Справа № 341/1770/20
Провадження № 33/4808/150/21
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Мергель М. Р.
Суддя-доповідач Шкрібляк
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Шкрібляк Ю.Д., з участю захисника ОСОБА_1 адвоката - Івасишина В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою (далі АС) захисника Івасишина В.І., на постанову судді Галицького районного суду від 09 лютого 2021 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 громадянин України,

визнаний винуватим за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 420 грн. судового збору.

З постанови судді вбачається, що 09.11.2020 року о 06 годин 25 хвилин по вулиці Львівській у м. Галичі, Івано-ранківської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями порушив вимоги п. 2. 5 Правил Дорожнього Руху України (далі ПДР) , за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У своїй АС захисник Івасишин В.І. покликається на те, що постанова судді щодо його підзахисного є незаконною, необґрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Суддя не дослідив доказів, не надав вірної правової оцінки відповідним обставинам справи.

Просить дослідити докази у справі, витребувати з Галицького районного ВП ГУНП всі відеозаписи фіксування вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушення, викликати в судове засідання свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , постанову судді Галицького районного суду скасувати та закрити провадження у справі.

Під час апеляційного розгляду захисник Івасишин В.І. пояснив, що його підзахисний працює, тому законні інтереси ОСОБА_1 представлятиме він. Про розгляд справи його підзахисний знає, просив розглядати її без його участі.

Вважає постанову незаконною, необгрунтованою, ухваленою поверхнево, без повного, всебічного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи, порушено норми матеріального та процесуального закону .

Крім того додав, свідки, які вказані в протоколі про адмінправопорушення не були присутні під час відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння .

22 березня 2021 року захисник Івасишин В.І. подав клопотання про закриття провадження на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, з підстав передбачених ст.38 цього ж Кодексу.

23 березня 2021 року ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, хоча належним чином був повідомлений про розгляд даної справи, клопотання від нього до суду про відкладення розгляду справи не надходило.

Заслухавши пояснення захисника Івасишина В.І., який просить скасувати постанову, а провадження закрити; перевіривши матеріали справи переглянувши відеозаписи з нагрудних знаків поліцейських, суд вважає, що АС слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

При розгляді даної справи, вказаних вимог закону суддя першої інстанції в повній мірі дотримався.

В своїй АС апелянт посилається на те, що суддя першої інстанції безпідставно розглянув справу без його участі чим порушив його право на захист.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутністю ОСОБА_1 .

Як вбачається з постанови Галицького районного суду від 09 лютого 2021 року «У судове засідання 08.02.2021 року ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Від його захисника Івасишина В. І. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю ознайомитись з матеріалами справи. Цьго ж дня, тобто 08.02.2021 року, захисник Івасишин В. І. ознайомився з матеріалами справи та отримав копію диску, що підтверджується його особистим підписом.

На адресу суду від ОСОБА_1 08.02.2021 року надійшло клопотання про направленя матеріалів справи за підсудністю до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області за місцем його проживання та реєстрації.

08.02.2021 року клопотання захисника Вакуленка В. В. про відкладення розгляду справи задовольнено, захисника Івасишина В. І. під розписку повідомлено про розгляд справи 09.02.2021 року.

09.02.2021 року ОСОБА_1 та його захисник Івасишин В. І. у судове засідання не з`явились. Від захисника Івасишина В. І. надійшло клопотання про відкладення судового засідання, про виклик особи, свідків, витребування та дослідження доказів.

Розглядаючи заявлені клопотання по суті і надаючи їм правову оцінку, суддя у постанові зазначив, що відомості про час розгляду цієї справи оприлюднено на офіційному сайті Галицького районного суду Івано-Франківської області, який є загальнодоступним. При цьому, ОСОБА_1 було достовірно відомо про наявність в суді справи про адміністративне правопорушення щодо нього.

У протоколі про адміністративне правопорушення № 232049 міститься підпис ОСОБА_1 , який свідчить про ознайомлення зі змістом цього документа, де чітко зазначено, що справа буде розглядатися судом у місті Галичі. Водночас, ОСОБА_1 з 09.11.2020 року до моменту отримання повістки про виклик у суд жодних дій, спрямованих на участь у цій справі не вчиняв, поводив себе пасивно, жодних клопотань чи заяв до суду не подавав.

Правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП не входить до переліку справ, передбачених ч. 2 ст. 268 КУпАП, розгляд яких необхідно проводити з обов`язковою присутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому суд, враховуючи неявку ОСОБА_1 без поважної причини у судове засідання, вважає за можливе справу розглядати без його участі.»

