19.03.2021 Справа № 756/3602/21
Унікальний номер 756/3602/21
Провадження номер 3/756/2487/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2021 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Шролик І.С., розглянувши матеріали які надійшли від Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка працює фізичною особою-підприємцем, громадянку України, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

11 березня 2021 року до Оболонського районного суду м. Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення № 73, складений 01 лютого 2021 року головним спеціалістом відділу безпеки середовища життєдіяльності Управління державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Тимошок О.А.

У вказаному протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 01 лютого 2021 року о 13 год. 40 хв. за адресою: АДРЕСА_2 в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2», ФОП ОСОБА_1 , не забезпечила перебування в закладі відвідувачів у вдягнутих засобах індивідуального захисту та дотримання дистанції між відвідувачами з позначенням маркувань, дотримання вимог щодо розміщення відвідувачів на відстані не менше ніж 2 між місцями для сидіння та не більше ніж 4 особи за одним столом (перебувала за 1 столом 15 осіб), чим порушила вимоги ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекціних хвороб», підпункт 14 пункту 2, підпункт 4 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 44-3 КпАПУкраїни.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 березня 2021 року визначено головуючим суддю Шролик І.С.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнала свою вину в інкриміномоному їй адміністративному правопорушенні. Пояснила, що в приміщенні кафе під час проведення заходів контролю обідали діти з приватного закладу освіти (ПЗО) «Сінкглобал КейО», послуги з харчування дітей цієї школи надаються в кафе на постійній основі, впродовж 2019/2020 та 2020/2021 навчальних років. Під час харчування діти знаходилися в окремій залі розташовуючись по три-чотири особи за одним столом і лише діти з 3 класу у супроводі свого куратора ОСОБА_3 сиділи разом за двома зсунутими столами. Саме стосовно цієї групи дітей і висловила зауваження Тимошок О.А. та, не зважаючі на надані з цього приводу пояснення, оскільки обмеження щодо розміщення відвідувачів у закладах громадського харчування на відстані меншій, ніж 2 метри між місцями для сидіння за сусідніми столиками та більш як чотири особи за одним столом не стосується дітей віком до 18 років. Окрім того, зазначила що на підлозі нанесені та періодично оновлюються відповідні маркувальні лінії. З цих підстав просили закрити провадження по справі на підставі пункту 1 частини 1 ст. 247 КУпАп, у звя?зку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Також в судовому засіданні було заявлено клопотання про долучення доказів до матеріалів справи письмові пояснення та протокол опитування адвокатом особи за її згодою ОСОБА_3 .

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх абос відомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова протии України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва протии Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення № 73, складений 01 лютого 2021 року, пояснення ОСОБА_1 та її представника, письмові пояснення ОСОБА_3 суддя встановив наступне.

Відповідно до положень ст. 44-3 КпАП України встановлена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Закон України "Про захист населення від інфекційних хвороб" визначає правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідаціюї спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальністьюридичних і фізичнихосіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб.

Стаття 1 указаного Закону визначено карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

За приписами ст. 29 Закону України "Про захист населення відінфекційних хвороб" карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаютьсяо бставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них.

У відповідності до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовуюсь при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику ЄСПЛ у справах "Лучанінова проти України", "Малофєєва проти Росії", суд, повинен виходити з того, що, як і у кримінальному провадженні, суддя у цій справі має бути неупередженим і безстороннім та не вправі самостійно змінювати на шкоду особи формулювання адміністративного правопорушення. Відповідне формулювання слід вважити по суті викладенням обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у вчиненні якого має бути доведеною не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має право самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачення, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 62 Конституції України, зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумцій, достатньовагомих, чітких та узгодженихм іж собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративнеправопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чив ідсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та іншіо бставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень п.п. 13 п. 2 постанови КМУ від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» розміщення відвідувачів у закладах громадського харчування на відстані меншій, ніж 2 метри між місцями для сидіння за сусідніми столиками та більш як чотири особи за одним столом (без урахування дітей віком до 18 років), за умови, що відвідувачі заходять до закладу і пересуваються по ньому з вдягненими засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовленими самостійно (крім часу сидіння за столом для приймання їжі та/або напоїв).

Враховуючи те, що під час обіду за двома зсунутими столами сиділи особи до 18 років, а саме діти 3 класу, які фізично не могли обідати в засобах індивідуального захисту та керуючись положенням п.п. 13 п. 2 постанови КМУ від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з якої вбачається, що обмеження щодо розміщення відвідувачів у закладах громадського харчування не більше як чотири особи заодним столом не поширюються на дітей віком до 18 років, ФОП ОСОБА_1 не були порушені карантинні обмеження, а тому в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАПУкраїни, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відсутність події адміністративного правопорушення означає, що діяльність (дія чи бездіяльність) особи не може розцінюватися як правопорушення, тобто відсутній сам факт правопорушення. У свою чергу, склад адміністративного правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 247, 283-284 КпАП України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КпАП України стосовно ОСОБА_1 з підстав ч. 1 ст. 247 КпАП України у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя І.С. Шролик