КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий в суді першої інстанції: Скорін А.В.
Головуючий в апеляційній інстанції: Іванова І.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2021 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Іванової І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі її захисника адвоката Бодні Івана Олександровича, на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 10 лютого 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 10 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження по справі закрито в зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 червня 2019 року о 15 год. 20 хв. гр. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Porsche Macan» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Берковецька, 6 - Д в м. Києві, при зміні напрямку руху, не впевнилась в безпечності та при виїзді на смугу зустрічного руху, чим порушила вимоги п.п.10.1,11.4 ПДР України, внаслідок чого скоїла зіткнення з транспортним засобом - автомобілем марки «Audi» державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції і закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поданої скарги, апелянт зазначає, що суд першої інстанції, розглядаючи дану справу, оцінив наявні докази не всебічно і не об`єктивно та не врахував всіх обставин справи в їх сукупності. Обґрунтовуючи прийняте судове рішення, суд послався на протокол, схему ДТП, фото, висновок експерта, пояснення учасників ДТП та свідка ОСОБА_2 . Разом з тим, суд не вказав який висновок експерта ним враховано, адже матеріали справи містять три висновки експерта, які мають різні результати дослідження.

Апелянт вважає, що ОСОБА_2 передчасно прийшов до висновку про безпечність свого маневру і не переконався в тому, що він не заважатиме руху автомобілів по головній дорозі, а лише розрахував, що на ділянці дороги, яка не була в полі його зору відсутні інші транспортні засоби. В той же час, як зазначає скаржник, вона рухалася прямолінійно по головній дорозі і не виконувала поворот або інший маневр.

Крім того, ОСОБА_1 посилається на те, що на місці ДТП відсутня дорожня розмітка, що унеможливлює візуальну орієнтацію учасників дорожнього руху у разі вибору траєкторії, напрямку і режимів руху, а також дорожні знаки, що визначають напрям і смугу руху.

В суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1, особи яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат Бодня І.О. апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримав, просив задовольнити та скасувати постанову суду як незаконну.

ОСОБА_1 про час розгляду справи повідомлена завчасно засобами телефонного зв`язку, до суду не з`явилася, клопотань про відкладення розгляду справи не подавала.

ОСОБА_2 та його представник адвокат Тимощук М.В. в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність і обґрунтованість судової постанови та відсутність підстав для її скасування, з огляду на доведеність порушення ПДР з боку ОСОБА_1 .

Вислухавши доводи та заперечення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову без змін з таких підстав.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна.

Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.

Згідно із пунктом 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно пунктом 11.4 Правил дорожнього руху України на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , при зміні напрямку руху, не впевнилась в безпечності при виїзді на смугу зустрічного руху, що стало причиною зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 , і як наслідок призвело до пошкодження обох автомобілів.

За таких обставин суд прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 допустила порушення п.п.10.1 та 11.4 ПДР України, що потягло пошкодження транспортних засобів, а відтак у її діях містяться ознаки правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 318413 від 24 липня 2019 року у якому викладені обставини дорожньо-транспортної пригоди; протоколом огляду дорожньо-транспортної пригоди із схемою дорожньо-транспортної пригоди із зазначенням напрямку руху автомобілів, місця їх розташування після зіткнення та переліком видимих пошкоджень транспортних засобів, поясненнями учасників ДТП ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , свідка ОСОБА_4 , висновком експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № 23383/19-52/8044/20-52 від 26.01.2021 року.

Зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд належним чином проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Апеляційний суд доводи апеляційної скарги про те, що судом не в повній мірі досліджено матеріали справи у їх сукупності, суд не конкретизував чому і який висновок експерта ним враховано, оскільки матеріали справи містять три висновки із різними результатами різними дослідження, вважає що ДТП сталася саме з вини ОСОБА_2 , який розпочав рух з другорядної дороги, не переконавшись в тому, що він не заважатиме руху автомобілів по головній дорозі, де рухалася ОСОБА_1 , чим порушив п.16.11 ПДР України, вважає необґрунтованими.

Так, при оформленні працівниками поліції події ДТП водій ОСОБА_2 дав наступні пояснення: виїжджаючи з парковки супермаркету "Ашан на проїзну частину та здійснювати поворот ліворуч, впевнився, що автомобілі зліва повертали направо на стоянку та проїхавши середину проїзної частини побачив, як автомобіль марки "Porsche Macan", об`їжджаючи автомобілі попереду, які повертали направо на паркову, виїхав на його смугу на великій швидкості, де здійснив з ним зіткнення.

