КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/1504/2021
Справа № 754/873/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Ящук Т.І., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Шмайхель А.А.,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва Вінтоняк Р.Я. від 08 лютого 2021 року

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 08 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за вчинення якого накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу шістсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно з постановою суду, 06.12.2020 року о 18 год. 40 хв. ОСОБА_1 в м. Києві по АДРЕСА_2, керував автомобілем «Peugeot 508» номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: порушення мовлення, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Відповідно до вказаної постанови, суд першої інстанції посилався на те, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, складеним за ст. 130 ч. 1 КУпАП, який наявний в матеріалах справи, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою технічного пристрою «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та у лікаря-нарколога в медичному закладі в присутності двох свідків. Вказана відмова ОСОБА_1 підтверджується відеозаписом нагрудної камери інспектора патрульної поліції, на якому зафіксовано категоричну відмову ОСОБА_1 проходити огляд на стан сп`яніння, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

До пояснень ОСОБА_1 про те, що у вказаний в протоколі час він автомобілем «Peugeot 508» номерний знак НОМЕР_1 не керував, суддя поставився критично, оскільки вказані пояснення спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Зокрема, згідно з відеозаписом нагрудної камери інспектора патрульної поліції ОСОБА_1 перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння згідно відеозапису нагрудної камери інспектора патрульної поліції підтверджували свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які прямо вказували на ОСОБА_1 як на водія автомобіля «Peugeot 508» номерний знак НОМЕР_1 .

В ході судового розгляду суддею порушень працівниками патрульної поліції у м. Києві вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції №1452/735 під час оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено не було.

За викладених обставин суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявне порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, а саме відмова на вимогу поліцейського від проходження медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння за допомогою спеціального пристрою та у лікаря-нарколога, а тому наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою, вважаючи її необґрунтованою, постановленою з порушенням норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 просить скасувати постанову Деснянського районного суду м. Києва від 08 лютого 2021 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що дійсно 06.12.2020 року, приблизно о 15 год. 30 хв. він приїхав до будинку АДРЕСА_2 та припаркував належний йому автомобіль на відведеному біля будинку місці для паркування автомобілів. Після чого, він зі своїми знайомими, перебуваючи в припаркованому автомобілі протягом деякого часу вживали алкогольні напої. В подальшому у нього виник конфлікт зі свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які викликали поліцію. Приблизно через 40 - 50 хв. до автомобіля підійшли працівники патрульної поліції і почали вимагати пред`явити їм посвідчення водія та документи на автомобіль, на що він відмовився та пояснив, що на даний час не керує автомобілем, а тому така вимога є безпідставною.

Вказує, що не заперечує того, що на час приїзду поліції знаходився в стані алкогольного сп`яніння, проте на безпідставну пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння він відмовився та пояснив, що така його вимога є незаконною, оскільки на момент, коли під`їхала патрульна поліція, він не був водієм транспортного засобу, в автомобілі він перебував, проте не керував ним. Належний йому автомобіль вже давно стояв припаркований і патрульними поліцейськими не здійснювалася його зупинка, а тому, проходження огляду на стан сп`яніння є безпідставним та необґрунтованим.

Зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги вищевказані обставини та за відсутності жодних доказів того, що він керував транспортним засобом чи здійснив зупинку на вимогу поліції дійшов висновку, що він перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння керував автомобілем, а в подальшому ухилився від проходження огляду. При цьому в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що він керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. З письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не вбачається, що вони були свідками того, що він здійснював керування автомобілем, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Також немає чітких свідчень свідків про керування ним автомобілем в стані алкогольного сп`яніння і на відео з боді-камер поліцейських. Стверджує, що оскільки на момент прибуття патрульної поліції він не керував транспортним засобом і не здійснював зупинку автомобіля на вимогу поліцейського, у нього не виникало обов`язку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівника поліції.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 заперечував факт порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху та наполягав на тому, що не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, а лише перебував у припаркованому на спеціально відведеному для цього місці автомобілі.

Адвокат Шмайхель А.А. підтримав доводи апеляційної скарги, просив постанову суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та адвоката Шмайхель А.А., допитавши свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 дослідивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги та переглянувши відеоматеріали досліджуваних подій за участю водія ОСОБА_4 , вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Однак, при розгляді даної справи суддя всупереч вищевказаних вимог закону, не вжив достатніх заходів для належної перевірки обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не надавши належну та об`єктивну оцінку поясненням та запереченням ОСОБА_1 , внаслідок чого було неправильно застосовано матеріальний закон, та прийняв рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення.

