Справа № 296/1417/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" березня 2021 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Скрипка О.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла від УПП в Житомирській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №199974 від 11.02.2021 р., 11 лютого 2021 р. о 22 год. 55 хв. по вул. Шевченка, 103 в м. Житомирі ОСОБА_1 керував автомобілем «TOYOTA Avensis» н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у медичному закладі та відповідно до висновку № 92 від 11.02.2021 р. водій ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9А ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 свою вину визнав, у вчиненому щиро розкаявся, прохав суд врахувати те, що на його утриманні перебуває донька ОСОБА_2 , 2015 р.н. та батьки пенсійного віку. Прохав суд суворо не карати, зазначив, що має змогу сплатити штраф, однак прохав не позбавляти права керування, оскільки постійно змушений користуватися автомобілем для утримання своєї сім`ї.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи: протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №199974 від 11.02.2021 р., висновок №92 від 11.02.2021 р. щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, рапорт інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону УПП в Житомирській області ДПП Свинарського С. від 11.02.2021 р., суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 в порушення вимог п.2.9А ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , суд відповідно до ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 , є щире розкаяння.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Так, адміністративні стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Про те покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 р. Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточій проти України» від 15 травня 2008). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995, зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

У КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом. Проте діючий Кримінальний кодекс України має відповідну статтю про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. При розгляді даних матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності слід застосувати аналогію права.

Беручи до уваги наведене, з урахуванням особи винного суддя, вмотивувавши своє рішення, може призначити основне стягнення, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 статті 130 КУпАП.

При прийнятті рішення суддя враховує вказані ОСОБА_1 у судовому засіданні обставини.

Так, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, має на утриманні доньку ОСОБА_3 , 2015 р.н., також на його утриманні перебувають батьки матір ОСОБА_4 та батько ОСОБА_5 , які є пенсіонерами, працює в ТОВ «Олді Житомир», за місцем роботи характеризується позитивно. Дані обставини підтверджуються відповідними документами, долученими до матеріалів справи.

Таким чином, позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортним засобом позбавить його можливості працювати та забезпечувати нормальні умови проживання.

Також, суддя враховує, що дії ОСОБА_1 не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам, будь-яких обставин, що обтяжують відповідальність останнього не встановлено.

Враховуючи викладені обставини вважаю, що адміністративним стягненням, необхідним для виховання ОСОБА_1 у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття та запобігання вчиненню ним нових правопорушень повинна бути міра відповідальності у виді штрафу в розмірі одна тисяча двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з ОСОБА_1 , на якого накладено адміністративне стягнення, судовий збір в розмірі 454 гривні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 221, 247, 283, 284 КУпАП та відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 гривні.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Cуддя О. В. Скрипка