Номер провадження: 33/813/438/21
Номер справи місцевого суду: 947/620/21
Головуючий у першій інстанції Войтов Г.В.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Кравця Ю.І, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси Войтова Г.В. від 22.02.2021 року,

установив

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси Войтова Г.В. від 22.02.2021 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм «Север-Транс», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн.

Відповідно до постанови суду, 24.11.2020 року, близько 18:30 години м. Одесі по вул. Фонтанська дорога, 39, гр. ОСОБА_1 , керував автобусом БАЗ А079.14 д.н.з. НОМЕР_1 , та здійснював перевезення пасажирів за регулярним маршрутом №127 з перевищенням кількості пасажирів на 20 осіб, визначених абзац 3 пункт 2 Постанови КМУ від 11.03.2020 року. У зв`язку з викладеним було складено протокол про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 44-3 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з вказаним судовим рішенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що суд першої інстанції при розгляді справи не врахував недоліки протоколу про адміністративне правопорушення а також відсутність у матеріалах справи належних доказів про вчинення ним інкримінованого правопорушення. Так, апелянт зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення не вказана частина статті 44-3 КУпАП, за якою кваліфіковані дії водія, не зазначено номер постанови Кабінету Міністрів України, порушення якої йому інкримінується, не зазначено від якої саме кількості дозволених для перевезення пасажирів місць було перевищення кількості пасажирів та якими документами визначена дозволена кількість місць. Крім того, ОСОБА_1 вважає, що долучені до матеріалів відеозаписи нагрудних камер поліцейських є неналежним доказом, оскільки на них зафіксована неповна картинка загальної кількості пасажирів, які перебували в салоні, не зафіксована кількість вільних місць та кількість осіб які зайняли сидячі місця. Працівниками поліції було порушені вимоги ст. 251 КУпАП та не зібрано достатньої кількості доказів. Також, апелянт стверджує що наявність лише протоколу про адміністративне правопорушення який оформлений з порушенням, не може бути визнано беззаперечним доказом вини особи у вчиненні правопорушення. ОСОБА_1 звертає увагу на те, що при визначенні розміру адміністративного стягнення суд першої інстанції не врахував те, що він раніше до адміністративної відповідальності за порушення правил карантину не притягувався, його діями не заподіяно матеріальної шкоди, накладене стягнення ставить його у скрутне матеріальне становище, оскільки розмір призначеного штрафу значно превищує його місячний заробіток.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 просить постанову скасувати, провадження по справі закрити, на підставі п.1.ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, засобами електронного зв`язку надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з введенням на території Одеської області обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених для червоного рівня епідеміологічної небезпеки поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Дослідивши клопотання про відкладення розгляду справи, апеляційний суд таких висновків.

Так, відповідно до рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 20.03.2021 року з 00 години 00 хвилин 23.03.2021 року на території Одеській області діє червоний рівень епідемічної небезпеки.

Разом із тим, Протоколом №5 позачергового засідання комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Виконавчого комітету Одеської міської ради від 22.03.2021 року дозволено здійснювати регулярні і нерегулярні перевезення пасажирів на внутрішньообласних автобусних маршрутах у межах Одеської області (але при цьому, кількість пасажирів у транспортному засобі повинна відповідати кількості місць для сидіння), а також здійснювати залізничні перевезення пасажирів у межах області з неухильним дотриманням вимог з організації протиепідемічних заходів при залізничних перевезеннях на період карантину.

Наведене свідчить про відсутність перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав та прийняття участі у судовому засіданні апеляційного суду, а тому зазначену ОСОБА_1 у клопотанні підставу для відкладення розгляду справи апеляційний суд визнає неповажною.

В той же час апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями статті 129 Конституції України, одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до ст. 294 КУпАП неявка в судове засіданні особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб.

Враховуючи належне повідомлення ОСОБА_1 про день та час розгляду справи та його неявку у судове засідання з причин, які визнані судом неповажними, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим здійснити апеляційний розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Мотивуючи винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, суд першої інстанції у мотивувальній частині постанови послався на те, що його вина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення та дослідженим відеозаписом з місця події.

Диспозиція ч.1 ст.44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №085970 від 24.11.2020 року, 24.11.2020 року, близько 18:30 години м. Одесі по вул. Фонтанська дорога, 39, гр. ОСОБА_1 , керував автобусом БАЗ А079.14 д.н.з. НОМЕР_1 , та здійснював перевезення пасажирів за регулярним маршрутом №127 з перевищенням кількості пасажирів на 20 осіб, визначених абзац 3 пункт 2 Постанови КМУ від 11.03.2020 року.

Апеляційний суд частково погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо не зазначення номеру постанови Кабінету Міністрів України, порушення якої йому інкримінується. Разом з тим, апеляційний суд вважає зазначене несуттєвим порушенням з боку працівників поліції, яке не свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП з огляду на таке.

Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої короновірусом SARS-Cоv-2» було встановлено на усій території України карантин та визначено у зв`язку з цим окремі заборони та обмеження. В подальшому дія карантину, встановленого зазначеною постановою, та відповідних заборон та обмежень було неодноразово продовжено окремими постановами Кабінету Міністрів України. Таким чином, на час складання протоколу про адміністративне правопорушення, була чинна редакція постанови Кабінету Міністрів України №641 від 20.07.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», якою установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 з 01 серпня до 31 грудня 2020 року на території України карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 20.05.2020 року №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Пунктом 9 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України (у редакції, чинної на час складання протоколу про адміністративне правопорушення) було передбачено заборону здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

З дослідженого в судовому засіданні апеляційного суду відеозапису з місця події, який доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, встановлено, що працівниками поліції було зупинено автобус БАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , який здійснював перевезення пасажирів за регулярним маршрутом №127. Під час огляду салону автобусу, у ньому перебували пасажири в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння. Працівники поліції запропонували таким пасажирам покинути транспортний засіб, та після цього було оглянуто салон автобусу та встановлено, що пасажири, що залишились, займають усі місця для сидіння.

Тобто усі пасажири, що покинули транспортний засіб, перевозились водієм ОСОБА_1 з перевищенням кількості місць для сидіння, що є порушенням пункту 9 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 20.07.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та підставою для притягнення водія до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Апеляційний суд відхиляє посилання ОСОБА_1 на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено від якої саме кількості дозволених для перевезення пасажирів місць було перевищення кількості пасажирів та якими документами визначена дозволена кількість місць, так як це не має правового значення для розгляду справи, оскільки відповідальність передбачена за здійснення перевезення пасажирів в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння незалежно від кількості таких пасажирів, тоді як апеляційним судом встановлено факт перевезення водієм ОСОБА_1 пасажирів з перевищенням кількості місць для сидіння.

Апеляційний суд наголошує, що не виконавши встановленні Кабінетом Міністрів України карантинні обмеження, ОСОБА_1 свідомо поставив під загрозу життя та здоров`я інших людей.

Також апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на те, що при визначенні розміру адміністративного стягнення суд першої інстанції не врахував те, що він раніше до адміністративної відповідальності за порушення правил карантину не притягувався, його діями не заподіяно матеріальної шкоди, накладене стягнення ставить його у скрутне матеріальне становище, оскільки розмір призначеного штрафу значно превищує його місячний заробіток, оскільки при визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом першої інстанції були додержані вимоги ст.33 КУпАП на накладено мінімальне стягнення у межах санкції ч.1 ст.44-3КУпАП.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , оскільки вони повністю спростовуються дослідженими доказами по справі.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні, а тому висновок районного суду про визнання її винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП є законним та обґрунтованим.

У відповідності до ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси Войтова Г.В. від 22.02.2021 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Ю.І.Кравець