Справа №592/972/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Хитров Б. В.
Номер провадження 33/816/186/21 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.02.2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.02.2021 року, ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за те, що він 10.01.2021 року о 15.46 год. в м. Суми по вул. В`ячеслава Чорновола в районі буд. 96 керував транспортним засобом «SKODA ROOMSTER», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд проводився в найближчому закладі охорони здоров`я КМП СОР «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань», що підтверджується висновком лікаря нарколога №16 від 10.01.2021 р., чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить визнати поважною причину пропуску встановленого законом строку на апеляційне провадження, скасувати постанову судді та закрити провадження по даній справі на підставі ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За змістом доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує на те, що при винесенні оскаржуваної постанови суд всупереч вимогам, встановленим КУпАП не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи в сукупності, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, порушені норми процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення. Апелянт скаржиться, що він подавав клопотання про відкладення судового розгляду справи про адміністративне правопорушення з огляду на ту обставину, що він, як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право на компетентну правову допомогу, проте судом першої інстанції всупереч вимог апелянта, розглянуто справу без його участі, чим порушив його права надавати пояснення по справі, подавати докази, а також користуватися юридичною допомогою адвоката.

Щодо обставин даної справи про адміністративне правопорушення, то ОСОБА_1 зазначає, що дійсно 10.01.2021 о 15.46 год. був зупинений працівниками патрульної поліції під формальним приводом для перевірки світлових приладів. У подальшому, працівник поліції, нібито, виявив ознаки наркотичного сп`яніння та запропонував проїхати до медичного закладу. Апелянт погодився проїхати до медичного закладу та пройти відповідний медичний огляд. Однак, дії поліцейських ОСОБА_1 вважає такими, що не відповідають положенням Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року, оскільки інспектор поліції повинен запропонувати водієві пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу за місцем зупинки транспортного засобу в разі наявності у нього ознак такого сп`яніння, і лише в разі відмови від такого огляду або незгоди з його результатами повинен запропонувати пройти такий огляд в медичній установі.

Також ОСОБА_1 вказує, що у матеріалах адміністративної справи відсутнє направлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, де б були зазначені ознаки наркотичного сп`яніння, передбачені п. 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що, на думку апелянта, свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, що і є однією з підстав для прийняття рішення про відсутність у діях водія складу адміністративного правопорушення та закриття справи.

Крім того, апелянт зазначає, що у акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння зазначено, що 10.01.2021 року взято сечу на вміст наркотичних речовин методом тонкошарової хроматографії, в сечі ОСОБА_1 виявлено канабіоїди, інших наркотичних речовин не виявлено. В акті міститься посилання на заключення №54-58 від 12-13.01.21, відповідно до якого встановлено, що в сечі ОСОБА_1 виявлено канабіноїди, внаслідок чого визначений заключний діагноз «наркотичне сп`яніння, визване канабіноїдами».

Разом із цим, ані акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, ані заключення лабораторних тестів не було предметом дослідження у суді першої інстанції.

Апелянт заперечує факт вживання марихуани чи гашишу, проте пов`язує цю обставину із тією подією, що 07 січня 2021 року з друзями курив кальян, вміст якого достеменно невідомий.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 вважає, що слід дійти до беззаперечного висновку, що у зв`язку з відсутністю як діагностичних критеріїв наркотичного сп`яніння канабіноїдами, так й відсутністю кількісного визначення вмісту наркотичного засобу, виду наркотичного засобу (марихуани, гашишу тощо) при лабораторному дослідженні сечі ОСОБА_1 , що є базовим критерієм встановлення як самого факту, так і ступеню сп`яніння ОСОБА_1 , то відсутні докази керування ОСОБА_2 10.01.2021 р. транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Обґрунтовуючи поважність пропуску, встановленого ст. 294 КУпАП строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що постанова Ковпаківського районного суду м. Суми була прийнята 02.02.2021 року у його відсутність, а повний текст ухвали він отримав лише 11.02.2021, про що свідчить наявна у матеріалах справи розписка про її отримання, тому просить поновити строк апеляційного оскарження, як пропущений з поважних причин.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, приходжу до таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова місцевого судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.02.2021 року була прийнята у його відсутність, а тільки 08.02.2021 була направлена поштою на адресу ОСОБА_1 (а.с.11). Копію ж самої ухвали була ОСОБА_1 особисто отримана 11.02.2021, про що свідчить запис на листу для нотаток, після чого на десятий день ним була подана апеляційна скарга.

У зв`язку з цим, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апелянта про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, а відтак пропущений строк підлягає поновленню, а апеляційна скарга - розгляду.

Згідно зі ст. 245 КУпАП України завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з положеннями ст.ст. 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адмінправопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП України особа, яка притягується до адміністративної відповідальності між іншого, має право заявляти клопотання та при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) має що найменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

З матеріалів справи вбачається, що у визначену дату судового розгляду 02.02.2021 року до суду першої інстанції ОСОБА_1 не з`явився, однак 01.02.2021 подавав до суду клопотання, у якому зазначав, що не визнає свою вину та просив відкласти слухання справи на іншу дату у зв`язку з необхідністю забезпечити себе належною правовою допомогою (а.с. 8).

У задоволенні вказаного клопотання ОСОБА_1 судом було відмовлено, оскільки на переконання суду, з 22.01.2021 року (дати складення відносно ОСОБА_1 протоколу про вчинення адміністративного правопорушення) той мав достатньо часу на забезпечення себе правовою допомогою, а тому, поведінку ОСОБА_1 суд розцінив, як затягування розгляду справи з метою уникнення відповідальності за вчинене і розглянув справу без участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи апеляційний суд такі висновки суду першої інстанції вважає передчасними, оскільки враховує, що протокол відносно ОСОБА_1 було складено 22.01.2021 року, а тому, з урахуванням передбачених ст. 38 КУпАП строків накладення на особу адміністративного стягнення у разі доведення його вини у вчиненому, кінцевою датою накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення є 22.04.2021 року, тобто в суду фактично було більше двох місяців процесуальних строків для забезпечення повного та об`єктивного розгляду матеріалів даної справи, що ним виконано не було.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з доводами апелянта в частині порушення права ОСОБА_1 на захист судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення, і як наслідок, ухвалення судом незаконного рішення, яке за вказаних обставин (порушення права особи на захист) підлягає безумовному скасуванню.

Відповідно до п.8 ст.294 КУпАп за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема скасувати постанову і прийняти нову постанову.

За таких обставин, вирішуючи питання про постановлення нової постанови апеляційний суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази та дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, знайшла своє підтвердження, оскільки підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 039783 від 22.01.2021 року, з якого встановлено, що ОСОБА_1 10.01.2021 року о 15:46 год. в м. Суми по вул. В`ячеслава Чорновола в районі буд. 96, керував транспортним засобом SKODA ROOMSTER, н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд проводився в закладі охорони здоров`я КМП СОР «ОКМЦСНЗ», що підтверджується висновком лікаря-нарколога №16 від 10.01.2021 р., чим порушив п.2.9 «а» ПДР України та своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КПАП України. (а.с. 1);

- висновком КМП СОР «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань» № 16 від 10.01.2021 р., згідно з яким ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, викликаного канабіноїдами (а.с. 2);

- рапортом поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону УПП в Сумській області сержанта поліції Курова А. щодо складення протоколу про адмінправопорушення відносно ОСОБА_1 (а.с. 3);

- довідкою інспектора відділу АП УПП в Сумській області ДПП лейтенанта поліції Лєонової Д., відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не притягувався (а.с. 4);

- відеозаписами події на оптичному носії даних DVD-R, відповідно до якого встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, факт зупинки, факт встановлення ознак наркотичного сп`яніння, факт пропозиції в присутності двох свідків працівниками поліції ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я та факт прослідування ОСОБА_1 до медичного закладу для огляду.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що досліджені докази в своїй сукупності, попри твердження апелянта ОСОБА_1 , підтверджують його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Щодо доводів апелянта про те, що з метою проходження огляду водія на стан сп`яніння поліцейський спочатку повинен запропонувати його пройти на місці зупинки транспортного засобу, а лише у випадку відмови водія запропонувати пройти огляд у закладі охорони здоров`я, то вважаю такі доводи безпідставними, оскільки відповідно до змісту Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року за № 1452/735, огляд особи на стан наркотичного сп`яніння проводиться лише в найближчому закладі охорони здоров`я.

Неспроможними є й доводи ОСОБА_1 про те, що йому не видавалась направлення на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, що є порушенням порядку проведення огляду особи на стан наркотичного сп`яніння.

Так, відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України (у редакції постанови КМУ № 161 від 22 березня 2017 року), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Також ЄСПЛ у своєму рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року зазначає наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому водій ОСОБА_1 відповідно до вимог ПДР України на законну вимогу поліцейського пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, у результаті чого було встановлено факт його перебування у стані наркотичного сп`яніння.

При цьому, слід зазначити, що законодавець не покладає на працівників поліції обов`язку вручення водієві письмового направлення на проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім того, відсутність у водія письмового направлення на проходження медичного огляд на стан наркотичного сп`яніння не спростовує факту його перебування у такому стані, що встановлено медичним висновком.

З тих же підстав не заслуговують на увагу й посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на недослідження судом першої інстанції результатів лабораторних досліджень, оскільки, по перше, оскаржувана апелянтом постанова, апеляційним судом скасована, а при постановленні нової, суд апеляційної інстанції враховує, що факт перебування у стані наркотичного сп`яніння особи, що притягається до адміністративної відповідальності встановлений на підставі медичного висновку лікаря-нарколога, правильність якого апелянтом не оспорюється, а тому кількість та якісний склад біосередовища, взятого для лабораторного дослідження у ОСОБА_1 , на наявність у ньому наркотичних речовин, на правильність медичного висновку не впливає.

Таким чином, апеляційний суд, не виходячи за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини, вважає, що ОСОБА_1 , як водій т/з порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР і відповідно вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому після скасування постанови судді суду першої інстанції останнього необхідно визнати винним у вчиненні цього правопорушення та накласти стягнення, установлене санкцією цієї норми закону, а також стягнути одночасно на користь держави судовий збір з урахуванням положень ст. 40-1 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.02.2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.02.2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, скасувати у зв`язку з порушенням суддею суду першої інстанції норм процесуального права та прийняти нову постанову, якою

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік (отримувач ГУК в Сумській області, 21081300; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37970404; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); рахунок IBAN UA0018001; код класифікації доходів бюджету 21081300).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн (отримувач ГУК у м. Києві (м. Київ), 22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; рахунок IBAN UA0026001; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код класифікації доходів бюджету 22030106).

Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу і вноситься в установу банку України.

У разі несплати штрафу в установлений строк постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови стягується:

- подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові;

- витрати на облік правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.