Справа № 132/3261/20
Провадження № 33/801/236/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєлін Є. В.
Доповідач: Якименко М. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Якименко М.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвоката Власюка А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Калинівського районного суду Вінницької області від 24 грудня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Калинівського районного суду Вінницької області від 24 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на 1 рік, та стягнуто судовий збір в розмірі 420,40 гривень на користь держави.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи його тим, що справа була розглянута в його відсутність. Постанову суду він отримав лише 25.02.2021, а тому вважає, що строк пропущений ним з поважних причин.

В апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі. Вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, оскільки не в повній мірі досліджено докази його вини у вчиненні адміністративного правопорушення. Також було порушено його право на захист, оскільки суд розглянув справу без його участі та участі його адвоката.

Скарга мотивована тим, що судом порушено права ОСОБА_1 , передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки він не був належним чином повідомлений про розгляд справи; не роз`яснено прав передбачених ст. 268 КУпАП, під час складання протоколу; письмові пояснення свідків виготовлені на заздалегідь підготовлених аркушах паперу, а тому не можуть бути належними доказами. Також працівники поліції не повідомили ОСОБА_1 причини зупинки та на підставі чого повинен був проводитись огляд на стан сп`яніння, при цьому в протоколі не зазначено частину ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його адвокат Власюк А.В. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити і поновити строк на апеляційне оскарження. Посилаючись на викладені у ній доводи скаржник пояснив, що не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвоката Власюка А.В., які апеляційну скаргу підтримали та просили поновити пропущений строк на апеляційне оскарження, суддя апеляційний суду вважає, що клопотання слід задовольнити - поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін з огляду на таке.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

Адвокат ОСОБА_1 - Власюк А.В. копію постанови отримав 25.02.2021, що підтверджується розпискою (а.с. 14), а апеляційну скаргу конвертом подав до суду 01.03.2021 (а.с. 33).

Вказані обставини вказують на об`єктивну неможливість своєчасного оскарження постанови суду та поважність пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому цей строк підлягає поновленню.

Згідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 464218 від 05.10.2020 року 02 год. 15 хв., який є одним із доказів у справі, водій ОСОБА_1 , 05.10.2020 о 02 год. 05 хв. по вулиці В.Нестерчука в місті Калинівка Вінницької області, керував транспортним засобом марки «ВАЗ-21063», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини та нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в передбаченому законом порядку за допомогою газоаналізатора Alcotest 6810, а також в медичному закладі, відмовився в присутності свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).

Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є правильними і узгоджуються з дослідженими судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення (а.с. 1); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого водій ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 4); направленням на огляд водія транспортного засобу до КП «Калинівська ЦРЛ» КРР з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с. 5); поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які засвідчили факт відмови (а.с. 2) та рапортом поліцейського О.С. Подольського (а.с. 3).

Так в ході оформлення протоколу про адміністративне порушення працівниками поліції було вилучено у ОСОБА_1 посвідчення водія. Не видано тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом.

Сукупність зазначених вище доказів узгоджуються між собою. Зазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному законом порядку.

Докази в сукупності узгоджуються між собою, відображають реальний перебіг події, підтверджують факт відмови правопорушника від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, в даному випадку винуватість ОСОБА_1 доводиться зібраними матеріалами справи.

Суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст. ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, і дійшов вірного висновку про доведеність його вини у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.7 даної Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП (далі заклад охорони здоров`я).

Відповідно до п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 року №1103 (зі змінами), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

За таких обставин, оскільки за змістом ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності незалежно від того тверезий водій чи ні.

Згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Враховуючи наведене, працівниками поліції було дотримано порядок огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння відповідно до вимог Інструкції. Так, ознайомившись зі змістом протоколу правопорушник не заперечив своєї вини, натомість подав заяву про направлення справи на доопрацювання, у зв`язку із не зазначенням в протоколі частини у статті 130 КУпАП. Будь-яких інших клопотань про витребування доказів правопорушник в суді першої інстанції не заявляв.

За таких обставин, доводи у апеляційній скарзі, що судом неповно встановлено та досліджено всі обставини справи, є безпідставними. Оскільки належних та допустимих доказів в підтвердження неправомірності в діях працівників поліції ОСОБА_1 не надав до апеляційного суду.

Вказані доводи скаржника в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Відтак є доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо доводів, про не роз`яснення ОСОБА_1 прав передбачених ст. 268 КУпАП, під час складання протоколу, то вони також не можуть бути взяті до уваги, як такі, що не підтверджені відповідними засобами доказування, та спростовуються самим протоколом про адміністративне правопорушення, в графах якого посадовою особою, що складала протокол про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. В свою чергу вилучено у останнього водійське посвідчення та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, хоча скаржник відмовився від підпису в протоколі та пояснень по суті порушення, однак це не значить, що йому права та обов`язки працівники поліції не роз`ясняли.

Будь-яких порушень законодавства під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою скасування постанови суду, суддею апеляційного суду не встановлено.

