КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю захисника Мамчика Д.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу захисника Мамчика Д.О. на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13.10.2020 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови, 07.08.2020 року о 05 год. 02 хв. на 555 км а/д Київ - Чоп водій ОСОБА_1 керував автомобілем «БМВ» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків за допомогою приладу «Драгер Алкотест 6820» ARBL-0777, тест №2660, за результатами проведення якого у видихуваному водієм ОСОБА_1 повітрі зафіксовано 0,24 ‰.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «а» ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

На дану постанову захисник Мамчик Д.О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13.10.2020 року, а провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції вимог ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП, оскільки суд розглянув справу без всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставини даної справи у їх сукупності, не дав належної оцінки наявним у справі доказам, що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого судового рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

При цьому зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, однак розглядаючи дану справу суд першої інстанції належним чином не проаналізував наявні у справі матеріали, не викликав свідків для їх допиту в судовому засіданні, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також апелянт вказує, що складений стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення від 07.08.2020 року, на який суд послався як на доказ вини останнього, не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки викладена в ньому суть вчиненого правопорушення не відповідає диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП, а зазначені в протоколі обставини про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом не відповідають фактичним обставинам справи і не підтверджується належними доказами. Крім цього, ОСОБА_1 є громадянином Республіки Замбія і не розуміє українську мову, однак під час складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення поліцейським, в порушення вимог ст. 268 КУпАП, не був залучений перекладач, а тому відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 розумів та міг скористатися своїми правами, передбаченими вказаною нормою.

Крім того, апелянт звертає увагу, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 був проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції» (затвердженої спільним наказом МОЗ МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року), якою визначено порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, оскільки після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» ОСОБА_1 не погодився з результатами цього огляду, однак, в порушення вимог ч.3 ст. 266 КУпАП та п.7 Розділу І вказаної Інструкції поліцейські не направили ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проведення його огляду на стан сп`яніння лікарем-наркологом. Перед проведенням огляду поліцейським не проінформовано ОСОБА_1 про порядок застосування спеціального технічного засобу, не надано свідоцтва про державну реєстрацію та свідоцтво про повірку цього приладу. Письмові пояснення свідків складені самим же поліцейським, є ідентичними, а тому викликають сумніви у їх достовірності.

Отже, на переконання апелянта, працівниками поліції не було дотримано встановленої процедури проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП та вищезазначеною Інструкцією, а тому згідно з вимогами ч.5 ст. 266 КУпАП такий огляд вважається недійсним.

Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13.10.2020 року, посилаючись на поважність причин пропуску цього строку, оскільки ОСОБА_1 не повідомлявся про час та місце розгляду справи і не був присутній при винесенні оскаржуваної постанови, а про її існування захиснику стало відомо лише 31.10.2020 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, де вона була оприлюднена тільки 28.10.2020 року.

Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді, передбаченого ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, з урахуванням наведених апелянтом обставин, вважає можливим поновити захиснику Мамчик Д.О. строк на апеляційне оскарження постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08.09.2020 року, оскільки пропущений він був з поважних причин.

Вислухавши пояснення захисника Мамчика Д.О. на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та апеляційні доводи, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався зазначених вимог закону, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, який, в порушення вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, суддя зазначив, що вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наявними у справі доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, результатами тестування на приладі «Драгер», актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, рапортом інспектора поліції, даними відеозапису з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пройшов огляд у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер», що засвідчили свідки у своїх письмових поясненнях.

Під час апеляційного розгляду справи захисник пояснив, що 07.08.2020 року о 05 год. 02 хв. ОСОБА_1 рухався на автомобілі «БМВ» д.н.з. НОМЕР_1 по а/д Київ - Чоп та був зупинений працівниками поліції. Після перевірки документів поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що ОСОБА_1 одразу погодився та пройшов огляд на «Драгері», однак коли результат тесту показав, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 дуже здивувався, оскільки він не вживав алкоголю і був повністю тверезий, у зв`язку з чим запитав поліцейських як можна перевірити цей прилад на справність, що фактично свідчить про його незгоду з результатами проведеного огляду. Однак поліцейські не направили водія ОСОБА_1 до відповідного закладу охорони здоров`я для проведення його огляду на стан сп`яніння.

Також апелянт зазначив, що ОСОБА_1 не розуміє українську мову і весь процес спілкування з поліцейськими відбувався через його знайомого - ОСОБА_2 , який володіє англійською мовою та, рухаючись позаду ОСОБА_1 в іншому автомобілі, був очевидцем його зупинки працівниками поліції.

За клопотанням захисника під час апеляційного розгляду справи був допитаний свідок ОСОБА_2 , який пояснив суду, що 07.08.2020 року приблизно о 05 год. ранку він разом зі своїм товаришем ОСОБА_3 повертались до м. Львова на автомобілі «Мітсубіші» д.н.з. НОМЕР_2 та рухались за автомобілем «БМВ» під керуванням ОСОБА_1 , з яким познайомились напередодні, перебуваючи в гостях у своїх знайомих. Побачивши як автомобіль ОСОБА_1 зупинили працівники поліції, вони розвернулись і під`їхали на місце зупинки. Оскільки він трохи володіє англійською мовою, а ОСОБА_1 взагалі не розуміє українську мову, він допомагав з перекладом, роз`яснюючи ОСОБА_1 вимоги поліцейських та перекладав його пояснення працівникам поліції.

В його присутності працівники поліції запропонували водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на приладі «Драгер», оскільки у них виникла підозра, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 не заперечував проти його огляду та пройшов тест на приладі «Драгер», однак коли прилад показав, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння з результатом огляду 0,24 ‰, ОСОБА_1 дуже здивувався, вказуючи що не вживав алкоголю, та запитав яким чином можна перевірити справність цього приладу. Він ( ОСОБА_2 ) переклав ці пояснення ОСОБА_1 поліцейським, на що останні повідомили, що вони не можуть це перевірити, після чого склали стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, а також інші документи та пояснили ОСОБА_1 де йому необхідно поставити свій підпис, що останній і зробив. В цей час, інший поліцейський повідомив йому ( ОСОБА_2 ) та ОСОБА_3 , що необхідно засвідчити факт проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння на приладі «Драгері» та надав їм заповнений бланк, де вони поставили свої підписи, після чого ОСОБА_3 сів за кермо автомобіля ОСОБА_1 і вони разом поїхали в напрямку м. Львова.

Крім цього, свідок ОСОБА_2 повідомив, що він весь час перебував поруч із ОСОБА_1 і в його присутності працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Встановлення факту перебування особи в стані алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться в порядку встановленому ст. 266 КУпАП з дотриманням вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та вищезазначеної Інструкції, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння, який першочергово проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів в присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення цього огляду або у разі незгоди з його результатами, такий огляд проводиться в закладі охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення відповідних підстав для його здійснення.

За приписами пункту 7 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції» (затвердженої спільним наказом МОЗ МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частиною 5 статті 266 КУпАП встановлено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції (а.с. 4), ОСОБА_1 не розуміє і не спілкується українською мовою і весь процес спілкування водія ОСОБА_1 з працівниками поліції відбувався за допомогою свідка ОСОБА_2 , який здійснював переклад з української мови на англійську і навпаки. Так, після проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням приладу «Драгер», останній був здивований його результатами та вказував на несправність цього приладу. При цьому, ОСОБА_1 намагався з`ясувати у поліцейських, яким чином можна перевірити, що прилад за допомогою якого проводився його огляд, дійсно справний.

Тобто останній фактично не погодився з результатами його огляду, проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, однак незважаючи на це, поліцейський, в порушення вимог ч.3 ст. 266 КУпАП та п.7 Розділу І вищезазначеної Інструкції, не направив водія ОСОБА_1 до відповідного закладу охорони здоров`я для проведення його огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, оскільки після незгоди водія ОСОБА_1 з результатами проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, працівниками поліції, в порушення процедури проведення огляду водія на стан сп`яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП та вищевказаною Інструкцією, такий огляд не було забезпечено в закладі охорони здоров`я, а тому з урахуванням положень ч.5 ст. 266 КУпАП, огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, слід вважати недійсним.

За наведеним, оскаржувана постанова судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13.10.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП не може вважатися законною й обґрунтованою та підлягає скасуванню, а провадження у справі стосовно ОСОБА_1 закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Мамчику Д.О. строк на апеляційне оскарження постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2020 року та задовольнити його апеляційну скаргу, подану в інтересах ОСОБА_1 .

Постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. - скасувати, а провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду І.М. Сілкова

Справа №760/17978/20; Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Провадження №33/824/661/2021

Головуючий у І інстанції - Педенко А.М.

Головуючий в апеляційній інстанції - Сілкова І.М.