Справа № 428/1006/21
Провадження №3/428/585/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Олійник В.М., за участю секретаря Ляленка М.В., адвоката Жердєва С.М.,

розглянувши матеріали, які надійшли з Головного управління ДФС у Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 164 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ФОП, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення № 41 від 08.02.2021 року, ФОП ОСОБА_1 08.02.2021 об 11-09 год, під час несення служби фіскальним нарядом, в м.Сєвєродонецьку, в приміщенні кафе-бар «Кофе Машина» по вул.Космонавтів, 28, встановлено факт реалізації алкогольної продукції, а саме вина, без відповідної ліцензії на право продажу алкогольних напоїв (роздрібної торгівлі), за що передбачена відповідальність ч.1 ст.164 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась про місце та час розгляду справи повідомлена належно, раніше допитана в судовому засіданні провину не визнала, підтвердила факт реалізації столового вина, при обставинах викладених в протоколі. Пояснила, що перед початком реалізації столових вин зверталась з листом до ГУ ДПС у Луганській області щодо необхідності отримання ліцензії. Їй було надано відповідь, що роздрібна торгівля виключно столовими винами може здійснюватися суб`єктами господарювання без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями. У кафе здійснюється реалізація виключно столових вин, про що є відповідні сертифікати.

Адвокат Жердєв С.М. в судовому засіданні підтримав раніше надані пояснення ОСОБА_1 , зазначав, що оскільки за місцем здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_1 здійснюється реалізація виключно столових вин, що підтверджується сертифікатами відповідності, отже отримання ліцензії не потрібно, тому просив закрити провадження за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши надані в судовому засіданні пояснення, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність закрити провадження у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення виходячи з наступного.

Так, суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 1 КУпАП, в якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Адміністративне провадження за ч.1 ст. 164 КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

На підтвердження провини ОСОБА_1 суду було надано протоколу про адміністративне правопорушення № 41 від 08.02.2021 року, ФОП ОСОБА_1 08.02.2021 об 11-09 год, під час несення служби фіскальним нарядом, в м.Сєвєродонецьку, в приміщенні кафе-бар «Кофе Машина» по вул.Космонавтів, 28, встановлено факт реалізації алкогольної продукції, а саме вина, без відповідної ліцензії на право продажу алкогольних напоїв (роздрібної торгівлі); додаток до адміністративного протоколу, письмові пояснення ОСОБА_1 згідно до яких вона провину не визнає; ОСОБА_2 , яка є барменом кафе-бару «Кофе Машина» та здійснила реалізацію пляшки білого вина «Le Coursier», фіскального чеку на підтвердження реалізації; додані фотоматеріали; фотокопію витягу з ЄДРЮОФОП щодо реєстрації ОСОБА_1 в якості ФОП та види діяльності, фотокопії її паспорту та РНОКПП.

Згідно Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», дія цього Закону не поширюється на роздрібну торгівлю винами столовими, крім випадків, передбачених цим Законом, а також на виробництво вин виноградних і плодово-ягідних, напоїв медових, наливок і настоянок, виготовлених громадянами в домашніх умовах для власного споживання.

Відповідно до ст.15 цього Закону, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Пункт 7 ч.1 ст.7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності», порушення якого тиакож ставиться в провину ОСОБА_1 ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності: 7) виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами і пальним, зберігання пального, яка ліцензується відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального";

Разом з тим, Закон України «Про виноград і виноградне вино» в п.28 ст.1 визначає, що вино столове - вино, виготовлене шляхом повного чи неповного збродження сусла. Залежно від вмісту цукрів, столове вино поділяється на сухе, напівсухе, напівсолодке. Також класифікація вин за групами наведена в розділі 4 Національного стандарту України «Вина. Загальні технічні умови» (ДСТУ 4806:2007), відповідно до якого вина поділяються на столові (сухі, напівсухі, напівсолодкі) та кріплені (міцні і десертні - солодкі, лікерні).

Окремі фізико-хімічні показники для кожної групи та типу вина визначені в п. 5.1.6 Національного стандарту України «Вина. Загальні технічні умови» (ДСТУ 4806:2007), де зазначено, що для групи «Столові» типу «Сухе червоне» вино об`ємна частка етилового спирту має становити від 9,0 до 14,0 %, масова концентрація цукру - не більше 0,3 г/дм3.

Крім того, ч.2 ст.11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» визначені вимоги до маркування виноробної продукції та інформації, що обов`язково зазначається на етикетці, серед яких, назва продукції; вміст спирту, вміст цукру (крім сухих вин) тощо. Одночасно у вказаній статті відсутня обов`язкова вимога щодо зазначення на етикетці групи вина. Отже, для визначення приналежності виноробної продукції до столових вин достатньо інформації з зазначенням фізико-хімічних показників, вказаної на етикетці товару без додаткового зазначення словосполучення «столове вино».

Як слідує з відповіді ГУ ДПС у Луганській області від 14.12.2020 за підписом заступника начальника Ткачова І., адресованої ФОП ОСОБА_3 «роздрібна торгівля виключно столовими винами може здійснюватися суб`єктами господарювання без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі».

Як слідує з наданого сертифікату відповідності ДП «Львівстандартметрологія» № UA.1O210.00669-20, терміном дії з 20.08.2020 до 08.08.2021 та додатку до нього, біле напівсолодке вино «Le Coursier Weiwein-lieblich Vin de France» виробника «Einig-Zenzen», реалізацію якого було здійснено 08.02.2021, відповідає вимогам ДСТУ 4806:2007 та відноситься до вин столових ординарних.

Відповідність інших вин до столових відповідно до додатку до адміністративного протоколу №41 також підтверджується наданими сертифікатами відповідності.

Таким чином біле напівсолодке вино «Le Coursier Wei?wein-lieblich Vin de France» є столовим вином, роздрібна торгівля яким відповідно до ч. 20 статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» здійснюється суб`єктами господарювання без отримання ліцензії на роздрібну торгівлю.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу в розмірі від 17000 грн. до 34000 грн. з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Відповідно до рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, а також враховуючи надані пояснення та докази, які спростовують викладене в протоколі, а також те, що під час судового розгляду суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, у зв`язку з відсутність порушень зі сторони ОСОБА_1 вимог ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» та п.7 ч.1 ст.7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності», порушення яких ставиться їй в провину, тобто про відсутність складу вказаного адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , а тому провадження у справі підлягає закриттю, а вилучене майно відповідно до додатку до адміністративного протоколу від 08.02.2021 №41 підлягає поверненню власнику.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, ст. 6, 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.247 п.1, п. 3 ч. 1 ст. 284 , ст. 294 КУпАП України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вилучене майно, відповідно до додатку до адміністративного протоколу від 08.02.2021 №41, яке направлене на зберігання в приміщення УОЗ ОТЗ АТО ГУ ДФС в Луганській області повернути власнику.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд.

Суддя В. М. Олійник