Провадження № 33/801/279/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Курбатова І. Л.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., ознайомившись із апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12 листопада 2020 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 12.03.2021 (надійшла до суду 15.03.2021) подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти свою постанову, якою закрити провадження у справі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає поверненню з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 неодноразово подавав апеляційні скарги на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12 листопада 2020 року.

Так, постановою Вінницького апеляційного суду від 21.01.2021 апеляційну адвоката Маркової О. В. в інтересах ОСОБА_1 залишено без задоволення. Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12.11.2020 залишено без змін.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 25.02.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто останньому, оскільки встановлено, що він вже скористався своїм правом на апеляційне оскарження постанови, за наслідками якої апеляційним судом прийнято рішення.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 10 ст. 294 КУпАП, постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повторне звернення з апеляційною скаргою на постанову, яка вже переглядалася в апеляційному суді, і ухвалене відповідне судове рішення, нормами КУпАП не передбачено. В такому разі безпідставним буде клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Твердження апелянта про те, що його апеляційна скарга ще не була предметом розгляду суду апеляційної інстанції є безпідставними, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи апеляційними скаргами та винесеними судовими рішеннями.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Васильєв проти України» (заява N 11370/02) від 21 червня 2007 року «повноваження судів вищої інстанції переглядати справи повинне використовуватись для виправлення судових помилок та неправильності у здійсненні правосуддя, а не для проведення нового розгляду справи. Перегляд справи не повинен розглядатися як замаскована апеляція, а сама лише можливість існування двох точок зору на предмет не є підставою для повторного розгляду справи. Відхилення від цього принципу виправдане лише в тому випадку, коли воно здійснене як зумовлене обставинами значного та непереборного характеру».

У рішенні у справі «Мельник проти України» (Melnyk v. Ukraine) від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03., ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, серія A № 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 вже була предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, за результатом якого постановою Вінницького апеляційного суду від 21.01.2021 оскаржувану постанову залишено без змін, і чинними процесуальними нормами не передбачена можливість повторного апеляційного розгляду за апеляційною скаргою цієї ж особи на це саме судове рішення, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід повернути останньому.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12 листопада 2020 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП повернути особі, яка її подала.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало