Справа № 148/2019/20
Провадження № 33/801/267/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковганич С. В.
Доповідач: Ковальчук О. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Ковальчука О. В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 29 грудня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. ст. 122-4, 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 29 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, стягнуто судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Не погодившись з цією постановою, 15 березня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив поновити строк на її апеляційне оскарження, постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначив, що не зміг бути присутнім в судовому засіданні у зв`язку з хворобою, а про необхідність повідомлення про причини нез`явлення в судове засідання не знав. З 02 січня 2021 року по 10 січня 2021 року він перебував на стаціонарному лікуванні. Про ухвалення оскаржуваної постанови він дізнався лише в кінці лютого 2021 року, коли було заблоковано його платіжну картку у зв`язку з накладенням арешту на все майно, а отримав її 05 березня 2021 року.

В судове засідання, призначене в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином.

Оцінивши доводи заявленого клопотання, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 29 грудня 2020 року задоволенню не підлягає з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень ОСОБА_1 08 грудня 2020 отримав повістку про виклик до суду на 14 грудня 2020 року, а 17 грудня 2020 року отримав повістку про виклик до суду на 29 грудня 2020 року (а. с. 16, 18).

21 грудня 2020 року ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами цієї справи (а. с. 17).

12 березня 2021 року ОСОБА_1 повторно ознайомився з матеріалами цієї справи та зробив фотокопії документів (а. с. 20).

Відповідно до виписки № 53 медичної карти стаціонарного хворого 2го хірургічного відділення КНП «КЛШМД» ДМР м. Дніпро та листка непрацездатності серії АДЮ № 333842 ОСОБА_1 з 02 січня 2021 року по 10 січня 2021 року перебував на стаціонарному лікуванні (а. с. 36-38).

При розгляді клопотання про поновлення пропущеного строку, апеляційний суд перевіряє тільки поважність причин пропуску строку і не може давати оцінку процесуальним діям та документам по справі або прийнятому судом рішенню.

Порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення регулюється ст. 294 КУпАП.

За змістом цієї норми постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Отже, початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду пов`язаний з моментом прийняття такої постанови, а не отримання її копії.

Європейський суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини у п. 41 зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Крім того, відповідно до правових висновків ЄСПЛ, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, заява №23436/03).

В свою чергу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (пункт 109 рішення у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" від 07.07.1989).

Апеляційний суд відхиляє доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 29 грудня 2020 року, оскільки скаржником не наведено поважних причин та не надано належних та допустимих доказів неможливості оскаржити вказане рішення у період з 10 січня 2021 року по 12 березня 2021 року.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 було відомо про розгляд цієї справи у Тульчинському районному суді Вінницької області, отже про прийняте місцевим судом рішення він не був позбавлений можливості дізнатися як безпосередньо у суді, так і з офіційного сайту Єдиного державного реєстру судових рішень, тому апеляційний суд дійшов висновку, що у поданому клопотанні заявником не наведено жодної об`єктивної обставини, яка б перешкоджала йому реалізувати своє право на апеляційне оскарження постанови суду в передбачений для цього строк, а вказані в обґрунтування клопотання доводи, не належать до поважних причин пропуску процесуального строку.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу після закінчення встановленого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження судового рішення, та не навів поважних причин пропуску цього строку, апеляційний суд вважає, що такий строк не може бути поновленим, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП, Вінницький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 29 грудня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. ст. 122-4, 124, 130 КУпАП України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ковальчук