В обґрунтування вини ОСОБА_1 суд першої інстанції послався на відеозапис нагрудної камери інспектора патрульної поліції та пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Однак проаналізувавши зазначені відомості, суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, враховуючи наступне.

Так, порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Відповідно до ч. 3, ч. 5 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції працівником поліції або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно п. 6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 7 розділу I «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.1.10 ПДР України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм є також особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідальність за статтею 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що наявні у матеріалах справи, 06 грудня 2020 року приблизно о 17 год. 10 хв. вони вийшли з будинку на вулицю погуляти із собаками. Свідки побачили, що з водійського сидіння автомобіля марки «Peugeot » номерний знак НОМЕР_1 , випав нетверезий чоловік, одягнутий в сірі джинси і темну шкіряну куртку. Поряд були дві дівчини, яки розпивали алкогольні напої.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги в судовому засіданні були допитані свідки зазначених подій ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Так, свідок ОСОБА_2 пояснила, що вона разом з ОСОБА_3 вийшли на вулицю біля будинку АДРЕСА_2 на прогулку з собаками. У дворі будинку стояв припаркований автомобіль «Peugeot 508» номерний знак НОМЕР_1 . Раніше вона неодноразово бачила цей автомобіль в їхньому дворі. Свідок побачила, що з автомобіля вийшов чоловік, як пізніше з`ясувалось - ОСОБА_1 , який був у нетверезому стані. З ним в автомобілі були ще дівчата. На зауваження свідків чоловік відреагував агресивно та почав погрожувати собакам розправою.

Свідок ОСОБА_3 пояснила, що вона разом з ОСОБА_2 гуляли з собаками біля будинку АДРЕСА_2. ОСОБА_1 перебував в автомобілі на парковці перед будинком. На зауваження свідків щодо справляння природних потреб у невідведеному місці ОСОБА_1 почав їх ображати та погрожувати розправою собак, у зв`язку з чим вони викликали поліцію.

Проаналізувавши пояснення ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід дійти висновку, що вони узгоджені між собою, не мають протиріч, а тому ставити їх під сумнів у суду апеляційної інстанції немає.

З переглянутого відеозапису з нагрудної камери працівника поліції не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції.

Так, з відеозапису, вбачається, що автомобіль «Peugeot 508», номерний знак НОМЕР_1 знаходився на відведеному біля будинку місці для паркування автомобілів. Двигун вказаного автомобіля не працював. ОСОБА_1 перебував в автомобілі на водійському сидінні. На вимогу працівника поліції надати документи ОСОБА_4 відмовлявся. Після чого, працівником поліції було викликано свідків для надання пояснень щодо факту керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та відмови у проходженні огляду на стан сп`яніння. Разом з тим, ОСОБА_1 заперечував факт керування ним транспортним засобом та зупинку автомобіля.

Крім того, на відеозапису зафіксовано зміст телефонної розмови інспектора патрульної поліції зі свідком, під час якої інспектор підтверджує відсутність фіксації щодо руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та його зупинки, у зв`язку з чим інспектор по телефону просив свідка підійти до автомобіля та надати пояснення про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем.

Разом з тим, у вищевказаних письмових поясненнях зазначених свідків відсутні дані про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 наданих в судовому засіданні, він не був зупинений безпосередньо працівниками поліції під час керування транспортного засобу, транспортний засіб стояв на парковці, не рухався, про що він неодноразово вказував працівникам поліції та наголошував про це особам, зазначеним у протоколі, проте працівники поліції склали протокол на нього - ОСОБА_1 , який в той момент не керував транспортним засобом, а ще раніше, о 15 год. 30 хв., приїхав у гості до знайомих, після чого вони стали вживати спиртне.

Будь які докази, які б вказували на те, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Peugeot 508» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, в матеріалах справи відсутні і під час апеляційного перегляду справи встановлені не були.

Зазначені обставини суд першої інстанції належним чином не дослідив і розцінив виключно як позицію захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, що призвело до помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже з матеріалів даної справи не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, був зупинений працівниками поліції під час керування транспортним засобом «Peugeot 508» номерний знак НОМЕР_1 , тобто не доведено його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому постанова судді Деснянського районного суду м. Києва від 08 лютого 2021 року щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КпАП України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 08 лютого 2021 року - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити з підстав, передбачених п.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Т.І. Ящук