Справа № 352/56/21
Провадження № 3/352/159/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2021м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі судді Струтинського Р. Р., розглянувши матеріали, які надійшли з Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 459235 від 30.12.2020р., вбачається, що ОСОБА_1 30.12.2020 року в 04 год. 35 хв. по вул. Січових Стрільців в с. Черніїв керував транспортним засобом ВАЗ 21013, номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» відповідно до якого проба позитивна і становить 1,72 %, чим порушив п. 2.9а) ПДР України.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Павлюк О. В просили дану справу відносно ОСОБА_1 закрити, так як у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні не визнав, пояснивши, що в зазначені вище час і місці, він вищевказаним транспортним засобом не керував, а просто спав у салоні автомобіля. В цей момент до нього підійшли працівники поліції, розбудили його та попросили надати документи на транспортний засіб і водійське посвідчення. Під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 самостійно повідомив, що звечора вживав спиртне, тому ночує в автомобілі. Після чого поліцейські звинуватили його в керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Він не заперечував працівнику поліції, що дійсно вживав алкоголь, однак, заперечував факт керування транспортним засобом, вказавши, що транспортним засобом він не керував. Проте, поліцейський ці доводи не прийняв до уваги та запропонував пройти огляд на стан сп`яніння. З метою уникнення суперечок із представником поліції, він погодився на проходження огляду на стан сп`яніння з допомогою приладу «Драгер».

Суддя, встановивши обставини передбачені ст.280 КУпАП, заслухавши в судовому засіданні пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, прийшов до наступного висновку.

Статтею 245 КУпАП передбачено, зокрема, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами - є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

Так, структура кожного окремого складу адміністративного правопорушення містить: об`єкт правопорушення, об`єктивну сторону, суб`єкт правопорушення і суб`єктивну сторону складу правопорушення. Зазначені ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з цим, відповідно до чинного законодавства, під керуванням транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора -водія під час навчання учнів - водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Тобто, одним з основних елементів є керування особою транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Огляду на стан сп`яніння підлягають виключно водії транспортних засобів, які ним керували, що вбачається з Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року 1452/7350.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , заперечив факт керування транспортним засобом, вказавши, що він спав у салоні автомобіля, і будь-яких дій, пов`язаних з приведенням транспортного засобу в рух не вчиняв.

Так, матеріали справи не містять достатньої кількості доказів, які би вказували на доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що дало би поліцейським підстави для висунення йому вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що поліцейські зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 чи будь-яким іншим способом самі безпосередньо виявили факт керування ОСОБА_1 автомобілем.

Крім того, відповідно до положень п.1.3, п.3.3. Розділу ІІІ «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ №100 від 03.02.2016, необхідність відеофіксації: «використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції». Випадки застосування такого превентивного заходу: «нагрудна відеокамера (відео реєстратор) повинна активуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відео-зйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому огляді; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відео-фіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації. Відповідно до п. 3.5 Розділу ІІІ Інструкції, «після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно»

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення.

Однак, до матеріалів справи відеозаписи з місця події Тисменицьким ВП ГУНП в Івано-Франківській області не долучено. Із відповіді т. в. о. начальника Тисменицьким ВП ГУНП в Івано-Франківській області О. Герасимчуком за вих . № 2180/108/47/04-21 від 05.03.2021 р. вбачається, що надати відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів патрульних поліції не представилось можливим, оскільки через недостатній об`єм на носії пам`яті відеореєстратора записані відеоматеріали автоматично знищуються при створенні нових. А оскільки подія, яка є предметом даного судового розгляду, мала місце 30 грудня 2020 року, то станом на 02 березня 2020 року, тобто на момент виконання адвокатського запиту № 3 від 02.03.2021 р. відеозапис не зберігся. Таким чином, не можливо встановити факту зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , чи у будь-який інший спосіб безпосередньо виявити факт керування ОСОБА_1 автомобілем, тобто суд позбавлений можливості дослідити вказаний відеоматеріал в ході судового розгляду.

Обставини керування транспортним засобом ОСОБА_1 не підтверджуються і наявними у матеріалах адміністративної справи поясненнями свідків, оскільки останні лише зафіксували факт того, що в їх присутності, о 4 год. 42 хв., поліцейський ПП ОСОБА_2 запропонував водієві транспортного засобу марки ВАЗ21013 з д. н. з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» та на місці за допомогою приладу газоаналізатора «Драгер», і жодним чином не підтверджують факт керування ним транспортним засобом. Тому, із наявних в матеріалах справи пояснень свідків, не вбачається факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Також, суд відкидає посилання на акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних засобів, результати тесту Drager Alcotest 6810 №ARBL - 0824", та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 30.12.2020 р., що долучені до протоколу про адміністративні правопорушення, оскільки ними не підтверджується вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке настає згідно ст. 130 КУпАП.

Будь-які інші докази, передбачені ст. 251 КУпАП, які підтверджували б обставини керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, в матеріалах справи відсутні, а тому суд позбавлений можливості перевірити обставини справи в частині того, чи дійсно ОСОБА_1 керував або не керував транспортним засобом під час його виявлення працівниками поліції

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Таким чином, правові підстави для проведення поліцейськими огляду на стан сп`яніння інших осіб, які не керують транспортними засобами, відсутні, оскільки саме перебування в середині салону автомобіля, навіть на водійському сидінні, не доводить факт керування останнім транспортним засобом, внаслідок чого встановлення, що особа перебуває в салоні авто в стані алкогольного сп`яніння, без зафіксованого факту керування особою транспортним засобом не регламентується підпунктом "а" пункту 2.9 ПДР України, а тому не може мати наслідком притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на те, що матеріалами адміністративної справи не підтверджується факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , обставини, викладені у протоколі, не доведені належним способом доказування, приймаючи до уваги те, що на орган, яким складено протокол про адміністративне правопорушення покладено обов`язок доведення факту вчинення адміністративного правопорушення, слід дійти висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи все вищевикладене, суддя приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 459235 від 30.12.2020 року, складений щодо ОСОБА_1 не можливо визнавати таким процесуальним документом, який засвідчує факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Це в свою чергу свідчить про те, що матеріали даної справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, визначеного ч.1 ст.130 КУпАП під час розгляду адміністративних матеріалів в суді, - не здобуто, а ті що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, - суддя оцінює критично з наведених вище обставин.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми Закону, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суддя приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП слід закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.

На підставі наведеного, керуючись ст. 247 ч.1 п.1, 283-285, 287 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд.

Суддя Р.Р.Струтинський