ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/164/21

Провадження № 3/568/984/21

30 березня 2021 р. м.Радивилів

Cуддя Радивилівського районного суду Рівненської області Троцюк В.О.,

розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с.Лазарівка Монастириського району Тернопільської області, водія ПП Ріо-транс за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

19 січня 2021 року о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_1 на 434 км. автодороги Київ-Чоп керував транспортним засобом MAN TG6X 18.480 н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alkotest 6820, у присутності двох свідків, результат огляду становить 2,08 проміле, що підтверджується тестом №1450. Своїми діями, що виразились в порушенні вимог п.2.9а Правил дорожнього руху України, ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час складання протоколу ОСОБА_1 роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП, та зміст ст. 63 Конституції України, зауважень до протоколу про адміністративне правопорушення він не надавав, дії працівників поліції не оскаржував.

02.03.2021 року до суду надійшло клопотання адвоката Андрусенко І.Я. захисника ОСОБА_1 про направлення справи про адміністративне правопорушення до Монастириського районного суду Тернопільської області за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Постановою від 02.03.2021 року в задоволені клопотання адвоката Андрусенко І.Я. відмовлено. Розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності призначено на 15.03.2021 року.

04.03.2021 року адвокатом Андрусенко І.Я. подано заяву про надання матеріалів справи для ознайомлення, шляхом надання доступу до системи «Електронний суд».

З метою дотримання прав сторони захисту, суддею невідкладно було розглянуто заяву захисника та було надано адвокату Андрусенко І.Я. доступу до системи «Електронний суд» та надано доступ до відеофайлів, що долучено до матеріалів справи.

12.03.2021 року адвокатом Андрусенко І.Я. подано клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату в зв`язку з його зайнятістю в іншій справі. Одночасно подано заяву про виклик свідків, клопотання про призначення почеркознавчої експертизи та про участь в судовому засіданні і режимі відеоконфернеції. Також адвокатом Андрусенко І.Я. подано пояснення на протокол про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки до суду не повідомив.

Постановою від 15.03.2021 року задоволено клопотання адвоката Андрусенко І.Я., відкладено розгляд справи та вирішено провести судове засідання 30.03.2021 року в режимі відеконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon».

29.03.2021 року адвокатом Андрусенко І.Я. до суду направлено заяву про розгляд клопотання про виклик свідків та призначення почеркознавчої експертизи за його відсутності та відсутності ОСОБА_1 та відкласти розгляд справи в зв`язку з тим, що й вказану дату він зайнятий в іншому процесі.

30.03.2021 року ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляд справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КУпАП, щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи, це можливо у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

Відповідно до ч. 1ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Суддею відзначається, що законодавством встановлено строки здійснення провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності з метою забезпечення учасникам процесу визначеності у часі, протягом якого суд розгляне справу. Передусім такі строки слугують інтересам особи, яка зазнає заходів впливу, оскільки наявність визначеного строку дає розуміння того, скільки триватиме такий вплив. Водночас протягом такого строку особу наділено процесуальними правами та обов`язками, що дає особі можливість, в тому числі з використанням адміністративного ресурсу (повноважень суду щодо витребування доказів, допиту свідків тощо), представити суду доводи на захист своєї правової позиції. Добросовісна участь особи у процесі вирішення її справи полягає в активній участі у розгляді її справи і недопущенні зловживань наданими їй правами.

Дотримання балансу між інтересами всіх сторін при розгляді справи покладено на суд, який, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін, також зобов`язаний дотримуватися встановлених законодавством правил та строків розгляду справи.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення вчинене ДПР18 №300283 від 19.01.2021 року адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинене 19.01.2021 року та він повідомлений, що розгляд справи відбудеться в Радивилівському районному суду, однак на виклики до суду не з`явився.

ОСОБА_1 не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні та надання пояснень по справі. Він у жодній формі - ні в усній, ні в письмовій, ні під час складання поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення, не надав пояснень по суті справи та не вказував на порушення встановленого законом порядку огляду водія на стан сп`яніння.

З метою дотримання прав сторони захисту, суддею невідкладно було розглянуто заяву захисника Андрусенко І.Я. та надано доступ до системи «Електронний суд», задоволено клопотання про проведення судового засідання в режимі відеконференції. Проте захисник Андрусенко І.Я. та ОСОБА_1 двічі не з`явилися в судові засідання.

Щодо клопотання захисника про призначення почеркознавчої експертизи суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення. Захисник вказує, що запис «згоден» в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 19.01.2021 року зроблено не ОСОБА_1 . Проте, сам по собі факт написання особою згоди або заперечення не є вирішальним у даній справі. Окрім того, до посилань адвоката Андрусенко І.Я. в тій частині, що акт огляду на стан сп`яніння підписано не ОСОБА_1 , суд відноситься критично, оскільки ні останнім безпосередньо, ні його захисником не надано доказів того, що він звертався до правоохоронних органів з заявами на неправомірні дії щодо нього з боку працівників поліції. Крім цього, будь яких доказів того, що підпис наявний в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, йому не належить, суду також не надано.

Відносно клопотання про допит свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 встановлено наступне. Клопотання адвоката Андрусенка І.Я. про виклик свідків то суд залишає його без задоволення, оскільки в поданому клопотанні не обґрунтувано необхідності виклику цих свідків, та не зазначено, які додаткові пояснення вони можуть надати, крім тих пояснень, що містяться при матеріалах справи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить по умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

З огляду на викладене, суд вважає, що підстав для відкладення судового засідання немає, тому розгляд справи проводиться відсутності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Андрусенко І.Я.

Ознайомившись із матеріалами справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст.251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до п 2.9 а ПДР Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України 09.11.2015 №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі-Інструкція) пунктом 2 передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п.3 вказаної інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: а) запах алкоголю з порожнини рота; б) порушення координації рухів; в) порушення мови; г) виражене тремтіння пальців рук; ґ) різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; д) поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до пункту 6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану наркотичного сп`яніння у водія транспортного засобу (наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.254 КУпАП.

В протоколі, відповідно до п. 9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, в графі "дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення" викладена суть адміністративного правопорушення, яка відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у ч. 1 ст.130 КУпАП, за якою складено протокол.

Протокол про адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 складений на бланку відповідного зразка з серійним номером ДПР18 №300283 від 19.01.2021 уповноваженою на те особою поліцейським взводу №2 роти №1 УПП в Рівненській області сержантом поліції Сульжук А.О., в ньому викладена суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин, він містить інформацію про свідків, відомості про відеофіксацію, підпис працівника поліції, підпис особи, яка притягається до відповідальності, про роз`яснення прав, про ознайомлення з місцем розгляду справи та про отримання копії протоколу. (а.с.2).

Відповідно до норм діючого законодавства, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Між тим, жодних клопотань щодо незгоди з діями працівників поліції з приводу незаконного складання протоколу під час складання протоколу, ОСОБА_1 не викладено та не заявлено.

Окрім того, вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні підтверджується іншими доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема:

- тестом №1450 від 19.15.2010, згідно якого, при огляді у ОСОБА_1 19.01.2021 о 18 год. 41 хв. виявлено ознаки алкогольного сп`яніння 2,08 проміле (а.с.4),

- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого, огляд проводився у зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння: запах алкоголю із порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, огляд проводився за допомогою Alcotest Drager №6820, результат огляду позитивний 2,08 проміле. Даний огляд проводився у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.5),

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.01.2021 18 год. 50 хв., згідно якого ОСОБА_1 направлено до КНП «Радивилівська РЛ» зв`язку із виявленням у нього ознак алкогольного сп`яніння: запах алкоголю із порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд у медичному закладі не проводився. (а.с.6);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в присутності яких ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинці транспортного засобу за допомогою Alcotest, тест позитивний 2,08 проміле. (а.с.7);

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (а.с.9).

За таких обставин, встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами.

Розглянувши зазначену справу про адміністративне правопорушення та на підставі зібраних у справі доказів суд вважає, що при складанні зазначеного адміністративного матеріалу працівниками поліції не було допущено неповноту чи необ`єктивність в оцінюванні дій правопорушника. Судом не було виявлено порушень при зібранні матеріалів для складання протоколу про адміністративні правопорушення.

Зазначені в протоколі обставини узгоджуються з даними, викладеними в матеріалах справи, з яких ОСОБА_1 порушив п. 2.9а Правил Дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час та за місцем вчинення правопорушення.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. За правовим полем України, зокрема п.2.9 Правил дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року з подальшими змінами, ст. 130 КУпАП водіям забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння теж утворює склад правопорушення згідно п.2.5 зазначених Правил.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням, а тому таке порушення не може бути визнано малозначним.

Так, водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Згідно ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є, зокрема, охорона встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Частиною 1 ст. 6 КУпАП передбачено, що органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, громадські організації, трудові колективи розробляють і здійснюють заходи, спрямовані на запобігання адміністративним правопорушенням, виявлення й усунення причин та умов, які сприяють їх вчиненню, на виховання громадян у дусі високої свідомості і дисципліни, суворого додержання законів України.

Правопорушення, вчинене ОСОБА_1 є умисною, суспільно небезпечною дією, зважаючи на конкретні обставини справи, зокрема, місце де відбувалось керування транспортним засобом, а саме: 434 км. автодороги Київ-Чоп, а також з врахуванням тієї обставини, що ОСОБА_1 керував вантажним автомобілем, відповідно до своїх трудових обов`язків, оскільки, як вказано в протоколі, він працює водієм ПП Ріо-транс.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб Приватне підприємство Ріо-транс здійснює свою діяльність в сфері вантажних автомобільних перевезень.

Правопорушення, яке вчинене ОСОБА_1 є грубим порушенням Правил дорожнього руху України, що може суттєво впливати не тільки на можливість адекватно керувати транспортним засобом, а також, створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху.

При накладенні стягнення суд враховує: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особу правопорушника, ступінь його провини, майновий та сімейний стан, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки автомобіля.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що для запобігання вчиненню нових правопорушень та виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття необхідно накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції статті Закону у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 247, ст. 283, ст. 284, ст. 294 КУпАП, ЗУ «Про судовий збір», суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів до Рівненського апеляційного суду через Раливилівський районний суд Рівненської області.

Суддя В.О. Троцюк