ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/537/21

25 березня 2021 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в особі судді Левчук В.В.

розглянувши матеріали, що надійшли від Відділення поліції №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, учень Рівненського професійного ліцею, проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

за ч.6 ст.121, ч.2 ст.126, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

25 лютого 2021 року о 23:05 год. в с.Малий Стидин по вул.Сільська інспектором СРПП Відділення поліції №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол серії ДПР18 №091031 про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що 25 лютого 2021 року о 20:30 год в с.Малий Стидин по вул.Сільська водій керував транспортним засобом МТ «Днепр», державний номерний знак НОМЕР_1 без номерного знаку, чим порушив вимоги п.2.9«в» Правил дорожнього руху України. Дії ОСОБА_1 попередньо кваліфіковані за ч.6 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також 25 лютого 2021 року о 23:05 год. в с.Малий Стидин по вул.Сільська інспектором СРПП Відділення поліції №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол серії ДПР18 №091032 про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що 25 лютого 2021 року о 20:30 год в с.Малий Стидин по вул.Сільська водій керував транспортним засобом МТ «Днепр», державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п.2.1«а» Правил дорожнього руху України. Дії ОСОБА_1 попередньо кваліфіковані за ч.2 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також 25 лютого 2021 року о 23:08 год. в с.Малий Стидин по вул.Сільська інспектором СРПП Відділення поліції №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол серії ДПР18 №091029 про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що 25 лютого 2021 року о 20:30 год в с.Малий Стидин по вул.Сільська водій керував транспортним засобом МТ «Днепр», державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп?яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп?яніння в установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6810» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України. Дії ОСОБА_1 попередньо кваліфіковані за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

Відповідно до ч.2 ст.36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи, що по даним матеріалам про адміністративні правопорушення притягується до адміністративної відповідальності одна і та ж особа, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи по суті, провадження у справах про адміністративні правопорушення №№ 3/564/416/21, 3/564/417/21 та 3/564/418/21 відносно ОСОБА_1 підлягають об`єднанню в одне провадження в межах справи №564/537/21.

В судовому засідання ОСОБА_1 свою вину визнав, щиро розкаявся у скоєному та підтвердив обставини, вказані у протоколах. Пояснив, що не знає чому так вчинив. Просить, при застосуванні стягнення врахувати, що він не працює, навчається, немає доходів, а його сім`я перебуває у скрутному матеріальному становищі. Просить не застосовувати суворе стягнення.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , повно, всебічно та об`єктивно дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та матеріали додані до протокола, дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачений ч.6 ст.121, ч.2 ст.126 та ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, судом встановлено, що 25 лютого 2021 року о 20:30 год в с.Малий Стидин по вул.Сільська, ОСОБА_1 керував транспортним засобом МТ «Днепр», державний номерний знак НОМЕР_1 без номерного знаку, не маючи права керування таким транспортним засобом, з явними ознаками алкогольного сп?яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп?яніння в установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6810» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків. Такими діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.9«в», п.2.1«а» та п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Вказане підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №091031, ДПР18 №091032 та ДПР18 №091029 від 25.02.2021, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 25.02.2021 року, направленням водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.02.2021 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , поясненнями ОСОБА_1 , відеозаписами.

Відповідно до вимог п.2.1«а» Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п.2.9«в» Правил дорожнього руху, водієві забороняється, зокрема, керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до ч.6 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідальність настає за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Відповідно до ч.2 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відтак, суд дійшов переконливого висновку про те, що вина ОСОБА_1 в порушенні вимог пунктів 2.1«а», 2.5 та 2.9«в» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.6 ст.121, ч.2 ст.126 та ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена дослідженими в судовому засіданні доказами.

Разом з тим суд враховує наступне.

Відповідно до ст.13 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу. У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 121-127, 130, статтею 139, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 і на момент вчинення правопорушень та на момент розгляду справи є неповнолітнім.

Крім того, ОСОБА_1 не має постійного заробітку, навчається в Рівненському професійному ліцеї, живе за рахунок матері та баби, в сім`ї на утриманні є ще неповнолітні діти і сім`я останнього перебуває у скрутному матеріальному становищі.

