Справа № 643/1354/21
Провадження № 3/643/934/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2021 м.Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Олійника О.О.,

за участю секретаря судового засідання Свешнікової О.О.,

особи, яка притягається до адміністартивної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника ОСОБА_1 - адвоката Мосейчука А.М. .,

розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

28 січня 2021 року до Московського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал у відношенні ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 524133 від 09.01.2021 року, 09.01.2021 року о 10 годині 12 хвилин в м. Харкові по пр. Ювілейному, 28, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2108, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: млява реакція зіниць на світло, бліда шкіра обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у закладі КНП ХОР ОНД м. Харкова, водій відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину в адміністративному правопорушенні не визнав, посилаючись на те, що працівники поліції Управління патрульної поліції в Харківській області діяли неправомірно, в результаті чого безпідставно та незаконно склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.

Також, ОСОБА_1 пояснив, що 09.01.2021 домовився зі своїм другом зустрітися, після новорічних свят докупити необхідний матеріал, тому що ми з ним працюємо на СТО, для того щоб почати працювати з наступного тижня у повному обсязі. Ми з ним зустрілися біля СТО, куди добиралися пішки. Біля СТО стояла моя машина, ми з ним сіли та поїхали на авторинок Барабашово. Потім мій друг вийшов з машини і попрохав мене закрити свій автомобіль, а сам пішов на авторинок. Після чого приїхала патрульна поліція, коли я закривав автомобіль, не представились і повідомили, що по номеру мого автомобіля поліція знайшла інформацію, що в мене відсутній страховий поліс. Я повідомив що так, він в мене відсутній. Поліція запросила до автомобіля та попрохала надати документи. По моїм даним вони шукали інформацію у базі і знайшли два факти притягнення мене раніше по ч. 1 ст. 130 КУпАП, так я цього і не заперечував. Ці факти були у 2016 та 2017 роках. І на цих підставах вони запропонували мені проїхати з ними до наркологічного диспансеру, на що я відмовився, тому що я нікуди не їхав, а перебував на вулиці. Потім я в присутності двох свідків на камеру повідомив що я відмовляюсь від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

На уточнюючі запитання суду, повідомив, що не пояснював поліцейським причини своєї відмови від проходження огляду. За кермом був його друг ОСОБА_2 . Особисто не сідав за кермо, тому що у зв`язку із новорічними святами не зміг сісти за руль, у тому числі, тому що вживав алкогольні напої і відчувалося ехо новорічних свят.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Мосейчук А.М. в судовому засіданні просив провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу даного адміністративного правопорушення, оскільки останній не вживав наркотичні засоби та не керував транспортним засобом, подав клопотання про закриття провадження та навів відповідні аргументи для закриття справи.

На уточнююче запитання захисника, ОСОБА_1 повідомив, що його піддано ще одному адміністративному стягненню за відсутність страхового полісу та склали постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Наразі ця постанова оскаржується вищестоящому органу, але на момент розгляду цієї справи остаточне рішення ще не прийняте.

Судом було задоволено клопотання про виклик свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . З них з`явився до суду тільки свідок ОСОБА_5 , інші свідки до суду не з`явилися, з них отримали судові повістки тільки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 15 березня 2021 року, ОСОБА_6 повісток не отримував. Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 було заявлено клопотання про привід свідків лише 05 квітня 2021 року, суд відмовив у задоволенні цього клопотання через те, що воно було заявлене вже перед закінченням строків розгляду справи, хоча клопотання про виклик свідків було задоволено ще 12 березня 2021 року, а їх неявка була відомою учасникам справи. Також, вони отримали судову повістку тільки на засідання яке було призначене на 19.03.2021 року, на судові засідання які призначались на інші дати: 26.03.2021 року, 31.03.2021 року, 05.04.2021 року та 08.04.2021 року у суду відсутні відомості про отримання судових повісток цими свідками. У зв`язку з цим, захисник Овчіннікова О.В. просив суд тлумачити неявку цих свідків на користь ОСОБА_1 .

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив суд, що він є другом ОСОБА_1 , 09.01.2021 року останній попрохав його сісти за кермо автомобіля ОСОБА_1 , на проїхатись з ним на авторинок Барабашово. ОСОБА_5 погодився сісти за кермо. Після того, як вони приїхали на місце біля авторинку Барабашово. Там зупинились і ОСОБА_5 попрохав закрити машину ОСОБА_1 а сам пішов на ринок. Коли ОСОБА_5 перебував на ринку йому зателефонував ОСОБА_1 та повідомив що його зупинили поліцейські для перевірки документів. Коли ОСОБА_5 прийшов до місця стоянки авто, ОСОБА_1 повідомив що йому інкримінують 130 статтю. На уточнююче запитання суду, ОСОБА_5 повідомив, що коли він прийшов до автомобілю поліцейських вже не було. ОСОБА_5 був відсутній приблизно 40 хвилин.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Мосейчука А.М., дослідивши докази у справі, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 524133 від 09.01.2021 року, направлення на огляд водія транспортного засобу від 09.01.2021 року, пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , розписку ОСОБА_1 відеозапис з нагрудної камери поліцейського, показання свідка ОСОБА_5 та аргументи клопотання про закриття провадження по справі, дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Щодо визначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за вчинене ОСОБА_1 правопорушення, суд виходить з такого.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Верховною Радою України 22 листопада 2018 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон № 2617-VIII), яким визначено поняття кримінального правопорушення, кримінального проступку та визначено особливості початку досудового розслідування у формі дізнання.

