Справа №766/3285/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2021 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Валігурська Л.В.

за участю секретаря: Шевченко О.В.

розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу поліції №2 Херсонського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно: ОСОБА_1 , уродженки м. Гола Пристань, Херсонської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в:

02.03.2021 до суду після доопрацювання надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №583232 від 18.01.2021 ОСОБА_1 09.01.2021 близько 14:00 години за адресою проживання, а саме: АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння вчинила домашнє насильство економічного характеру, а саме: вчинила сварку, в ході якої виганяла з будинку батька ОСОБА_2 та мати ОСОБА_3 , поводила себе агресивно.

Дії ОСОБА_1 згідно протоколу про адміністративне правопорушення кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме: вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнала, заперечувала проти обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. Дала показання про те, що дійсно між нею та батьком ОСОБА_4 09.01.2021 виник конфлікт, проте саме останній був його ініціатором і саме він виганяв її з будинку. Зазначила, що систематичних конфліктів у неї з батьками немає, останні якщо і виникають, то лише з приводу права власності на домоволодіння, де вони живуть. Просила врахувати, що вона з чоловіком хоча і проживає в одному дворі з батьками, проте спільне господарство не ведуть і живуть в різних будинках.

Потерпіла ОСОБА_3 під час судового розгляду зазначила, що донька ОСОБА_1 періодично свариться з ними, проте це зумовлено тим, що вона зловживає спиртним, а тому періодично намагається вигнати їх з будинку, який по документах дійсно належить ОСОБА_1 . Вони разом проживають

Так вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення особою уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення обґрунтована наступними дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №583232 від 18.01.2021, в якому викладено обставини вчиненого адміністративного правопорушення;

-протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 09.01.2021 р., відповідно до якого ОСОБА_3 просить поліцію прийняти міри відносно її доньки ОСОБА_1 , яка 09.01.2021 близько 14:00 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння влаштувала сварку на побутовому ґрунті, в ході якої виганяла з дому, поводила себе агресивно, про що також зазначено в її письмових поясненнях.

Інших доказів матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Дослідивши наведені вище докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішенні її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, за диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

У свою чергу спеціальним Законом, який визначає відповідні поняття, що застосовано у вищевикладеній нормі, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 № 2229-VIII (далі Закон), відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, які мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Отже, однією із передумов можливості застосування до відносин між батьками та дітьми, які відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону підпадають під дію законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, все ж таки є наявність спільного побуту, наявність взаємних прав та обов`язків.

Оцінюючи ж показання як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що протягом тривалого часу між останніми існують конфліктні відносини. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не є членами однієї сім`ї, оскільки спільно не проживають, не пов`язані спільним побутом та не мають взаємних прав та обов`язків, а тому передчасним є твердження, що правовідносини між ними підпадають під дію Закону.

Крім того, виходячи із диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення є настання певних наслідків від вчинення винною особою дій фізичного, психологічного чи економічного характеру по відношенню до потерпілого, а саме завдання чи ймовірна можливість завдання шкоди фізичному чи психологічному здоров`ю особи, відносно якої вчинені такі дії.

Таким чином, законодавцем встановлено, що відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП наступає за психологічне насильство, яке могло завдати або завдало шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

При цьому, зі змісту диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вбачається, що не кожне психологічне насильство може завдати або завдає шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Обов`язок довести, що вчинене психологічне насильство могло завдати або завдало шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого покладається на посадову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення. Разом з тим протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали не свідчать про те, що ОСОБА_1 застосував психологічне насильство, яке могло завдати чи завдало шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілої. Досліджені судом докази свідчать про те, що конфлікт, який мав місце 09.01.2021 був обумовлений взаємними претензіями щодо права власності на житло.

У свою чергу Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява №36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що жодних належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення протиправних дій суду надано не було.

За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст. 62 Конституції України), суд приходить до висновку, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Отже, в діях останньої відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України має своїм наслідком закриття провадження, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 23, 33, ч. 1 ст. 173-2, 247, 250-252, 280, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя: Л.В. Валігурська