Справа № 156/1136/20 Провадження №33/802/173/21 Головуючий у 1 інстанції:Федечко М. О.
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП. Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2021 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду - Денісов В.П., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши його апеляційну скаргу на постанову судді Іваничівського районного суду Волинської області від 13 січня 2021 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Також стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 454 (чотириста п`ятдесят) гривень судового збору.

Оскаржуваною постановою судді ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 08.11.2020 о 12 год. 20 хв. в смт. Іваничі по вул. Луцькій керував автомобілем ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився за допомогою приладу алкотеста «Драгер 3578».

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову судді необґрунтованою. Посилається на те, що він не був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, а тому суд безпідставно провів його розгляд у його відсутності. Вказує на те, що 11.12.2020 та 29.12.2020 він не мав можливості прибути до суду на розгляд справи, у зв`язку із перебуванням через хворобу в лікувальному закладі, що підтверджується довідкою, результатами лабораторних досліджень та аналізом крові. Також зазначає, що з 13.01.2021 по 27.01.2021 він знаходився на самоізоляції через контакт з хворим на COVID-19, а копію постанови отримав поштовим зв`язком 21 січня 2021 року. Просить поновити строк апеляційного оскарження, постанову судді скасувати та ухвалити нову, якою провадження у справі закрити на підставі ст.247 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримував подану апеляційну скаргу та просив задовольнити апеляцію в повному обсязі, приходжу до висновку, що строк апеляційного оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження постанови слід задовольнити, оскільки ОСОБА_1 не брав участі в розгляді справи у суді першої інстанції, а тому строк апеляційного оскарження постанови судді слід поновити, так як він пропущений із поважних причин.

Не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції не повідомляв його належним чином про час та місце розгляду справи.

Як убачається із матеріалів справи, розгляд справи в суді першої інстанції було призначено на 11 грудня 2020 року (а.с.12), на адресу суду ОСОБА_1 подав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку перебуванням на лікарняному, при цьому будь-яких підтверджуючих документів на підтвердження вказаної обставини суду не надав (а.с.15).

Розгляд справи було відкладено на 30 грудня 2020 року.

29 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікарняному (а.с.17), при цьому знову будь-яких документів на підтвердження вказаної обставини не надав.

Розгляд справи було відкладено на 13 січня 2021 року.

Так, згідно телефонограми наявної в матеріалах справи, 06 січня 2021 року спеціаліст ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_1 по телефону за номером НОМЕР_2 про те, що о 08 годині 40 хвилин 13 січня 2021 року в приміщенні Іваничівського районного суду Волинської області відбудеться розгляд справи (а.с.19).

Таким чином, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом першої інстанції, при цьому з клопотаннями про відкладення розгляду справи апелянт не звертався.

Незважаючи на те, що судом першої інстанції вжито усіх заходів для повідомлення ОСОБА_1 про дату,час та місце розгляду справи щодо нього судом першої інстанції, останній не виявив бажання брати участь у розгляді справи.

Процесуальна поведінка ОСОБА_1 щодо затягування справи судом першої інстанції, шляхом подання клопотань про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням на лікарняному, при цьому будь яких доказів на підтвердження того, що він перебував на лікарняному 11.12.2020 та 29.12.2020 суду ОСОБА_1 не надав, тому така поведінка розцінена місцевим судом як намагання ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , дотримався.

Висновки місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 230272 від 08 листопада 2020 року, який складено в присутності двох свідків (а.с.2), роздруківкою приладу «Драгер», згідно якої у ОСОБА_1 виявлено алкогольне сп`яніння 0.73% проміле (а.с.1), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3), відеозаписом з бодікамер працівників поліції (а.с.9), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.4), а також іншими матеріалами справи.

Процедура проведення огляду на визначення в особи стану алкогольного сп`яніння повністю відповідає вимогам нормативно-правових актів, які регламентують це питання.

Так, відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкції), якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

А тому, оскільки у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, працівник поліції мав право запропонувати йому пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан сп`яніння.

В той час, відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно з ч.3 цієї статті КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п.7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Зазначені нормативно-правові акти дають зробити висновок, що для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу в закладах охорони здоров`я є дві підстави, а саме незгода водія на проведення огляду на стан сп`яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та незгода водія з його результатами.

Як убачається з відеозапису з бодікамер працівників поліції, ОСОБА_1 в присутності двох свідків пройшов огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу «Драгер», незгоди з результатами такого огляду ОСОБА_1 не висловлював (а.с.9).

Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

При накладенні адміністративного стягнення, суд врахував фактичні обставини справи, дані про особу порушника та обґрунтовано застосував безальтернативне адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Підстав для закриття провадження з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Іваничівського районного суду Волинської області від 13 січня 2021 року щодо нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Іваничівського районного суду Волинської області від 13 січня 2021 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов