Справа № 266/1493/21
Провадження№ 3/266/583/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2021 року м. Маріуполь Суддя Приморського районного суду м. Маріуполя Пантелєєв Дмитро Геннадійович, розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу поліції Маріупольського районного управління поліції ГУ НП в Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за ч.2 ст. 173-2 КУпАП,-
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №645343 від 23.02.2021 року, ОСОБА_1 22.02.2021 року, близько 12 год. 00 хв., за місцем мешкання влаштував сімейну сварку з співмешканкою ОСОБА_2 , вході якої висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого скоїв психологічне насильство у сім`ї.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №613299 від 24.02.2021 року, ОСОБА_1 24.02.2021 року, близько 16 год. 00 хв., відносно якого винесено термінований заборонений припис, знаходився за місцем мешкання жертви насилля ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , чим порушив терміновий заборонений припис.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №645395 від 25.02.2021 року, ОСОБА_1 25.02.2021 року, близько 14 год. 00 хв., відносно якого винесено термінований заборонений припис, знаходився за місцем мешкання жертви насилля ОСОБА_2 , чим не виконав терміновий заборонений припис.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №645399 від 27.02.2021 року, 27.02.2021 року, близько 10 год. 00 хв., ОСОБА_1 відносно якого винесено термінований заборонений припис, знаходився за місцем мешкання постраждалої особи ОСОБА_2 , чим не виконав терміновий заборонений припис.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №645400 від 28.02.2021 року, ОСОБА_1 28.02.2021 року, близько 10 год. 40 хв., відносно якого винесено термінований заборонений припис, був за місцем мешкання постраждалої особи ОСОБА_2 , чим не виконав терміновий заборонений припис.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена ч.2 ст. 173-2 КУпАП.
Постановою судді від 16.03.2021 року об`єднано справи про адміністративне правопорушення №266/1493/21, №266/1495/21, №266/1497/21, №266/1499/21 та №266/1500/21 відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 173-2 КУпАП.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.
Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.
Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.
Отже, обставини неявки у судове засідання ОСОБА_1 якому було відомо про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та направлення складених матеріалів до суду, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення ним своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків.
За зазначених обставин, суд вважає, що ОСОБА_1 був своєчасно та належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим, згідно зі ст.268 КУпАП, справа розглянута на підставі матеріалів, які маються у справі.
Факт вчинення адміністративних правопорушень підтверджується протоколами серії ВАБ №645343 від 23.02.2021 року, ВАБ №613299 від 24.02.2021 року, ВАБ №645395 від 25.02.2021 року, ВАБ №645399 від 27.02.2021 року, ВАБ №645400 від 28.02.2021 року, рапортами працівника поліції, поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , терміновим забороненим приписом стосовно кривдника, постановою про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.173-2 КУпАП.
Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто за умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Частиною 2 статті 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Абзацом 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» визначено, що насильство в сім`ї - будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї по відношенню до іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю. В абзаці 4 вищевказаної статті зазначено, що під психологічним насильством в сім`ї розуміється насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.
Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Обираючи правопорушнику вид стягнення, враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь її вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, представлені докази підтверджують факт вчинення ним адміністративного правопорушення.
Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст. 17 КУпАП України, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не сплили.
Враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, дані про особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, щопом`якшують та обтяжують відповідальність, вважаю за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 40-1, 173-2 ч. 1, 283, 284 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суддя -
П О С Т А Н О В И В:
Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Донецького апеляційного суду через Приморський районний суд міста Маріуполя.

Суддя Д.Г.Пантелєєв