Справа №333/299/21
Провадження №3/333/440/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 березня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холод Р.С., у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка народилася у с. Малокатеринівка, Запорізького району, Запорізької області, не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №026242 від 17.12.2020 року ОСОБА_1 має малолітню доньку ОСОБА_2 , 2011 року народження, але неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки щодо її навчання, виховання, з грудня 2019 року мешкає окремо від дитини, так як не має постійного місця мешкання, зловживає алкогольними напоями. 14.12.2020 року, приблизно о 12-00 год., прийшла у п`яному вигляді до місця мешкання доньки по АДРЕСА_3 , після чого 15.12.2020 року о 07-00 год. біля буд.№47 по вул. Осипенко у стані сп`яніння намагалася вихопити доньку з рук ОСОБА_3 , з якою наразі мешкає дитина.

21.01.2021 року справа відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП з Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшла до Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

У судовому засіданні ОСОБА_1 не визнала свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, зазначивши, що дійсно вона має доньку ОСОБА_2 . Але на цей час, вона не проживає зі своєю донькою, так як рішенням органу опіки та піклування дитину відібрано і ОСОБА_4 проживає зі свекрухою ОСОБА_3 . Коли вона приходить за місцем мешкання дитини, то її свекруха не дає їй спілкуватися з дитиною, зазначаючи, що необхідно приходити тверезою. 15.12.2020 року вона зранку твереза прийшла до місця проживання дитини та намагалася зустрітися з останньою, але побачила, що ОСОБА_3 її веде до школи та усіляко намагалася обмежити їй спілкування з дитиною. З цього приводу у неї з ОСОБА_3 виник конфлікт , після чого остання викликала працівників поліції.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , вислухавши останню, дослідивши матеріали справи, суддя дійшов до такого.

До суду з Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП надійшли наступні матеріали:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №026242 від 17.12.2020 року;

-рапорт;

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 15.12.2020 року;

- письмові пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ;

- копія паспорта громадянки України на ім`я ОСОБА_1 .

Частина 1 статті 184 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №026242 від 17.12.2020 року працівник поліції зазначила, що ОСОБА_1 неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки щодо її навчання, виховання. Конкретизуючи дії ОСОБА_1 особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, зазначила:

- з грудня 2019 року ОСОБА_1 мешкає окремо від дитини, так як не має постійного місця мешкання, зловживає алкогольними напоями;

- 14.12.2020 року, приблизно о 12-00 год., прийшла у п`яному вигляді до місця мешкання доньки по АДРЕСА_3 ;

- 15.12.2020 року о 07-00 год. біля буд.№47 по вул. Осипенко у стані сп`яніння намагалася вихопити доньку з рук ОСОБА_3 , з якою наразі мешкає дитина.

Таким чином, дії ОСОБА_1 триваючі - з грудня 2019 року. Водночас, до справи працівники поліції не надали рішення органу опіки та піклування щодо відібрання дитини та визначення місця проживання з бабусею ОСОБА_3 , не надали відомостей з учбового закладу та інших гуртків про роль у вихованні та навчанні матері дитини. Також, до суду не надано документи, які свідчать, що ОСОБА_1 є матір дитини ОСОБА_2 . Тобто, працівники поліції взагалі не дослідили питання навчання та виховання дитини.

Крім того, працівником поліції, у порушення вимог ст.256 КУпАП не конкретизовано місце скоєння адміністративного правопорушення, а зазначені лише вулиці та номера будинку, без вказання міста, у якому відбувалися події.

Також, у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано жодного свідка події.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Карелін проти Російської Федерації» від 20 вересня 2016 року (заява №926/08) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується із практикою та позицією ЄСПЛ.

За змістом закону (КУпАП), розгляд справи здійснюється лише щодо особи, відносно якої складений протокол та в межах цього протоколу про адміністративне правопорушення.

Аналіз долучених до протоколу про адміністративне правопорушення документів, свідчить, що рапорт не підписаний жодною посадовою особою, не містить у собі фактичних даних, на основі яких можливо встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, тобто винність ОСОБА_1 в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень відповідно до правового висновку у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року по справі № 524/5741/16-а).

У протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 15.12.2020 року ОСОБА_3 просить органи поліції прийняти міри до ОСОБА_1 , котра веде бродячий спосіб життя, зловживає алкогольними напоями і неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки відносно малолітньої ОСОБА_2 .

У своїх письмових поясненнях ОСОБА_3 зазначає, що донька ОСОБА_1 ОСОБА_2 , є її онукою і з грудня 2019 року проживає разом з нею, так як у ОСОБА_1 відсутні належні умови для проживання дитини та матеріального забезпечення дитини. 14.12.2020 року ОСОБА_1 приходила до її додому для того, щоб побачити дитину, але вона відповіла, що дитина у школі і, щоб остання не приходила у стані алкогольного сп`яніння. Вранці 15.12.2020 року вони з онукою йшли до школи і зустріли ОСОБА_1 , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Остання почала тягнути за руку дитини до себе, але вони з онукою вирвалися та побігли, викликавши працівників поліції.

Вказані пояснення у судовому засіданні частково спростовувала ОСОБА_1 .

Перебування останньої 15.12.2020 року у стані алкогольного чи іншого сп`янінні також не доведено працівниками поліції.

У протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 прийшла у п`яному вигляді. Водночас, «вигляд» може відрізнятися від стану, у якому знаходиться особа.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій. Суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011).

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Особу може бути визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто наявність усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення. Відсутність одного з елементів юридичних ознак складу правопорушення не утворює складу правопорушень.

За своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин адміністративного провадження, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, оцінюю кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В даному випадку, в матеріалах справи відсутні належні, достатні і допустимі докази, а також докази поза розумним сумнівом, оцінивши які, можливо було б дійти до безсумнівного висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Згідно п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому на думку судді, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 184, 245, 247, 251, 252, 260, 261, 266, 280 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод