ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/447/21 Справа № 212/289/21 Суддя у 1-й інстанції - Власенко М. Д. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 лютого 2021 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого ТОВ «САН-ПРО», головним енергетиком, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 10 200 грн. 00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 02.01.2021 року о 20-12 годині в м. Кривий Ріг на мкрн. 5-й Зарічний, біля будинку № 32 Покровського району, Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння обличчя, порушення мови, координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного огляду на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі КП «КБЛНПД» «ДОР» відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 130 ч.1 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в матеріалах справи відсутні кваліфікуючі ознаки даного правопорушення в його діях і відповідно доведеність вини.

Вказує, що на одному з відеозаписів видно, що автомобіль патрульної поліції слідує за транспортним засобом, однак встановити, що це за автомобіль неможливо. На інших відеозаписах зафіксовано ОСОБА_1 , який знаходиться біля автомобіля, дає пояснення та дійсно відмовляється від проходження огляду. Факт знаходження відповідної особи за кермом не встановлено. На долучених до матеріалах справи відеозаписах не зафіксовано, де, коли, ким складались і підписувались пояснення свідків.

Також зазначає, що із пояснення свідків не вбачається, що вони були свідками саме керування ним транспортним засобом; всі пояснення виконані заздалегідь підготовлених машинописних текстах; в усії чотирьох поясненнях свідки поставили свої підписи не тільки в кінці пояснення, а й поряд з зазначеним прізвищем ОСОБА_1 .

Також вказує, що ні свідки ні працівники поліції в судовому засіданні допитані не були.

В судовому засіданні захисник Залюбовський В.В. та особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

ОСОБА_1 не заперечував того факту, що він відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, яким місцевим судом була надана належна оцінка.

Сукупність вищевказаних доказів та пояснення свідків, засвідчують відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП.

Покази свідків та працівників патрульної поліції повністю узгоджуються між собою, підтверджуються наявним в матеріалах справи відеозаписом місця події та сумнівів в апеляційному суді не викликають, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.

Крім того, ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду підтвердив, що відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Відповідно до абз. 2 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті від 23 грудня 2005 року №14, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не приймаються до уваги, оскільки наявними в матеріалах провадження доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Що стосується кваліфікуючих ознак даного кримінального правопорушення, то, на думку апеляційного суду, вони не є підставою для скасування даної постанови суду.

Не кожен дефект певного адміністративного акта, яким є й протокол про адміністративне правопорушення, робить його неправомірним. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Такий вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, ЄСПЛ у своїх рішеннях акцентує увагу на необхідності з`ясувати, «чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляд у цілому на несправедливий».

При цьому, як свідчить практика ЄСПЛ, навіть виявлення судом серйозних (чи вагомих), на його думку, порушень права на справедливий судовий розгляд, допущених національними судами, не завжди тягне загальну оцінку проведеного судового розгляду та ухваленого підсумкового рішення як несправедливого.

Інакше кажучи, за принципами, що сповідує ЄСПЛ, скасування певного акта з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Щодо доводів апелянта про те, що з відеозапису неможливо встановити який автомобіль було зупинено та факт знаходження ОСОБА_1 за кермом, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, згідно наявного в матеріалах провадження відеозапису, (відеофайл герасименко) патрульна поліція зупиняє транспортний засіб та на 13 секунді відеозапису вбачається його номерний знак НОМЕР_1 (подія відбувається о 20.12 годин 02 січня 2021 року). Згідно відеофайлу о 20.12 годин 02 січня 2021 року з даного автомобіля виходить водій ОСОБА_1 .

Таким чином, факт зупинки та знаходження за кермом ОСОБА_1 є доведеним.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, оцінивши зібрані у справі докази та давши їм належну оцінку, суд першої інстанції, на думку апеляційного суду, обґрунтовано прийшов до висновку, що ОСОБА_1 дійсно порушив п. 2.5 ПДР України та його дії містять склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 заалишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун