КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/824/1114/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 21 грудня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 21 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

На дане рішення суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій він просить оскаржувану постанову суду скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що працівниками поліції його огляд на стан сп`яніння проведено з порушенням вимог ст.266 КУпАП, оскільки він заперечував проти проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу, проте не відмовлявся пройти огляд в медичному закладі. При цьому зазначає, що матеріали справи не містять направлення для проходження його огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Також вважає недопустимими доказами його винуватості і пояснення свідків, оскільки в їх присутності він не відмовлявся від проходження огляду, а їх пояснення викладені на заздалегідь підготовлених бланках і не відповідають дійсним обставинам.

Звертає увагу і на те, що в матеріалах справи відсутнє відео з нагрудної камери працівника поліції, на яке є посилання в протоколі про адміністративне правопорушення.

За наслідками апеляційного розгляду просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім цього, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки на час розгляду справи в суді першої інстанції він перебував на лікарняному і про наявність оскаржуваної постанови йому не було відомо. При цьому копія судового рішення йому не надсилалась, а з його повним текстом він зміг ознайомитись лише 13.01.2021 року, після чого у встановлений законом строк звернувся із апеляційною скаргою.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими посилання апелянта про поважність пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки за наданими апелянтом матеріалами ОСОБА_1 21.12.2020 року знаходився на лікуванні, в зв`язку з чим не брав участі у розгляді справи. При цьому матеріали справи не містять доказів того, що копія судового рішення після його виготовлення надсилалась учасникам провадження. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції задовольняє клопотання та поновлює ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, допитавши свідка ОСОБА_2 , проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 24 жовтня 2020 року о 12 год. 15 хв. керував транспортним засобом «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 по вулиці Вишгородській, 52 в місті Києві з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним та обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Частина 1 статті 130 КУпАП встановлює відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, який став предметом судового розгляду, ОСОБА_1 в зазначеному місці та час керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, в порушення п.2.5 ПДР від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків.

Як слушно зазначає апелянт, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 дійсно відсутній відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, який як додаток зазначається у протоколі про адміністративне правопорушення.

Проте суд апеляційної інстанції вважає, що наявні в матеріалах справи докази є достатніми для встановлення всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Зокрема, викладені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які є належними і допустимими доказами по справі.

Допитана в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_2 підтримала свої пояснення, надані працівникам поліції та засвідчила, що в її присутності поліцейськими було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, проте останній від проходження огляду відмовився.

Оскільки ОСОБА_1 в порушення п.2.5 ПДР України відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відсутність в матеріалах справи направлення на проходження огляду ОСОБА_1 в медичній установі не свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки від проведення такого огляду він фактично відмовився.

За результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права.

Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Оболонського районного суду міста Києва від 21 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, - залишити без змін, а подану апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз