КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2021 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1 та його захисника Синчанського С.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08 вересня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08.09.2020 рокуОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як встановив суд у постанові з посиланням на протокол про адміністративне правопорушення від 07.08.2020 року серії ДПР18 №252056, 07.08.2020 року о 18 год. 03 хв., на просп. Повітрофлотський, 78 в м. Києві ОСОБА_1 керував автомобілем «Фіат» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови, який від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08.09.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та закрити щодо нього провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Крім цього, не обмежуючись доводами апеляційної скарги, апелянт просить перевірити наявність правових підстав, передбачених п.6 ст. 247 КУпАП для закриття провадження у даній справі через фактичне скасування акта, який встановлював адміністративну відповідальність.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права, що призвело до винесення незаконного судового рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи.

При цьому апелянт зазначає, що 07.08.2020 року приблизно о 18 год. 00 хв. він дійсно був зупинений працівниками поліції, які під час спілкування висловили припущення, що він нібито має ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим поліцейський запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на що він відмовився через карантин, однак був готовий пройти такий огляд у спеціалізованій лікарні, проте поліцейський не пропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі та склав стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому, поліцейський не повідомляв його про складання стосовно нього протоколу і він не був присутній при його складанні, копія цього протоколу йому не вручалась.

Також вказує, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан сп`яніння, внаслідок чого він був позбавлений можливості пройти відповідний огляд у встановленому законом порядку, а також відсутні дані про відсторонення його від керування транспортним засобом, що в сукупності з іншими наявними у справі доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.

Крім того апелянт зазначає, що Законом України від 22.11.2018 №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», були криміналізовані дії, які йому інкримінуються. Разом з тим, Законом України від 17.06.2020 №720-XI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» внесені нові зміни до Закону №2617-VIII, зокрема виключено пункти, якими запроваджено нову редакцію ст. 130 КУпАП та доповнено КК України ст. 286-1. За таких обставин апелянт вважає, що до нього неможливо застосовувати положення ст. 130 КУпАП в редакції, яка діяла до 01.07.2020 року, оскільки ця стаття була скасована Законом №2617-VIII, який не має зворотної дії, так само як і положення ст. 130 КУпАП в редакції Закону №720-IX, який в силу пом`якшення відповідальності має зворотну дію, але виключно на період існування ст. 286-1 КК України (з 01.07.2020 по 03.07.2020) і не поширюється на правовідносини, що існували до 01.07.2020 року.

Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08.09.2020 року, посилаючись на поважність причин пропуску цього строку, оскільки він не повідомлявся і не був присутній при винесенні оскаржуваної постанови, копія прийнятого рішення йому не направлялась, а про її існування він дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень лише 05.11.2020 року, яка була оприлюднена тільки 27.10.2020 року.

Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді, передбаченого ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, з урахуванням наведених апелянтом обставин, вважає можливим поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08.09.2020 року, оскільки пропущений він був з поважних причин.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Синчанського С.О. на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та апеляційні доводи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.08.2020 року інспектором поліції УПП в м. Києві складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 серії ДПР18 №252056 за ч.1 ст. 130 КУпАП, який разом з додатками 13.08.2020 року надійшов до Солом`янського районного суду м. Києва та призначений до розгляду на 08.09.2020 року, однак незважаючи на відсутність даних, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, суддя місцевого суду 08.09.2020 року прийняла рішення, якою визнала ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та наклала на нього адміністративне стягнення.

Обґрунтовуючи своє рішення про розгляд справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя у постанові зазначила, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, клопотань про відкладення судового розгляду не подавав, а тому, враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП, дійшла висновку про розгляд справи за його відсутності.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 підтримав доводи поданої апеляційної скарги та пояснив, що 07.08.2020 року під час керування автомобілем та його зупинки працівниками поліції він був повністю тверезий. Під час спілкування поліцейський повідомив про начебто наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, зокрема запах алкоголю з порожнини рота, у зв`язку з чим запропонував йому пройти тест на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», на що він відмовився у зв`язку із складною епідеміологічною ситуацією, оскільки не хотів наражати себе на небезпеку, так як має хронічне захворювання - цукровий діабет, а тому хвилювався за своє здоров`я. При цьому, він повідомляв про це працівникам поліції та вказував, що можливою причиною запаху алкоголю з порожнини рота є наслідком його захворювання, а інших ознак алкогольного сп`яніння у нього не було.

Крім того, апелянт стверджував, що поліцейський не пропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а лише пропонував пройти тест на «Драгері».

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 також зазначив, що на підтвердження наявності у нього хронічного захворювання, в обґрунтування своєї позиції, він мав намір надати в суді першої інстанції медичну документацію, якою підтверджується, що він хворіє на цукровий діабет 2 типу.

Оскільки в суді першої інстанції ОСОБА_1 був позбавлений права заявити клопотання та подати докази, останній надав судовому засіданні апеляційного суду медичну документацію, зокрема виписки з його медичної карти, свідоцтво про хворобу та інші документи, які просив долучити до матеріалів справи та врахувати при прийнятті рішення за наслідками розгляду апеляційної скарги.

Згідно ч.ч. 7, 8 ст. 294 КУпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах поданої апеляційної скарги. При цьому, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Проте, цих вимог закону судом першої інстанції дотримано не було, оскільки як вбачається з матеріалів справи, незважаючи на відсутність даних про належне повідомлення ОСОБА_1 про дату та час судового розгляду, суддя розглянув справу та прийняв рішення без його участі.

Висновки судді про те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, а також посилання на скорочені строки розгляду справ про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП, є безпідставними, оскільки наявна у справі повістка про виклик ОСОБА_1 до суду на 08.09.2020 року (а.с. 6), за відсутності будь-яких даних на підтвердження направлення та отримання особою цієї повістки, не може свідчити про його отримання ним цієї повістки та бути підтвердженням його повідомлення про дату і час розгляду справи.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, після надходження 13.08.2020 року протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів стосовно ОСОБА_1 в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва, розгляд даної справи було вперше призначено на 08.09.2020 року, тобто вже поза межами строку, визначеного ст. 277 КУпАП, а тому з метою дотримання права ОСОБА_1 на захист, суд мав всі підстави для відкладення розгляду справи в межах строків, визначених ст. 38 КУпАП зі збереженням можливості накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у разі встановлення наявності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, судом було порушено право ОСОБА_1 на участь у судовому розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, внаслідок чого він був позбавлений права давати пояснення, подавати суду докази, заявляти клопотання, а тому оскаржувана постанова, згідно вимог передбачених ст. 294 КУпАП, підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови судом апеляційної інстанції.

Диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд погоджується з висновком суду про порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення є доведеною та підтверджується сукупністю наявних в матеріалах справи доказів, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №252056 за ч.1 ст. 130 КУпАП від 07.08.2020 року (а.с. 1) складеним стосовно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що останній керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови), який від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; письмовими поясненнями цих свідків, які засвідчили відмову водія ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння (а.с. 3), а також даними відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) працівника поліції (а.с. 4), які повністю підтверджують обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши під час апеляційного розгляду справи надані ОСОБА_1 та долучені до справи нові докази, а саме медичну документацію щодо наявності у нього захворювання, яке може викликати запах алкоголю з порожнини рота, в обґрунтування своїх доводів про те, що він не вживав алкоголю і під час керування транспортним засобом та його зупинки працівниками поліції був повністю тверезий, апеляційний суд вважає такі доводи безпідставними, оскільки протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 був складений не за керування ним транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а саме за порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху України, тобто за відмову водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, як вбачається з наявного у справі відеозапису з нагрудної камери працівника поліції (а.с. 4), поліцейським в присутності двох свідків запропоновано водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як за допомогою приладу «Драгер», так і у лікаря-нарколога, однак останній від проходження огляду відмовився, що засвідчили вказані свідки у своїх письмових поясненнях.

Тобто, дані вказаного відеозапису повністю підтверджують обставини зазначені поліцейським в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 і спростовують доводи апелянта про те, що після його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», поліцейський не пропонував йому пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я.

Також безпідставними апеляційний суд вважає і вимоги скарги щодо закриття провадження у даній справі на підставі п.6 ст. 247 КУпАП у зв`язку зі скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність, оскільки такі вимоги не ґрунтуються на законі, а тому не вбачає правових підстав для закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП за п.6 ст. 247 КУпАП.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд виходить з того, що відповідно до п.7 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений частиною другою ст. 38 КУпАП, згідно якої адміністративне стягнення може бути накладено протягом трьох місяців з дня вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що адміністративне правопорушення було вчинено ОСОБА_1 07.08.2020 року, провадження у справі щодо нього підлягає закриттю, оскільки на час ухвалення рішення апеляційним судом сплинув строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч.2 ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08 вересня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08 вересня 2020 рокупро притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП та на підставі п.7 ст. 247 КУпАП провадження в справі закрити, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду І.М. Сілкова

Справа №760/17688/20; Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Провадження №33/824/659/2021

Головуючий у І інстанції - Зелінська М.Б.

Головуючий в апеляційній інстанції - Сілкова І.М.