Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/37/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Винар Любомир Вікторович, розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане 29.09.2012 року ВРЕР м. Житомира, працюючого водієм шкільного автобуса відділу освіти, молоді та спорту Олевської міської ради, жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 124738 від 08.01.2021 року вбачається, що 08.01.2021 року о 21 год. 10 хв. в м. Олевськ, по вул. Свято-Миколаївській, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Фольксваген Гольф»,номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. Водія ОСОБА_1 відсторонено від керування транспортним засобом.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав у частині керування транспортним засобом. В частині відмови від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння повідомив, що він дійсно відмовився проходити такий огляд та повідомив, що в цей день він дійсно вживав алкогольні напої. Пояснив, що не керував даним транспортним засобом, а перебував вдома за столом, вказав, що за кермом вищезазначеного автомобіля перебував ОСОБА_2 , а тому, оскільки він не керував транспортним засобом, він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Представник ОСОБА_1 адвокат Паламарчук О.В. в судовому засіданні зазначив, що його клієнт ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, працівники поліції його не зупиняли, відтак останній не зобов`язаний проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, тому він просить суд закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні підтвердив факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці ДТП так і в медичному закладі, при цьому зазначив, що самого моменту вчинення дорожньо транспортної пригоди він не бачив. На його думку ОСОБА_4 , був у нетверезому стані.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні зазначив, що за кермом автомобіля «Фольксваген Гольф», номерний знак НОМЕР_2 перебував та вчинив ДТП він, також зазначив, що він намагався пояснити працівникам поліції, що за кермом вищевказаного автомобіля перебував не ОСОБА_1 , а саме він, проте працівники поліції проігнорували його звернення. Підтвердив факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Також, ОСОБА_2 повідомив суду, що перебуває з ОСОБА_1 у дружніх відносинах та проживає у цивільному шлюбі з його рідною сестрою ОСОБА_5 . Зазначений факт спільного проживання свідка з його рідною сестрою підтвердив і ОСОБА_6 .

Запрошений у судове засідання інспектор СРПП № 1 відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 пояснив, що свідки, які були присутні на місці вчинення ДТП при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення пояснили, що водій втік, але вони бачили, що за кермом автомобіля «Фольксваген Гольф» номерний знак НОМЕР_2 був саме ОСОБА_1 , якого в подальшому доставлено до відділку поліції.

Обставини вчинення даного правопорушення підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 124738 від 08.01.2021 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, письмовим поясненням ОСОБА_3 від 08.01.2021 року, письмовим поясненням ОСОБА_1 від 09.01.2021 року, письмовим поясненням ОСОБА_2 від 08.01.2021 року, копією посвідчення водія ОСОБА_1 , диском відеозапису, які наявні в матеріалах справи.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, судам слід враховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводить згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Згідно п. 1.3. ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, що кореспондується з п. 1.9 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення цих Правил вони несуть відповідальність згідно з законодавством.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вимогами пункту 6 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі за текстом - Інструкція) передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться:

-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

-лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно пункту 7 Розділу І зазначеної Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Вищевикладене свідчить про те, що ОСОБА_1 було порушено п. 2.5 ПДР України, згідно якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Твердження ОСОБА_1 , що він не перебував за кермом транспортного засобу повністю спростовуються матеріалами справи. Зокрема, з переглянутого диску з відеозаписом події, що міститься в матеріалах справи, вбачаються розбіжності у поясненнях ОСОБА_1 , оскільки спочатку працівникам поліції він стверджував, що на час вчинення ДТП він перебував вдома, що можуть підтвердити свідки, проте в подальшому він вказав, що в автомобілі він все таки перебував, але в якості пасажира, тому проходити освідування на стан алкогольного сп`яніння він не буде. У судовому засіданні ОСОБА_1 вказав, що на момент вчинення ДТП він перебував в автомобілі «Фольксваген Гольф» в якості пасажира.

Також, у показах свідка ОСОБА_2 вбачаються неточності, оскільки ОСОБА_2 стверджував, що на момент вчинення ДТП він перебував в автомобілі сам, в той час, як ОСОБА_1 у судовому засіданні вказав, що він на момент вчинення ДТП перебував в автомобілі «Фольксваген Гольф» в якості пасажира. На запитання судді з проханням пояснити наявні розбіжності у показах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свідок ОСОБА_2 сказав, що не може пояснити даного факту.

Також, твердження ОСОБА_2 , що саме він перебував за кермом автомобіля «Фольксваген Гольф» та вчинив ДТП, спростовуються його ж письмовими поясненнями від 08.01.2021 року. Зі змісту вказаних пояснень вбачається, що ОСОБА_2 08.01.2021 року був запрошений працівниками поліції під час освідування на стан алкогольного сп`яніння саме водія автомобіля «Фольксваген Гольф», номерний знак ( НОМЕР_2 гр. ОСОБА_1 після вчинення ДТП в місті Олевськ. ОСОБА_2 засвідчив той факт, що водію автомобіля «Фольксваген Гольф», номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на приладі Драгер або у лікаря в КУ «Олевська ЦЛ» на що останній відмовився, при цьому зазначив, що ОСОБА_1 було роз`яснено всі права та обов`язки. Дані пояснення підписані особисто ОСОБА_2 з відміткою написаною ним власноручно «За моїх слів записано вірно і мною прочитано». Тобто, у вказаних поясненнях ОСОБА_2 , особисто вказав на ОСОБА_1 , як на водія вищезазначеного автомобіля «Фольксваген Гольф». Слід зазначити, що підпис ОСОБА_2 наявний і в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду.

