Справа № 605/113/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

"26" березня 2021 р. Суддя Підгаєцького районного суду Тернопільської області Горуц Р.О. розглянувши матеріали, які надійшли від сектору поліцейської діяльності №2 (м. Підгайці) відділу поліції №1 (м. Бережани) Тернопільського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, непрацюючого, з середньою

спеціальною освітою, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №021568 від 03 березня 2021 року, громадянин ОСОБА_1 02 березня 2021 року близько 23 години 45 хвилин, керував автомобілем Opel Combo державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Підгайці по вул. Гайдамацька з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 своєї вини не визнав та пояснив, що того дня він не керував транспортним засобом, а лише сидів в автомобілі у якому працював двигун та грівся, при цьому очікував на свого товариша, який мав підійти і його автомобілем завезти додому. Посилається на порушення працівниками поліції вимог п.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та ч.1 ст.266 КУпАП, згідно з положеннями яких, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, тобто особи, які керують такими і щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння. Вважає, що працівник поліції склав на нього абсолютно безпідставний та незаконний протокол, при цьому просить закрити провадження у даній справі, оскільки він нічого не вчиняв. Про те, що він не керував автомобілем, неодноразово говорив працівникам поліції, однак останні, жодним чином на це не реагували. Він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу Драгер, а також у медичному закладі, у зв`язку з тим, що не був водієм, а тому не повинен був проходити такий огляд.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що він в той день разом із своїм знайомим ОСОБА_3 на автомобілі останнього їхали біля міського стадіону, при цьому їх було зупинено працівниками поліції, які попросили їх бути свідками, при тому, як ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Коли вони під`їхали до того місця де вказали працівники поліції, то він побачив, що ОСОБА_1 стоїть поблизу автомобіля, двигун якого працював, при цьому він не бачив, щоб ОСОБА_1 керував автомобілем. Від пропозиції працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці та у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, мотивуючи це тим, що він не керував транспортним засобом.

Свідок ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Причин своєї неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Згідно ч.ч.1-3, 6, 7 ст.266 КУпАП (в редакції чинній на час вчинення адміністративного правопорушення) особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном можливість керування цим транспортним засобом, річковим або маломірним судном надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

В силу п.1.10 Правил дорожнього руху водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Твердження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про те, що він 02 березня 2021 року близько 23 год 45 хвилин в м. Підгайці по вул. Гайдамацька не керував транспортним засобом, тобто не був водієм, а отже і не підлягав огляду, у встановленому законодавством порядку, на стан алкогольного сп`яніння знайшло своє підтвердження під час розгляду вказаної справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з порушенням встановленого порядку пропонувалось пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Так, хоча у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №021568 від 03 березня 2021 року зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем Opel Combo державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Підгайці по вул. Гайдамацька з ознаками алкогольного сп`яніння, однак факт керування заперечувався особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, як під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, так і під час судового розгляду справи, при цьому матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких належних та допустимих доказів в розумінні ст.251 КУпАП, які б спростовували вказані твердження ОСОБА_1 та доводили протилежне.

Письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з приводу того, що у їх присутності ОСОБА_1 відмовився продувати прилад Драгер та їхати в медичний заклад для встановлення степені алкогольного сп`яніння, не спростовують вищезазначених тверджень ОСОБА_1 та не доводять факту керування ним транспортним засобом.

Вказане вище також підтверджено в судовому засіданні поясненнями свідка ОСОБА_2 .

Із дослідженого в судовому засіданні відеозапису із нагрудної камери поліцейського, який міститься на DVD+R диску, видно, що коли працівник поліції підійшов до автомобіля, двигун якого працював і у якому знаходився ОСОБА_1 , то почав вимагати документи у останнього, при цьому запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. У присутності двох свідків, ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер та у медичному закладі, відмовився, двічі повторивши, що він не керував транспортним засобом. Однак, зазначене вище, з невідомих причин залишилось поза увагою працівників поліції, які оформляли матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Даним відеозаписом жодним чином не підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Opel Combo державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Підгайці по вул. Гайдамацька.

Встановлено, що суть адміністративного правопорушення зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність особи, яка керувала транспортним засобом настає за умов відмови особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, який пропонується пройти чи проводиться відповідно до встановленого порядку.

Таким чином, відмова ОСОБА_1 , як особи, яка не була водієм, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, який йому пропонувалось пройти в порушення встановленого порядку, не може бути підставою для його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

На підтвердження наведеного, суд вважає за необхідне, зіслатися на зміст частини другої ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, якою передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку, та частини першої ст. 62 Конституції України, згідно якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Хоча приписи КУпАП не передбачають такої форми рішення, як обвинувальний вирок суду, саме постанова про накладення адміністративного стягнення за своєю правовою природою є тотожним процесуальним документом.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 9 червня 2011 року) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Таким чином, беручи до уваги те, що ч.1 ст.130 КУпАП (в редакції чинній на час вчинення адміністративного правопорушення) передбачає відповідальність за вчинення правопорушення, за яке передбачене покарання у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, суд вважає за необхідне застосовувати стандарти Європейського Суду з прав людини, притаманні кримінальному провадженню.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 червня 2007 року у справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" зазначено, що особа, яка володіє чи керує автомобілем (транспортним засобом), підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України"). Приймаючи до уваги дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Працівниками поліції не представлено будь-яких належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 взагалі керував автомобілем, тобто був водієм в розумінні п.1.10 Правил дорожнього руху.

Матеріалами справи про адміністративне правопорушення жодним чином не спростовуються пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щодо того, що він не керував транспортним засобом, тобто не був водієм, а отже і не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Виходячи із встановлених у справі обставин, суд вважає, що оскільки ОСОБА_1 не був водієм, тобто не керував транспортним засобом марки Opel Combo державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Підгайці по вул. Гайдамацька, 02 березня 2021 року, а тому відповідно до Інструкції і вимог ч.1 ст.266 КУпАП не підлягав огляду на стан алкогольного, чи будь-якого іншого сп`яніння.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є недоведеним.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові КАС ВС від 08 липня 2020 року (справа №463/1352/16-а).

При цьому, суд звертає увагу на те, з урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах Малофєєва проти Росії (Malofeyeva v. Russia, рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та Карелін проти Росії (Karelin v. Russia заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на вищезазначені обставини, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, поза розумним сумнівом.

Виходячи із вищенаведеного, суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 8, 33-35, 130 ч.1, 221, 245, 247 п.1, 251, 266, 283, 284 КУпАП, Постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 року),Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року та зареєстрованою у Міністерстві юстиції України за №1413/27858 від 11 листопада 2015 року, ст.ст.8, 62 Конституції України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Підгаєцький районний суд Тернопільської області.

Суддя: Р. О. Горуц