Протокол про адміністративне правопорушення не містить істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.

Крім того належних та допустимих доказів в підтвердження неправомірності в діях працівників поліції, ОСОБА_1 не надав до апеляційного суду.

Отже доводи його апеляційної скарги про відсутність вини не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Крім того, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи доводи скаржника про те, що працівники поліції не повідомили ОСОБА_1 причини зупинки та на підставі чого повинен був проводитись огляд на стан сп`яніння.

Вказані доводи не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.5 ПДР і не свідчать про невідповідність складеного щодо ОСОБА_1 протоколу вимогам ст. 256 КУпАП.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що матеріалами справи підтверджено факт відмови ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі.

Доводи апеляційної скарги про те, що письмові пояснення свідків виготовлені на заздалегідь підготовлених аркушах паперу, а тому не можуть бути належними доказами, суддя апеляційного суду до уваги не приймає. Оскільки кожне з пояснень містить особистий підпис свідка, а отже і згоду на правильне зазначення працівником поліції всіх відомостей, які в ньому містяться.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, свідки ставили підписи також на протоколі про адміністративне правопорушення та на акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, тобто вони володіли інформацією, яку підписували.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних пояснень свідків, їх фальсифікації, скаржником не надано.

Отже доводи скаржника, є безпідставними та розцінюється як намагання правопорушника уникнути адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення та такими, що не впливають на правильність ухваленого судом рішення.

Суддя зазначає, що відсутність в матеріалах справи сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки та термін сертифікації приладу, не свідчить про порушення, адже правопорушник відмовився від проходження огляду, а вказані документи надаються в тому разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності пройшла обстеження на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу алкотестера «Драгер».

Доказів, які б підтверджували невинуватість скаржника матеріали справи не містять.

За таких обставин суддя вважає, що висновки суду про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильними.

Доводи скаржника про те, що постанова судді є незаконною, оскільки в протоколі не зазначено частину ст. 130 КУпАП, суддя вважає не обґрунтованими, оскільки спростовується протоколом в якому вказано частину 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції постановою від 27.10.2020 направляв на доопрацювання матеріали для зазначення частини ст. 130 КУпАП, що і було зроблено працівниками поліції.

Щодо доводів скаржника про те, що виникають розбіжності із застосуванням спеціального технічного засобу, а саме в протоколі зазначено газоаналізатор Drager Alcotest 6610, а у рапорті - Drager Alcotest 6810, не заслуговують на увагу, оскільки, як в протоколі, так і в рапорті чітко зазначено, що відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Alcotest 6810.

Доводи ОСОБА_1 про те, що судом порушено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки він не був належним чином повідомлений про розгляд справи, внаслідок чого не мав можливості приймати участь під час розгляду справи в суді, приймаються суддею до уваги з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 268 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справах "Пономарьов проти України" та "Мушта проти України" вказано, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так в матеріалах справи відсутній доказ належного повідомлення правопорушника про розгляд справи.

Однак, як вбачається із доданого до апеляційної скарги клопотання скаржник знав про розгляд справи, тобто скаржник достовірно був обізнаний про наявність справи щодо нього у Калинівському районному суді, при цьому не вжив будь-яких заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження.

Крім того, інтереси скаржника захищав адвокат, який також не позбавлений був можливості з`явитись в судове засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

На переконання судді апеляційної інстанції - розгляд справи у відсутність правопорушника не впливає, як на правильність висновків суду, так і на склад правопорушення і постановлене судом рішення, тобто не є підставою для закриття провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на підставі ст. 247 КУпАП.

З урахуванням наведеного, доводи в апеляційній скарзі на необхідність скасування постанови, як незаконну суддя апеляційної інстанції вважає безпідставними та не знаходить підстав для їх задоволення.

Наявність обставин, про які ОСОБА_1 зазначав, обґрунтовуючи відмову від проходження медичного обстеження, не звільняє його від адміністративної відповідальності і не впливає на склад адміністративного правопорушення.

За таких обставин, доводи у апеляційній скарзі, що судом неповно встановлено та досліджено всі обставини справи, є безпідставними, оскільки не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та не підтверджені належними та допустимими доказами.

З урахуванням наведеного, посилання в апеляційній скарзі на необхідність закриття провадження у справі за відсутності в діях скаржника складу правопорушення суддя вважає безпідставними та не знаходить підстав для їх задоволення.

Оскільки водій ОСОБА_1 за наявності ознак алкогольного сп`яніння, як особа яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, тому в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає саме після встановлення факту відмови особи від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Доводи, на які посилається скаржник, зводяться до незгоди з постановленим судовим рішенням, не спростовують висновків суду та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм процесуального права, яке могло призвести до неправильного вирішення питання.

Суддя вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи вимоги ст.ст.279, 280 КУпАП дотримано, докази перевірено на їх допустимість та належність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для її вирішення, судом з наведенням відповідних мотивів встановлено, правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Калинівського районного суду Вінницької області від 24 грудня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 24 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Якименко