Окрім того, такі пояснення узгоджуються із поясненнями свідка ОСОБА_4 , яка пояснила, що їхала в якості пасажира в автомобілі під керуванням її чоловіка ОСОБА_2 , зазначила, що перед виїздом на проїзну частину наліво вони зупинились і впевнившись, що зустрічна смуга руху вільна від автомобілів, зліва автомобілі рухались праворуч для заїзду на парковку, тобто ніяких перешкод для руху їхнього автомобіля не було, тому почали здійснювати поворот ліворуч і проїхавши середину проїзної частини, виїхавши на свою смугу руху побачили автомобіль, який з великою швидкість виїхав на їх смугу і здійснив зіткнення.

Інший учасник ДТП ОСОБА_1 , пояснила, що вона рухалась по своїй смузі руху по головній дорозі зі швидкість приблизно 40 км/год. Та коли проїжджала паркову Ашан, з правого боку від неї з парковки різко виїхав автомобіль, повертаючи ліворуч, який не надав їй перевагу в русі, внаслідок чого відбулось зіткнення.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом пояснень ОСОБА_1 , що вона рухалася по головній дорозі, та не виїжджала на зустрічну смугу, що виключає порушення нею п.11.4 ПДР апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані.

Так, згідно висновку експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № 23383/19-52/8044/20-52 від 26.01.2021 року вбачається: в даній дорожній ситуації водій автомобіля "Porche" ОСОБА_1 повинна була діяти відповідно до вимог п.п. 11.4, 12.4, і 1.3.; водій автомобіля " Audi " ОСОБА_2 не мав технічної можливості уникнути зіткнення шляхом виконання вимог п. 12.3 ПДР України. За таких умов, невідповідностей в діях водія автомобіля " Audi " ОСОБА_2 вимогам п. 12.3 ПДР України, з технічної точки зору не вбачається.

Таким чином встановлено, що керуючи автомобілем та виїжджаючи попри заборону на зустрічну смугу руху, ОСОБА_1 не переконалася, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, тобто порушення ОСОБА_1 ПДР знаходиться у причинному зв`язку із послідуючим зіткненням і пошкодженням транспортних засобів.

Доводи апеляційної скарги про те, що з висновку експертного дослідження від 06.08.2019 року та висновку судової автотехнічної експертизи від 26.01.2021 року у варіанті 1 також вбачається, що з урахуванням наданих матеріалів відповідно до версії ОСОБА_1 , дії ОСОБА_2 , що не відповідають вимогам п.10.2 ПДР України та вимогам дорожнього знаку 2.1 «дати дорогу», з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з виникненням ДТП, суд не приймає до уваги, оскільки, виходячи зі змісту ст.ст.7, 254, 279, 280 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення. За таких обставин, вказані доводи можуть бути перевірені судом у разі складання на вказану особу протоколу про адміністративне правопорушення.

Позиція захисника на те, що розмітка дороги була відсутня, що унеможливлює візуальну орієнтацію учасників дорожнього руху у разі виборі траєкторії, напрямку і режимів руху, тому ОСОБА_1 не мала можливості керуватись п.1.3 розділу 34 ПДР «Дорожня розмітка» і відповідно не могла порушити п.11.4 Правил, а тому не можливо стверджувати що ОСОБА_1 виїхала на зустрічну смугу, є помилковою.

Так, згідно розділу 11 ПДР: «Розташування транспортних засобів на дорозі», Кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16; 5.17.1; 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними. Відповідно до п.11.1 на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися як найближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом; 11.4 на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

Як вбачається з матеріалів справи, на вул. Берковецькій в м.Києві встановлено відповідний знак, що визначає кількість смуг руху (дві смуги) у напрямку руху автомобіля ОСОБА_1 . У зворотному напрямку також встановлено знак щодо двох смуг руху, який і було пошкоджено під час ДТП. Таким чином, кількість смуг руху на цій вулиці також визначено дорожніми знаками, чим підтверджується, що виїжджати на зустрічну смугу заборонено, навіть при відсутності розмітки.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про порушення ОСОБА_1 ПДР, що потягло зіткнення і пошкодження транспортних засобів.

Крім того, даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

При прийнятті рішення, суд врахував особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки.

Отже, при розгляді справи порушень вимог ст.ст.279, 280 КУпАП судом не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення, а саме за ст.124 КУпАП. Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, на думку апеляційного суду, постанова судді Святошинського районного суду міста Києва від 10 лютого 2021 року є законною і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст.293, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Бодні Івана Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 10 лютого 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду І.В. Іванова