ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2021 Справа №607/4611/21

Cуддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Багрій Т.Я., розглянувши заяву судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Гуменного Петра Петровича про самовідвід,-

встановив:

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Гуменний П.П. подав письмову заяву про самовідвід у справі ЄУН 607/4611/21. У заяві вказано: «Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, що датований 16 березня 2021 року, мені передано матеріали справи про адміністративне правопорушення за ознаками ч.1 ст.172-7 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку із зайняття останнім посади в.о. начальника ГУ ДПС у Тернопільській області (справа №607/4611/21, провадження №3/607/2643/2021). Ознайомившись із матеріалами справи, приходжу до висновку про неможливість розгляду мною даної справи з огляду на наступне.

Згідно ст.15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Чинний Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить будь-яких норм щодо заявлення відводу чи самовідводу судді, а також порядку розгляду цих заяв, однак відповідно до практики Європейського суду з прав людини, провадження у справах про адміністративне правопорушення вважається кримінальним у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 30 жовтня 2014 року у справі «Швидка проти України»), тому, при розгляді вказаної заяви судді про самовідвід слід застосовувати аналогію права.

Відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст.75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо його близькі родичі заінтересовані в результатах проваджень, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно ч.5 ст.80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

З огляду на наведене, слід зазначити про те, що ОСОБА_2 дружина мого двоюрідного брата, тривалий проміжок часу працювала на різних посадах в ГУ ДФС (ДПС) в Тернопільській області. З 2018 року по теперішній час обіймає посаду начальника Монастириської ДПІ Козівського управління ГУ ДФС (ДПС) в Тернопільській області. З останньою я перебуваю в дружніх відносинах. Про наявність родинних зв`язків з ОСОБА_2 , мною постійно зазначалося у деклараціях родинних зв`язків за 2012-2016 роки, 2017-2021 роки.

Зі слів ОСОБА_2 мені стало відомо про те, що ОСОБА_1 протягом певного періоду часу був її керівником. З огляду на вище викладене, приходжу до переконання про наявність обставин, які викликають сумніви у моїй неупередженості, а також у стороннього спостерігача може виникнути обґрунтований сумнів в тому, що я особисто, чи мої близькі родичі, чи члени моєї сім`ї заінтересовані в результатах провадження та наявність інших обставин, які викликають сумнів у моїй неупередженості, що у відповідності до п.3 та п.4 ст.75 КПК України, є обставинами, що виключають мою участь як судді в справі».

В суді Прокурор Яциків О.П. пояснила, що заява про самовідвід є вмотивованою та з метою уникнення сумнівів в неупередженості судді при подальшому розгляді адміністративних матеріалів, підлягає до задоволення.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи повідомленим про час та дату судового засідання до суду не з`явився, причини не повідомив.

З наведеного вбачається, що заява про самовідвід підлягає до задоволення з наступних підстав.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не врегульовано питання про відвід судді, що розглядає справу про адміністративне правопорушення. Однак, з врахуванням статей 8, 129 Конституції України, ч.1 ст. 6, ч.1 ст. 7, ст. 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо гарантування доступу до правосуддя з метою забезпечення захисту прав, свобод та інтересів осіб незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону, при вирішенні заяви судді про самовідвід в справі про вчинення адміністративного правопорушення необхідно керуватись принципом верховенства права та загальними засадами судочинства з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка відносить справи про адміністративне правопорушення до категорії «кримінального провадження».

Отже, розгляд заяви про самовідвід суддя може проводити за аналогією права - відповідними положеннями КПК України.

Відповідно до п.3, 4 ч.1 ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо його близькі родичі заінтересовані в результатах проваджень та за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Крім цього, в контексті ст.15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням XI з`їзду суддів України від 22.02.2013 року неупередженість розгляду справ є основним обов`язком судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у рішеннях «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко і Мартенко проти України», «Фельдман проти України» вимога безсторонності характеризується критерієм з`ясування, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) передбачено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку якщо для нього є неможливим винесенням об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості.

За таких обставин, з метою уникнення сумнівів в неупередженості судді при розгляді справи та забезпечення захисту прав, свобод та інтересів осіб незалежним, безстороннім і справедливим судом враховуючи те, що заява судді Гуменного П.П. є вмотивованою, її доцільно задовольнити.

Керуючись статтями 8, 129 Конституції України, 35, 75, 76 КПК України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, Законом України ««Про судоустрій і статус суддів», Кодексом суддівської етики, затвердженим рішенням XI з`їзду суддів України від 22.02.2013 року, суд,-

постановив:

Заяву судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Гуменного Петра Петровича про самовідвід задовольнити.

Матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-7 КУпАП, ЄУН 607/4611/21 передати в.о. керівника апарату Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Солонинці С.М. для проведення автоматизованого розподілу між суддями.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяТ. Я. Багрій