Справа № 761/2527/21
Провадження № 3/761/1446/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Кваша А.В., за участю прокурора Дяченка В.П., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника Накітіна О.С., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку міста Донецька, громадянку України, яка обіймає посаду головного спеціаліста відділу з питань гендерної політики управління з питань ветеранів інвалідів та гендерної політики Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу, ОСОБА_1 , будучи депутатом Київської міської ради VIII скликання, відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог частини 1 статті 45 даного Закону, 01.06.2020 об 11:44 несвоєчасно, без поважних причин, подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2019 рік, шляхом заповнення електронної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до протоколу Київської міської виборчої комісії «Про результати виборів депутатів Київської міської ради у багатомандатному виборчому окрузі» на чергових виборах депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів 25 жовтня 2015 року від 02.11.2015 ОСОБА_1 обрано депутатом Київської міської ради VІІІ скликання.

Підпунктом «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що депутати місцевих рад є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Відповідно до статті 1 вказаного Закону суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Отже, ОСОБА_1 , будучи депутатом місцевої ради, являється суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Частиною першою статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у пункті и1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Рішенням Національного агентства від 10.06.2016 №3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за №959/29089, затверджено форму декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19)» встановлено, що декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які відповідно до статті 45 цього Закону подаються за минулий рік до 1 квітня, у 2020 році суб`єкти декларування подають до 1 червня.

Отже, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, у 2020 році була зобов`язана подавати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2019 рік, шляхом заповнення електронної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Реєстру до 1 червня.

Відповідно до публічної частини Реєстру ОСОБА_1 подала, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Реєстру, щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2019 рік, лише 01.06.2020 об 11:44, а отже, не своєчасно.

Згідно послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчиняла ОСОБА_1 , остання у 2020 році розпочала вчиняти дії по заповненню розділів декларації 12 травня. У період з 12.05.2020 по 29.05.2020 ОСОБА_1 лише зберегла чернетку заповненої декларації, а 01.06.2020 успішно подала декларацію.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, не визнала та пояснила, що умислу на несвоєчасне подання декларації вона не мала, оскільки заповнювала декларацію вчасно та подала її 01.06.2020, тобто, на її думку, вчасно, при цьому, в той час через погодні умови світла не було, внаслідок чого в неї не працював інтернет.

Захисник в судовому просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення внаслідок відсутності складу і події адміністративного правопорушення, з огляду на відсутність умислу на несвоєчасне подання декларації та подання декларацію у останній день строку.

Під час судового розгляду справи прокурор вважав, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, у зв`язку з чим просив накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, її захисника та прокурора, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за неподання або несвоєчасне подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, передбаченої Закону України «Про запобігання корупції».

Разом з тим, для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом або несвоєчасне подання декларації без поважних причин.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Так, враховуючи пояснення ОСОБА_1 , яка в судовому засіданні зазначила, що вона вчиняла дії, спрямовані на заповнення та подання декларації вчасно, однак вона не змогла зайти на сайт Єдиного державного реєстру декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування до 01.06.2020 у зв`язку з відсутністю в неї доступу до Інтернету, та відразу, 01.06.2020, після усунення перешкоди нею було виконано обов`язок щодо подання декларації. Таким чином, всі обставини вказують на відсутність у ОСОБА_1 умислу щодо несвоєчасного подання декларації.

У відповідності із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи положення ст. 6 Конвенції про захист людини і основоположних свобод, а також беручи до уваги висновки ЄСПЛ у справах «Малофаєва проти Росії», рішення від 30.05.2013р., та «Карелін проти Росії», рішення від 20.09.2016р., ЄСПЛ серед іншого зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготовитися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Згідно п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність доказів, суд приходить до висновку, що провадження у справі слід закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, враховуючи обставини справи, які вказують на відсутність у ОСОБА_1 умислу щодо несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що виключає склад адміністративного правопорушення,за обставинами, викладеними в протоколі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 172-6 ч.1, 247, 280, 283, 288 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя А.В. Кваша