Крім того, твердження ОСОБА_2 , що він намагався пояснити працівникам поліції, що за кермом автомобіля перебував саме він, а не ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в ході судового засідання, оскільки, з диску відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 був присутнім при пропозиції працівника поліції до ОСОБА_1 пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння і на місці вчинення ДТП і в медичному закладі. При цьому ОСОБА_2 будь яких заперечень, що ОСОБА_1 не був за кермом автомобіля «Фольксваген Гольф» чи пояснень, що він особисто був водієм вказаного автомобіля не надавав, хоча останній неодноразово звертався до ОСОБА_2 , як до ніби то водія автомобіля «Фольксваген Гольф». На запитання судді до ОСОБА_2 чому з диску відеозапису не вбачається, що він намагався пояснити працівникам поліції, що саме він був за кермом транспортного засобу, ОСОБА_2 не зміг ствердно відповісти.

Слід також зазначити, що судом при розгляді справи про адміністративне правопорушення № 287/39/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП досліджувалася також власноручна розписка ОСОБА_2 від 08.01.2021 року. У вказаній розписці ОСОБА_2 зазначив, що забрав автомобіль «Фольксваген Гольф», номерний знак НОМЕР_2 та зобов`язався доставити даний автомобіль до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , чим відсторонив від керування водія ОСОБА_1 . Справжність розписки та свого підпису на ній свідок ОСОБА_8 , у справі про адміністративне правопорушення № 287/39/21 підтвердив. Суд зазначає, що у цій справі у зазначеній розписці ОСОБА_8 , особисто вказав на ОСОБА_1 , як на водія вищезазначеного автомобіля «Фольксваген Гольф».

Також, з диску відеозапису вбачається, що громадяни, які були на місці вчинення ДТП стверджували, що саме ОСОБА_1 був за кермом автомобіля «Фольксваген Гольф», номерний знак НОМЕР_2 .

Враховуючи зазначене, позицію ОСОБА_1 , що він не перебував за кермом автомобіля «Фольксваген Гольф» при вчиненні ДТП суд розцінює як версію захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності, що спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності.

Крім того, відповідно до ст. 272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Суд критично оцінює пояснення ОСОБА_2 , оскільки він перебуває у приязних та дружніх відносинах із ОСОБА_1 та спільно проживає із його рідною сестрою, що підтвердив ОСОБА_1 у судовому засіданні, що викликає сумнів у об`єктивності та неупередженості його свідчень та сумнів у відсутності зацікавленості у результатах вирішення цієї справи.

У постанові КАС ВС від 29.04.2020 року у справі № 161/5372/17 суд зазначив, що пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Суд зазначає, що показання ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , не узгоджуються з матеріалами справи. Крім того, свідок ОСОБА_3 , у судовому засіданні не зазначав, що ОСОБА_8 , як свідок під час огляду на стан сп яніння повідомляв поліції про те, що саме він перебував за кермом.

Стосовно клопотання адвоката Паламарчука О.В. про витребування протоколу адміністративного затримання слід зазначити, що у судовому засіданні адвокат Паламарчук О.В. не зміг пояснити чи взагалі мало місце адміністративне затримання, а також зазначив, що самостійно з адвокатським запитом до відділення поліції № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області не звертався, оскільки, на його думку працівники поліції ігнорують такі адвокатські запити. Враховуючи вищенаведене, та відсутність інформації про оскарження ОСОБА_9 , у відповідності до статті 267 КУпАП такого затримання, суд не вважає за можливе задоволити вказане клопотання, оскільки адвокатом Паламарчуком О.В. не надано до суду доказів щодо не можливості самостійно отримати вищевказаний протокол адміністративного затримання та доказів оскарження такого затримання ОСОБА_9 , не доведено, що взагалі таке затримання мало місце, а також не обґрунтовано, яке значення має даний протокол при розгляді цієї справи про адміністративне правопорушення. Суд також зазначає, що обов`язок відшукування доказів не покладається на суд.

Дослідивши та оцінивши в судовому засіданні докази по справі про адміністративне правопорушення, вважаю, що дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Слід зазначити, що всі учасники справи підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, в тому числі і сам ОСОБА_1 .

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення у відповідності до ст.ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено. Проте, суд зважає на місце роботи ОСОБА_10 , а саме він працює водієм шкільного автобуса, що значно підвищує можливі ризики від перебування за кермом у нетверезому стані.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

При обранні міри адміністративного стягнення враховується характер та обставини адміністративного правопорушення, його наслідки, дані про особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, тому суд вважає за необхідне визнати його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та обрати йому адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що визначено ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 27, 40-1, ч.1 ст.130, ст.ст. 283,284,294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 10200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Штраф перерахувати на рахунок отримувача (стандарт ІВАN) UA0006001, Отримувач ГУК в Житомирській області, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37976485, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 21081300.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454, 00 грн., які перерахувати на рахунок отримувача UA0026001, Отримувач ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача ( код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Л.В.Винар