Означений Закон набув чинності 01 липня 2020 року.

Підпунктом 4 пункту 1 Розділу І Закону № 2617-VIII статтю 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено у новій редакції. Одночасно, підпунктом 17-1 пункту 2 Розділу 1 внесено зміни до Кримінального кодексу України та введено новий склад кримінального проступку у статті 286-1 КК України у такій редакції: "Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", об`єктивна сторона якого включає відповідальність як за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само: передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,; вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування. У частині другій цієї статті передбачена відповідальність за повторне вчинення проступку.

Законом України від 17 червня 2020 року №720-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (на підставі статті 8 Конституції України набув чинності в порядку частини 5 статті 94 Конституції України з дня опублікування в офіційному друкованому виданні Верховної Рада України «Голос України» - 03.07.2020 року) виключені норми Закону № 2617-VIII а саме: підпункт 4 пункту 1 Розділу І, яким положення статті 130КУпАП викладено у новій редакції та підпунктом 171 пункту 2 Розділу 1, яким введено в дію положення статті 286-1 КК України.

Згідно з частиною 5 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 720-ІХ до приведення у відповідність із цим Законом законодавчі та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Оскільки Законом № 720-ІХ такі зміни виключені, суд керується положеннями статті 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Тобто, до набрання чинності Законом України № 2617-VIII (до 01.07.2020 року) Кодекс України про адміністративні правопорушення передбачав у статті 130 адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. З 01.07.2020 року і до 03.07.2020 року такі діянні криміналізовано шляхом доповнення КК України статтею 286-1, а з 04.07.2020 року такі діяння знову віднесенні до статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Оскільки ОСОБА_1 вчинив дії, які охоплюються складом адміністративного правопорушення, визначеного частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення після 03.07.2020 року, а саме 09.01.2021 року керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, а зміни, введені підпунктом 4 пункту 1 Розділу І (яким положення статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено у новій редакції) та підпунктом 17-1 пункту 2 Розділу 1 (яким введено в дію положення статті 286-1 КК України) Закону № 2617-VIII виключені Законом № 720-ІХ, суд вважає, що положення статті 130 КУпАП на момент розгляду справи діють в редакції Закону від 07 липня 2016 року № 1446-VIII, у зв`язку з чим має бути застосований закон, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

При цьому, суд зазначає, що 20 липня 2020 року Комітетом Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності, який відповідно до частини 3 статті 21 Закону України «Про комітети Верховної Ради України» має право надавати роз`яснення щодо застосування положень законів України, були надані роз`яснення щодо окремих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 720-IX від17червня 2020 року.

В означених роз`ясненнях Комітет зазначив, що частина п`ята статті 94 Конституції України передбачає, що Закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування. Таким чином, частина п`ята статті 94 Основного Закону не допускає набрання законом чинності раніше дня його опублікування. Головною метою цієї конституційної норми, як зазначено в рішенні Конституційного Суду від 6 жовтня 2010 року № 21-рп/2010, є недопущення набрання законом чинності до моменту його офіційного оприлюднення, чим забезпечується реалізація конституційних положень, відповідно до яких закони не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність осіб, ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення (стаття 58 Конституції України). З огляду на зазначене, враховуючи положення частини п`ятої статті 94 Конституції України Комітет вважає, що Закон № 720-IX набрав чинності 3 липня 2020 року, а саме в день його опублікування. Крім того, у зв`язку з набранням чинності 1 липня 2020 року Законом № 2617-VIII, відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування, була закріплена у статті 286-1 «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» України, а статтю 130 КУпАП було змінено. Однак, Законом України №720-IX внесено зміни до Закону № 2617-VIII, відповідно до яких із Закону № 2617-VIII вилучені положення, які змінювали статтю 130 КУпАП та включали до КК України статтю 286-1. Таким чином Комітет вважає, що з 3 липня 2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII, а стаття 286-1 КК України виключена.

Відтак, суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції Закону України № 1446-VIII від 07 липня 2016 року).

Розглядаючи справи про адміністративні правопорушення, суд відповідно до положень ст. 1 КУпАП здійснює охорону прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

При цьому, відповідно ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до диспозиції ч. 1, 2 ст. 130 КУпАП установлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2 п. 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

При цьому відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд в закладі охорони здоров`я для визначення стану сп`яніння.

Згідно з п. 7 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим.

Судом встановлено, що 09.01.2021 року о 10 годині 12 хвилин в м. Харкові по пр. Ювілейному, 28, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2108, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: млява реакція зіниць на світло, бліда шкіра обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у закладі КНП ХОР ОНД м. Харкова, водій відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 підтверджується доказами, що містяться в справі про адміністративне правопорушення: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 524133 від 09.01.2021 року; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , якими підтверджується факт відмови від проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря нарколога в КНП ХОР ОНД м. Харкова; відеозаписом з бодікамери, який був долучений до матеріалів справи та досліджений судом; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.01.2021 року.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд вважає, що в діях водія ОСОБА_1 , наявні порушення Правил дорожнього руху, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме - п. 2.5 ПДР України та наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, яка була зафіксована у присутності двох свідків.

Перевіркою матеріалів також не встановлено порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено, оскільки дії особи, уповноваженої на складання адміністративного протоколу, відповідають вимогам ст. 266 КУпАП та п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103.

Суд зазначає, що обґрунтовані та визначені законом підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП настали в момент його відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем 09.01.2021 року, то вони спростовуються як записом, зробленим самим ОСОБА_1 у графі Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті правопорушення протоколу про адміністративне правопорушення, мовою оригіналу - Обязуюсь такое больше не повторится, искренне раскаиваюсь, а також відеозаписом з нагрудної камери поліціейського, відповідно до якого ОСОБА_1 під час тривалого спілкування з поліцейськими, а також у присутності понятих, жодного разу не зауважив їм, що він не перебував за кермом свого автомобіля 09.01.2021 року.

З вище зазначених підстав, суд відкидає показання свідка ОСОБА_5 , оскільки вони протирічать зазначеним матеріалам справи, крім того цей свідок є другом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Отже, суд розцінює пояснення ОСОБА_1 та показання свідка ОСОБА_5 з приводу подій, які трапилися 09.01.2021 року, як обраний ними спосіб захисту з метою уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Щодо аргументів захисника, викладених ним у клопотанні про закриття провадження у справі суду зазначає наступне.

Захисник зазначив, що водій не відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння, а дії працівників поліції були незаконними.

Зазначені аргументи спростовуються даними, які були дослідженні в судових засіданнях по справі. Зокрема, ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечував факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, йому були розяснені поліцейським наслідки такої відмови. Захисник у судовому засіданні повідомив, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, яка була підставою для його зупинки працівниками патрульної поліції, на сьогодні не скасована.

Також, захисник зазначив, що у поясненнях свідків по справі, останнім не було роз`яснено права та обовязки свідків під час відібрання цих пояснень, відповідно до ст. 272 КУпАП.

Зазначені аргументи спростовуються тим, фактом, що стаття 272 КУпАП регулює права та обовязки свідків, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, тобто у даному випадку у суді, оскільки орган, який розглядає справи за ст. 130 КУпАП є суд, відповідно до ст. 221 КУпАП. Поліцеським, який відбирав пояснення у вказаних свідків, було роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, про що є відповідна графа у письмових поясненнях свідків.

Крім цього, захисником зазначено, що у оскаржуваному протоколі не вказано в якості доказу на відеозапис з боді-камери поліцейських, лише те, що він надійшов до суду згідно опису, разом із адміністративним матеріалом. Однак даний відеозапис поліцейських не може бути належним, допустимим і достатнім доказом вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. А також, те що працівниками поліції у протоколі та інших процесуальних документах не зазначено технічного засобу боді-камери, яким здійснено запис.

Зазначені аргументи спростовується тим, що ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечував, що це він присутній на відеозаписах, наданих Управлінням патрульної поліції до суду. Будь-яких інших доказів, які б спростовували справжність відеозаписів або тих фактів, що на них зафіксовано, суду не надано.

Також, захисник зазначив, що ОСОБА_1 під час складання протоколу не було роз`яснено його прав та обов`язків, у тому числі права на правову допомогу.

Зазначений аргумент, спростовується як протоколом про адміністративне правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП і повідомлено, що розгляд його справи буде відбуватись у Московському районному суді м. Харкова, про що міститься особистий підпис ОСОБА_1 . Під час участі у провадженні по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був залучений захисник - адвокат Мосейчук А.М., отже було реалізовано його право на користування правовою допомогою захисника.

Обставин, що згідно зі ст. 34 КУпАП пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Обставин, що згідно зі ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд бере до уваги характер скоєного правопорушення, дані про особу, що притягається до адміністративної відповідальності та вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме призначити адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 454 грн.

Керуючись ст.ст. 33-35, 40-1, 276, 279, 280, 283 285, 289, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень 00 копійок.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена через Московський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в десятиденний строк з дня її винесення апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя - О.О. Олійник