» - 67 комплектів, 43 пари штанів з логотипом «ZARA» упаковок загальною вагою 70,5 кг, вартістю 551 євро та пред`явлені переміщувані товари (без ознак приховування).

Під час проведення митного огляду співробітниками Одеської митниці Держмитслужби було встановлено, що при переміщенні товарів «Шорти чоловічі» виявлено ознаки неправомірного використання зображувального знаку для товарів і послуг «ADIDAS», який візуально схожий на торгівельну марку « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яку внесено в митний реєстр інтелектуальної власності за №№000068, 000069, майнові права на які належать компанії adidas AG.

Про можливе переміщення товарів з порушенням прав інтелектуальної власності Одеською митницею Держмитслужби було проінформовано представника компанії-правовласника adidas AG. та в порядку ст. 400 МК України призупинено митне оформлення цих товарів. Для встановлення належності взуття до контрафактних товарів митницею було відібрано зразки товарів з метою проведення відповідних експертних досліджень.

07 серпня 2020 року Одеською митницею Держмитслужби отримано лист представника компанії «Adidas AG» від 07.08.2020 року №20200807-1. із висновком судового експерта Соповой К.А. від 05.08.2020 року №64-08/20, згідно із яким:

- зображувальні позначення «Adidas» на зразках одягу заявленого за МД від 08.07.2020 року є тотожними зі знаком за міжнародною реєстрацією № 836756 та нанесені на такі самі товари, для яких зареєстровано знак за міжнародною реєстрацією № 83656;

- позначення у вигляді листя та смут на зразках одягу заявленого за МД що надані на дослідження є тотожними зі знаком за міжнародною реєстрацією № 836756 та нанесені на такі самі товари, для яких зареєстрований знак, за міжнародною реєстрацією № 836756.

Цивільним кодексом України встановлено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (Розділ 1, Глава 1, Стаття 1). Право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності визначений Цивільним Кодексом України.

Відповідно до ст. 544 МК України, виконуючи державну митну справу, органи доходів і зборів виконують завдання, серед яких - сприяння захисту прав інтелектуальної власності, вжиття заходів щодо запобігання переміщенню через митний кордон України товарів з порушеннями охоронюваних законом прав інтелектуальної власності, недопущення переміщення через митний кордон України контрафактних товарів.

Статтею 397 МК України встановлено, що органи доходів і зборів сприяють захисту прав інтелектуальної власності під час переміщення товарів через митний кордон України відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль і митне оформлення товарів, що містять об`єкти права інтелектуальної власності, які охороняються відповідно до закону, та ввозяться на митну територію України або вивозяться з митної території України, здійснюються в загальному порядку з урахуванням особливостей, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 495 ЦК України, майновими правами інтелектуальної власності на торговельну марку є:

1. право на використання торговельної марки;

2. виключне право дозволяти використання торговельної марки;

3. виключне право перешкоджати неправомірному використанню торговельної марки, в тому числі забороняти таке використання;

4. інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Майнові права інтелектуальної власності на торговельну марку належать володільцю відповідного свідоцтва, володільцю міжнародної реєстрації, особі, торговельну марку якої визнано в установленому законом порядку добре відомою, якщо інше не встановлено договором.

Особи, що є суб`єктами, яким належать майнові права інтелектуальної власності на торговельну марку, набувають право на їх використання для позначення відповідних товарів чи послуг на всій території України. Тобто, ніхто не може використовувати цю торговельну марку без їх дозволу.

Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» (далі Закон), право власності на знак засвідчується свідоцтвом.

Згідно п. 5 ст. 16 ЗУ «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», власник торгівельної марки має виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди позначення, що є схожими із зареєстрованою торгівельною маркою, стосовно товарів та послуг, для яких зареєстрована торговельна марка, якщо внаслідок такого використання це позначення і торговельну марку можна сплутати.

Статтею 16 Закону передбачено, що свідоцтво надає його власнику виключне право користуватися і розпоряджатися знаком за своїм розсудом.

Свідоцтво надає його власнику право забороняти іншим особам використовувати зареєстрований знак без його дозволу, за винятком випадків, коли використання знака не визнається згідно з цим Законом порушенням прав власника свідоцтва.

Використанням знака серед іншого визнається:

- нанесення його на будь - який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов`язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення);

- застосування його під час пропонування та надання будь - якої послуги, для якої знак зареєстровано;

- застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет.

Знак визнається використаним, якщо його застосовано у формі зареєстрованого знака, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованого знака лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності знака.

Власник свідоцтва має право дати будь-якій особі дозвіл (видати ліцензію) на використання знака на підставі ліцензійного договору.

Договір про передачу права власності на знак і ліцензійний договір вважаються дійсними, якщо вони укладені у письмовій формі і підписані сторонами.

Передача права власності на знак та надання ліцензії на використання знака вважаються дійсними для будь-якої іншої особи з дати публікації відомостей про це в офіційному бюлетені та внесення їх до Реєстру. За внесення зазначених відомостей до Реєстру та змін до них за ініціативою сторін договору сплачуються збори.

За результатом розгляду справи встановлено, що особою переміщувався товар, дозвіл на переміщення якого через митний кордон України власником права інтелектуальної власності на зображення знака для товарів і послуг не надавалися та цей товар переміщується з порушенням прав інтелектуальної власності.

Статтею 17 ЗУ «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 року №959-ХІІ встановлено, що імпорт товарів, які переміщуються з порушенням прав інтелектуальної власності заборонений.

Статтею 257 Митного кодексу України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Пунктом 4 статті 266 Митного кодексу України передбачено, що у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Відповідно до вимог ч. 14 ст. 399 МК України встановлено, що у разі якщо порушення прав інтелектуальної власності під час переміщення через митний кордон України товарів, щодо яких прийнято рішення про призупинення митного оформлення, буде підтверджене висновком експертизи, проведеної відповідним уповноваженим органом, то в установленому Митним кодексом порядку митний орган порушує справу про порушення митних правил, а товари - безпосередні предмети правопорушення вилучаються.

Викладені вище обставини, встановлені при провадженні по даній справі та підтверджуються наступними доказами: протоколом про порушення митних правил; службовою запискою інспектора митниці; висновками експерта; описом вилучених предметів.

Провадження у справах про порушення митних правил, згідно ст. 487 МК України, здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи вищевикладене, суд накладає на правопорушника стягнення, відповідно до санкції ст. 476 МК України, у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, з конфіскацією товарів, що переміщувалися з порушенням права інтелектуальної власності.

Відповідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Вимогами п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 458, 459, 461, 476, 487 МК України, ст. ст. 23, 33, 252, 280, 283, 284 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 476 МК України, та накласти стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з конфіскацією товару, вилученого згідно протоколу про порушення митних правил №1037/50000/20.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Головуючий