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 подавалося клопотання про направлення справи за підсудністю за місцем його проживання.

Відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, а справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130 КУпАП, можуть також розглядатися за місцем проживання порушників. Однак, це є правом суду, а не обов`язком, тобто суд має дискреційні повноваження.

Щодо доводів захисника, що ОСОБА_4 неналежно було повідмлено про розгляд справи на 09 лютого 2021 року, спростовується матеріалами справи.

08 лютого 2021 року захисника Івасишина В. І. під розписку повідомлено про розгляд справи 09.02.2021 року,що свідчить його власноручний підпис на розписці (а.с.27 ).

Вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 намагався затягнути розгляд справи з метою перешкоджання ухваленню несприятливого для себе судового рішення, використовуючи надані процесуальні права, всупереч інтересам забезпечення справедливого та неупередженого правосуддя у розумний строк.

Апеляційний суд бере до увагу те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд визнає, що суддя першої інстанції, враховував вищевказані обставини, прийшов до обґрунтованого висновку про можливість завершення розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності із неявки в судове засідання без поважних причин.

Разом з тим, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя та права на апеляційне оскарження рішення суду, апеляційний суд вважає за необхідне перевірити доводи апеляційної скарги щодо відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог п. 2. 5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Вказані дії тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

При складенні протоколу, водію ОСОБА_1 роз`яснювалися його права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що зафіксовано на бодікамеру працівників поліції.

Оцінюючи доводи, викладені в АС, апеляційний суд бере до уваги обставини справи та наявні докази, із урахуванням їх дослідження, вважає, що твердження ОСОБА_1 про його невинуватість, є неспроможними, позаяк вони не відповідають фактичним обставинам та повністю спростовуються сукупністю доказів, які були досліджені суддею місцевого суду та наведені в судовому рішені.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, доведена дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 09.11.2020 року серії ДПР 18 № 232049;

- актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким особа відмовилась у присутності двох свідків від проходження такого огляду;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які містяться в матеріалах справи, підтверджується, що водієві транспортного засобу марки «Volkswagen LT 35», н.з. НОМЕР_1 , було запропоновано поліцейськими пройти тест на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер 6810», на що водій відмовився. Крім цього, від проходження на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі ОСОБА_1 також відмовився;

- відеозаписом з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, на якому відображено факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Згідно статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Із переглянутого відеозапису, вбачається, що ОСОБА_1 не погодився на проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, який було запропоновано працівниками поліції у присутності свідків (чоловіка та жінки) на місці зупинки транспортного засобу 09.11.2020 року, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Також, з відеозапису чітко видно і чути, що ОСОБА_1 відмовляється від огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі у присутності свідків на місці зупинки транспортного засобу 09.11.2020 року, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, вимоги ч.2 ст.251, ст.ст.256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, поліцейськими дотримано.

Щодо доводів ОСОБА_1 та його захисника про те, що не було двох свідків при відмові від проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці, є недостовірним, та спростовуються матеріалами відеозапису з нагрудної камери працівника поліці.

З якого вбачається, що на 0,37 секунді є свідки-чоловік та жінка, які вказані в протоколі про адмінправопорушення.

Отже, письмові пояснення свідків в апеляційного суду не викликають сумніви в їх достовірності та були підтверджені в апеляційному порядку.

Також твердження захисника, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом 09.11.2020 року, а виконував функції лише експедитора, апеляційний суд вважає такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав визнати обґрунтованими доводи скарги ОСОБА_1 , не погоджується з ними та розцінює їх лише як спосіб захисту

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повністю доведена поза всяким розумним сумнівом.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення. Так, з матеріалів справи вбачається, зокрема із протоколу, правопорушення ОСОБА_1 було вчинено 09 листопада 2020 року, а постанова про притягнення його до адмінвідповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням стягнення, винесена суддею 09 лютого 2021 року. Таким чином, строки передбачені ст.38 цього ж Кодексу спливли 08 лютого 2021 року.

З урахуванням встановленого, постанову судді щодо ОСОБА_1 необхідно скасувати, як незаконну та постановити нову, якою визнати його винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, однак провадження в цій справі слід закрити з підстав, передбачених п.7 ч.1 ст.247 цього Кодексу, тобто у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ч.2 ст.38 названого Кодексу.

За таких обставин, АС ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 09 лютого 2021року року щодо ОСОБА_1 та постановити нову, якою визнати його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

На підставі ст.38 КУпАП справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, відповідно до положень п.7 ч.1 ст.247 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду Ю.Д. Шкрібляк