Справа № 317/172/21
Провадження № 3/317/137/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Ткаченко М.О., розглянувши матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , інші відомості суду не відомі,

за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

19.01.2021 до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов адміністративний протокол серії ОБ № 209368 від 03.01.2021, відповідно до якого 03.01.2021 о 13:20 на трасі Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя 475 км, ОСОБА_1 керував транспортним засобом МАN, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння рук, розширені зіниці, які не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення, призначений на 20.01.2021 не відбувся в зв`язку із неявкою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та відсутністю доказів про належне повідомлення цієї особи про дату, час та місце розгляду справи.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення, призначений на 12.02.2021 відкладено у зв`язку з клопотанням захисника адвоката Івлєва М.М. для надання можливості ознайомитись з матеріалами справи.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення, призначений на 15.03.2021 відкладено у зв`язку з викликом свідків та витребуванням документів з Управління патрульної поліції.

02.04.2021 через канцелярію суду від захисника ОСОБА_1 адвоката Івлєва М.М. надійшло клопотання про закриття провадження у справі, обґрунтоване тим, що протокол відносно ОСОБА_1 складений з порушенням встановлених вимог, а саме не містить посилання на ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, що роз`яснюються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, не складений у двох примірниках, оскільки ОСОБА_1 виданий чистий екземпляр, з якого не зрозуміла суть та підстави притягнення до адміністративної відповідальності. У фабулі протоколу суть адміністративного правопорушення повністю не розкрита та точно не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відсутні відомості щодо відсторонення водія, який перебуває у стані сп`яніння від керування транспортним засобом. Крім того, свідків не попереджено про кримінальну відповідальність, в поясненнях свідків не вказано час їх отримання, текст пояснень за змістом аналогічний та не відповідає дійсності, не зрозуміло на підставі чого ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. На відеозаписі не зафіксовано чіткої відмови ОСОБА_1 від проходження огляду. В акті огляду на стан сп`яніння поліцейським вказано ознаки

сп`яніння, яких у ОСОБА_1 не було ті їх встановлення не відеозаписі не зафіксовано. Захисник наголошує на тому, що ознаки сп`яніння ОСОБА_1 взагалі не встановлювались, оскільки підставою огляду на стан сп`яніння стало немов би притягнення його до адміністративної відповідальності за аналогічні правопорушення (провадження по справі на теперішній час закрито), що зафіксовано на відеозаписі. Крім того, другий екземпляр акта не був наданий ОСОБА_1 , а направлення на огляд взагалі відсутнє у матеріалах справи та не вручалось ОСОБА_1 .

У судове засідання ОСОБА_1 та його захисник не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

На підставі ст. 268 КУпАП, яка не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з урахуванням необхідності додержання строків, передбачених ст. 38, 277 КУпАП, суд постановив проводити розгляд за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В судове засідання свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення до суду не з`явилися.

З урахуванням необхідності додержання строків розгляду справи, передбачених ст. 38, 277 КУпАП, думки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, на підставі всебічного, повного і об`єктивного аналізу всіх доказів по справі в їх сукупності, у відповідності до ст. 252 КУпАП, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Частиною 1 ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2

ст. 251 КУпАП).

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У судовому засіданні 15.03.2021 захисник ОСОБА_1 адвокат Івлєв М.М. пояснив, що в той же день трохи раніше відносно ОСОБА_1 складався вже протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП і коли його зупинили вдруге, то поліцейські, не роз`яснюючи йому прав, одразу запропонували новий огляд, не встановлюючи ознаки наркотичного сп`яніння та єдиною їх підставою було те, що відносно ОСОБА_1 вже було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан наркотичного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно із п. 2, 5, 6 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858 (далі Інструкція №1452/735), огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Відповідно до п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 (далі - Порядок №1103), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я уповноважена особа Державтоінспекції в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» визначено, що під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Так, з частини відеозапису, здійсненого в період часу з 13:33 до 13:34 вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у присутності двох свідків, однак

чіткої відмови особи на відео не чути.

З наступної частини відеозапису, здійсненого в період часу з 14:04 до 14:04 (37 секунд), що ОСОБА_1 запропоновано надати пояснення, однак вбачається, що особа не розуміє, що відбувається, оскільки деякий час назад його вже було зупинено та складено протокол за відмову від проходження огляду, не відсторонено від керування транспортним засобом та надано тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом.

Отже, з оглянутих відеозаписів, які долучені до матеріалів справи на СД-диску вбачається, що відсутня фіксація періоду часу з 13:34 до 14:04, що складає 30 хвилин, а отже відеозйомка не велась безперервно, встановити, що відбувалося в цей час не є можливим. Крім того, з наданих відеозаписів взагалі неможливо встановити чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом, чи мав він описані ознаки наркотичного сп`яніння, чи роз`яснювались йому його права.

Крім того, з протоколу серії ОБ № 209368 від 03.01.2021 вбачається, що він складений інспектором взводу 2 роти 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенантом поліції Сущевською Наталею Олександрівною, однак надані відеозаписи свідчать про те, що з ОСОБА_1 спілкується поліцейський чоловічої статі, однак документів на підтвердження повноважень працівників поліції до суду не надано.

Відповідно до положень п. 10 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерством внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

В матеріалах справи міститься акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, що не містить дати та часу, а також другий екземпляр акту не заповнений і знаходиться в матеріалах справи, тобто не був вручений особі.

Відповідно до положень п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерством внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Всупереч вказаній нормі, в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, до матеріалів справи долучено пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що датовані 03.01.2021, однак не містять позначки часу. В цих поясненнях, аналогічних за змістом, свідки зазначають, що в їх присутності ОСОБА_1 запропоновано пройти тест на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, на що ОСОБА_1 відмовився. Однак не зазначено який саме тест запропоновано пройти особі.

Таким чином, відсутність відеозапису подій протягом 30 хвилин та відсутність направлення на огляд з метою встановлення наркотичного сп`яніння, пояснення свідків та акт огляду на стан сп`яніння, що не містять дати, не дають можливості встановити дійсну хронологію подій, а також свідчить про упередженість працівників поліції та порушення останніми чітко визначеного законодавцем механізму проведення огляду на стан сп`яніння у ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Однак всупереч вказаній нормі, поліцейським не було відсторонено водія від керування транспортним засобом, хоча, на його думку, особа мала ознаки наркотичного сп`яніння.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно з якими усі сумніви щодо доведеності провини особи тлумачаться на її користь.

В силу п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Зважаючи на характер та суворість адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважає, що провадження відносно ОСОБА_1 у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є кримінальним. Відповідно воно підпадає під визначення «кримінальної процедури» у розумінні ст. 4 Протоколу № 7 вказаної Конвенції.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини в справі «Коробов проти України» від 21 липня 2011 року, заява № 39598/03, п. 65). Приймаючи до уваги дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», заява № 16437/04. Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд вважає, що у справі відсутні належні докази, оцінивши які, можливо було б дійти до безсумнівного висновку стосовно винуватості ОСОБА_1 . Враховуючи, що докази мають бути беззаперечними, належними та допустимими, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться

на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому, на думку суду, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП України, відсутність події і складу адміністративного правопорушення є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення і провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 9, 130, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 287, 289 КУпАП, Конституцією України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя М.О. Ткаченко