Вказані обставини свідчать про те, що вочевидь в силу свого матеріального становища ОСОБА_2 не матиме змоги сплати штраф, визначений санкцією ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до ст.23 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 27 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що штраф є грошовим стягненням, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст.33 Кодексу України про адміністративні правопорушення стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.34 Кодексу України про адміністративні правопорушення, однією з обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнається щире розкаяння винного.

Аналіз вказаних статей Кодексу України про адміністративні правопорушення свідчить про те, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Однак, при розгляді справ про адміністративні правопорушення відсутній визначений Законом механізм, який би дозволяв накладати стягнення за вчинені адміністративні правопорушення нижче визначеної санкцією відповідної статті Кодексу або замінювати стягнення на інше.

Проте, за фактично аналогічних умов, а саме за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу (ч.1 ст.69 КК України).

Тобто, законодавець надав суду можливість призначати менше покарання навіть за вчинений злочин за наявності окремих обставин, а за вчинення адміністративного правопорушення такого механізму не перебачив.

Разом з тим суд звертає увагу, що розмір штрафу, який визначено ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення як безальтернативне покарання фактично є навіть більшим, ніж за злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України, і за відсутності норми, яка дозволяла б призначати стягнення менше ніж передбачено санкцією відповідної статті або замінити його на інше, неможливо у повній мірі реалізувати положення ст.ст.23, 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тому накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 10200 грн. на особу з яка не має доходів і сім`я якої перебуває в скрутному матеріальному становищі вочевидь не сприятиме її вихованню та виправленню, а призведе до того, що несплачений вчасно штраф буде звернутий до примусового виконання у подвійному розмірі. Таке покарання виглядає не просто надмірним, а явно несправедливо тяжким у відношенні ОСОБА_1 з огляду на його майновий стан.

Згідно приписів статей 1, 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Так, згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Чинна редакція ч.1 ст.130 КУпАП встановлює безальтернативний штраф у розмірі 10200 грн., що значно перевищує мінімальний розмір штрафу, який сьогодні може бути призначений за вчинення злочину 510 грн. (ст.53 КК України). У зв`язку з цим не дивно, що Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» в розумінні норм Конвенції.

У рішенні від № 15-рп/2004 від 2 листопада 2004 року у справі про призначення судом більш м`якого покарання Конституційний Суд України визнав неконституційним положення ч.1 ст. 69 КК України в частині, яка унеможливлює призначення особам, які вчинили злочини невеликої тяжкості, більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. При цьому, Конституційний Суд України зазначив, що встановлення законодавцем недиференційованого покарання та неможливість його зниження не дозволяє застосовувати покарання до осіб, які вчинили злочини невеликої тяжкості, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, розміру заподіяних збитків, форми вини і мотивів злочину, майнового стану підсудного та інших істотних обставин, що є порушенням принципу справедливості покарання, його індивідуалізації та домірності».

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що для досягнення визначеної в ст.23 Кодексу України про адміністративні правопорушення мети адміністративного стягнення (виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами) з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, майнового стану ОСОБА_1 , наявних обставин, що пом`якшують покарання, необхідно і достатньо накласти більш м`яке адміністративне стягнення, ніж передбачено ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме у вигляді штрафу у розмірі 640,00 грн., що буде посильним для порушника.

Щодо додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, то суд враховує, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення на право керування транспортними засобами буд-якої категорії і що останній особисто підтвердив у судовому засіданні.

Відтак, оскільки особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не має відповідного права, то суд не вбачає підстав для позбавлення такої особи права керування транспортними засобами.

Згідно статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», станом на 01.01.2021 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2270 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 454 грн. судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.23, 30-1, 36, 40-1, 121, 126, 130 КУпАП, ч.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд -

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати провадження у справах про адміністративні правопорушення №№ 3/564/416/21, 3/564/417/21 та 3/564/418/21 відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.6 ст.121, ч.2 ст.126 та ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення в одне провадження в межах справи №564/537/21.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 640 /шістсот сорок/ грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 454 /чотириста п`ятдесят чотири/ грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Костопільський районний суд Рівненської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяВ. В. Левчук