Єдиний унікальний номер №943/53/21
Провадження №3/943/87/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., за участю секретаря судового засідання Дутки С.І., за участю ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Малиняка В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від начальника Буського відділення поліції Кам`янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

11 січня 2021 року о 03 год. 30 хв. на вулиці Петрушевича, 51 у місті Буську Львівської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Audi A4», реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 » з явними ознаками наркотичного сп`яніння (розширення зіниць очей, що не реагують на світло; підвищена жвавливість ходи та мови), а від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив свою вину за вищевказаним фактом, повідомивши про те, що в січні 2021 року в нічний час він керував вищевказаним транспортним засобом, разом із ним в автомобілі був пасажир - його товариш ОСОБА_3 . Вони їхали, нічого не порушуючи, позаду них їхав поліцейський автомобіль, після чого його безпідставно зупинили працівники поліції, безпричинно звинувативши в наявності ознак наркотичного сп`яніння, яке він категорично заперечував. Поліцейські пропонували йому пройти медичний огляд на стан такого сп`яніння. Оскільки він при керуванні транспортним засобом не перебував у стані наркотичного сп`яніння, поспішав на зустріч, а тому відмовився від проходження такого огляду в медичному закладі. Згодом, за участю захисника в судовому засіданні, ОСОБА_1 змінив свої показання, у яких настоював на тому, що він не відмовлявся від проходження такого огляду, «нікуди не втікав», але поліцейські не відвезли його для освідування в медичний заклад. Крім того у долученому ОСОБА_1 до справи письмовому клопотанні від 02.02.2021 року покликається також на те, що ним згодом було здано аналіз у Буській ЦРЛ за №1 від 11.01.2021 (код 56090103), за результатами якого наркотичних речовин у його сечі не виявлено. За наведених обставин ОСОБА_1 вважає, що поліцейські порушили його права, а складений щодо нього протокол про адміністративне правопорушення є незаконним і не відповідає дійсності. Проте, із жодними скаргами на дії поліцейських до цього часу він нікуди не звертався, а в судовому засіданні підтримав усі доводи захисника та заявлені ним клопотання.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Малиняк В.А. заявив клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, виходячи з таких мотивів. Зокрема захисник покликається на незаконність дій поліцейських та протиправне складення ними адміністративного протоколу щодо ОСОБА_1 , оскільки він не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, а навпаки висловлював таке бажання поліцейським, «говорив, що нікуди не тікає», які це визнали в судовому засіданні. Крім того, у його підзахисного не було виявлених ознак наркотичного сп`яніння та відсутнє виписане працівниками поліції направлення ОСОБА_1 до найближчого медичного закладу для огляду водія на стан наркотичного сп`яніння, а тому викладені в адміністративному протоколі відомості про його відмову від проходження цього огляду, не можуть бути використані як докази винуватості його підзахисного. Також захисник покликається на недопустимість як доказу рапорту поліцейського, оскільки самі поліцейські є зацікавленими при розгляді цієї справи, а також недопустимими захисник вважає письмові пояснення свідка ОСОБА_4 , оскільки він неодноразово не з`явився на виклик суду для допиту в судовому засіданні. Крім того захисник покликався на безпідставність зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , відсутність на відеозаписі події 11.01.2021 будь-яких доказів відмови його підзахисного від проходження огляду на стан сп`яніння у встановлену законом порядку, недотримання поліцейськими процедури такого огляду, фальсифікацію самого відеозапису події як доказу по справі через неспівпадіння дати відеозапису (30.07.2008) та самої події (11.01.2021). Відтак, захисник вважає, що зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 інформація є недостовірною, працівниками поліції допущено істотні порушення щодо підстав зупинки водія, недотримано процедуру його освідування на стан наркотичного сп`яніння за відсутності ознак такого. Оскільки матеріалами справи не доведено винуватість останнього у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому просить закрити провадження щодо його підзахисного за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, дослідивши надані суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на вимоги ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до вимог п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що діяння ОСОБА_1 містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне порушення серії ОБ №028785 від 11.01.2021; відеозаписом події від 11.01.2021 року (диск CD-R); письмовими поясненнями свідка ОСОБА_6 від 11.01.2021, якими підтверджено відмову ОСОБА_1 у його присутності від проходження огляду в установленому законом порядку на стан наркотичного сп`яніння, що мало місце 11 січня 2021 року о 03 год. 50 хв., а його поведінка не відповідала дійсності.

Також вина ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення підтверджена дослідженим в судовому засіданні відеозаписом події за його участю та поліцейських, який об`єктивно свідчить про те, що водій на неодноразові запитання та пропозиції поліцейських проїхати до найближчого медичного закладу для його огляду на стан наркотичного сп`яніння не погодився, уникав позитивної відповіді на дані запитання. Говорив, що нікуди з поліцейськими він не поїде, чого він має з ними їхати, а також те, що він не має часу. При цьому, суд вважає безпідставними покликання захисника на те, що його підзахисний на вказаному відеозаписі говорив поліцейським, що він нікуди не тікає, оскільки вказані слова не підтверджені його поведінкою та спростовуються вищеописаними фактичними обставинами, які стороною захисту не спростовані та об`єктивно свідчать про його небажання пройти такий огляд у встановленому законодавством порядку.

Крім того, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доводиться показаннями допитаних як свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 .

Зокрема, свідки ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , будучи допитаними під присягою в судовому засіданні, повідомили про зупинку транспортного засобу на польській реєстрації водія ОСОБА_1 , якого вони запідозрили в керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, що підтвердилось в ході розмови з ним, оскільки ОСОБА_1 поводився неадекватно, постійно бігав навколо автомобіля, на їх неодноразові пропозиції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у найближчому медичному закладі в присутності двох свідків не погодився, кричав, багато говорив, метушився, бігав, часто змінював свої думки. Виявленими у нього ознаками наркотичного сп`яніння були: розширені зіниці очей, підвищена пожвавливість його ходи та мови. Оскільки водій фактично відмовився проїхати з ними у найближчий медичний заклад для освідування на стан наркотичного сп`яніння, після неодноразових їхніх пропозицій в присутності двох свідків, після чого ними було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Більше того, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення доводиться показаннями допитаного в судовому засіданні як свідка ОСОБА_6 , який повідомив про те, що він був присутній при тому, як поліцейські неодноразово пропонували ОСОБА_1 у присутності двох свідків пройти огляд на стан сп`яніння, на що водій то згоджувався, то відмовлявся, а в результаті так і не погодився на це, сказавши, що нікуди з ними не поїде. Також водій казав, що нікуди не втікає, але поводився неадекватно (то погоджувався, то ні; то спішив, то ні; бігав навколо автомобіля).

Отже, із представлених вище доказів, які у своїй сукупності є логічними та послідовними, поза будь-яким розумним сумнівом, убачається те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки достовірно встановлено, що він, будучи особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння у присутності двох свідків.

Натомість, доводи сторони захисту про бажання правопорушника пройти відповідний огляд на стан наркотичного сп`яніння, його мова про те, що «він нікуди не втікає», не можуть слугувати підставою для його виправдання, оскільки згадані слова не підтверджені його поведінкою та спростовуються вищеописаними фактичними обставинами (відеозаписом події), які стороною захисту не спростовані та об`єктивно свідчать про його небажання пройти такий огляд. Також у долученому ним до справи письмовому клопотанні від 02.02.2021 року (на першій сторінці клопотання) сам ОСОБА_1 підтвердив свою відмову від проходження огляду, оскільки «при керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння він не перебував, а тому відмовився від огляду для визначення такого стану».

Покликання сторони захисту на безпідставність зупинки ОСОБА_1 і те, що працівниками поліції допущено істотні порушення процедури освідування водія на стан сп`яніння, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються відсутністю зі сторони захисту жодних скарг з приводу цього.

Відсутність виписаного поліцейськими письмового направлення ОСОБА_1 на медичний огляд в Буську ЦРЛ, невідповідність дати відеозапису події та інші формальні доводи захисника не спростовують факту керування його підзахисним транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння та його подальшу відмову від проходження відповідного огляду в присутності двох свідків, що узгоджується з іншими доказами, які є належними та допустимими, що були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, а сам ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив те, що відтворені на відеозаписі фактичні обставини щодо спілкування його з поліцейськими за участю двох свідків мали місце, заперечивши виключно свою відмову від огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Також судом не може бути взятий до уваги як доказ невинуватості ОСОБА_1 долучений ним до справи Результат імунохроматографічного дослідження (негативний) №1 від 11.01.2021 (номер серії - 56090103), виданий Буською ЦРЛ, на який правопорушник покликається у своєму письмовому клопотанні від 02.02.2021, оскільки забір матеріалу на вказане дослідження проведено лише о 10 год. 20 хв. 11 січня 2021 року, тобто понад дві години після події (03 год. 30 хв. від 11.01.2021), що є недійсним в силу приписів частини п`ятої статті 266 КУпАП, оскільки огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення (ч. 4 ст. 266 КУпАП). Більше того, даний висновок не спростовує винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки йому інкримінується виключно відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, а не керування транспортним засобом у стані такого сп`яніння.

Отже, що стосується доводів захисника про закриття провадження у справі з підстав порушення процедури освідування ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, від огляду на стан якого (наркотичного сп`яніння) він не відмовлявся, ураховуючи досліджені безпосередньо в судовому засіданні докази, суд вважає такі доводи безпідставними, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, були спростовані дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами, а окремі помилки в долучених до справи документах (неспівпадіння дати відеозапису) вищевказаних висновків щодо винуватості ОСОБА_1 не спростовують, мають формальний характер і спрямовані на ухилення останнього від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а відтак наявний у діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виключає можливість закриття провадження у даній справі.

Крім того, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Відтак, досліджені та перевірені вищенаведеними доказами обставини, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011).

При цьому, судом враховується також і те, що правопорушник ОСОБА_1 дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі та додатках до нього, суду не представив. Відтак доводи адвоката Малиняка В.А. з приводу фальсифікації працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення, на думку суду, спростовуються відсутністю поданих скарг ОСОБА_1 чи ініціювання ним кримінальних або дисциплінарних проваджень щодо поліцейських з цього приводу.

Обставини, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, у відповідності до вимог ст.ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено.

Таким чином, ураховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, який тимчасово не працює, відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд вважає за доцільне призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, яке є безальтернативним, спрямованим на виправлення правопорушника та запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

Крім того, оскільки відносно правопорушника винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, відтак у відповідності до вимог ст. 40-1 КУпАП, особою на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на користь держави, що відповідає положенню ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 7, 33, 34, 35, 40-1, 130, 245, 247, 251, 266, 279, 280, 283, 284, 288 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті гривень 00 копійок) грн. в дохід держави із позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави 454 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Суддя І. Б. Кос