КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
№33/824/5113/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2021 року суддя Київського апеляційного суду Рейнарт І.М., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду міста Києва від 7 травня 2021 року та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 7 травня 2021 року стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого директором ПІІ «Автоінвестстрой-Брок», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 7 травня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454грн.

Постановою судді визнано доведеним, що директором ПІІ «Автоінвестстрой-Брок» ОСОБА_1 ведення податкового обліку здійснювалося з порушенням податкового законодавства, а саме: п.192.1 ст.192, п.201.16, ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду, на загальну суму 481 006 гривень, в тому числі за грудень 2020 року в сумі 481 006 гривень, що відображено в акті про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Автоінвестстрой-Брок» від 16 березня 2021 року №21065/26-15-07-02-02-17/31031552, чим ОСОБА_1 вчинив правопорушення, за яке передбачена відповідальність ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_1 28 жовтня 2021 року надіслав до Шевченківського районного суду міста Києва апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, посилаючись на те, що йому не було направлено копію протоколу про адміністративне правопорушення, також його не було повідомлено про судовий розгляд протоколу та не було направлено постанову суду, про яку він дізнався лише ознайомившись 7 жовтня 2021 року з матеріалами виконавчого провадження, відкритого на підставі оскаржуваної постанови судді.

Суд, вивчивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, вислухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Заброди М.Л., який підтримав клопотання, вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду міста Києва від 7 травня 2021 року підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

У відповідності зі ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення № 3995 від 16 березня 2021 року вбачається, що його копія була вручена ОСОБА_1 , що підтверджується його підписом у протоколі. У протоколі зазначено, що він буде розглядатися Шевченківським районним судом міста Києва та вказана адреса суду. Однак, дата та час розгляду протоколу у ньому не зазначені.

Матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 , не містять будь-яких документів, які б підтверджували виклик ОСОБА_1 до суду, розгляд справи 7 травня 2021 року відбувся у його відсутність, а копія постанови не направлялася на адресу ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження постанови судді Шевченківського районного суду міста Києва від 7 травня 2021 року підлягає задоволенню.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 7 травня 2021 року скасувати та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позиція податкового органу щодо зазначених в акті перевірки порушень податкового законодавства ґрунтується виключно на факті не реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №12 від 16 листопада 2020 року до податкової накладної №7 від 2 листопада 2020 року і зменшенні таким чином податкових зобов`язань з ПДВ на суму 481 006грн за листопад 2020 року. Як слідує з акту перевірки, таке зменшення відбулось у зв`язку з не відображенням таких податкових зобов`язань на зазначену суму в декларації з ПДВ за листопад 2020 року (декларація № від 18 грудня 2020 року).

ОСОБА_1 зазначає, що «порушення» податкового законодавства було вчинено в момент декларування ПІІ «Автоінвестстрой-Брок» показників податкових зобов`язань та податкового кредиту і фінансового результату за листопад 2020 року і подачі такої декларації до податкового органу. Оскільки декларація з ПДВ за листопад 2020 року була подана 18 грудня 2020 року, то датою вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, було саме 18 грудня 2020 року.

Оскільки з моменту подання податкової декларації таке адміністративне правопорушення вважається закінченим і не являється триваючим, то накладення адміністративного стягнення за його вчинення можливо лише протягом трьох місяців з дня вчинення, тобто до 18 березня 2021 року включно.

Таким чином, на момент прийняття оскаржуваної постанови суду минули строки притягнення до адміністративної відповідальності, а відтак згідно ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягало закриттю.

Також ОСОБА_1 посилається на те, що в оскаржуваній постанові про притягнення до адміністративної відповідальності не зазначено, який саме встановлений

законом порядок ведення податкового обліку було порушено керівником підприємства, а відтак судом не зазначено обставин, що складають об`єктивну частину адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 вважає, що не зважаючи на посилання в акті перевірки податкового органу на порушення ним податкового законодавства, дій, які б складали об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, не вчинялось.

Вивчивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Заброди М.Л., який підтримав апеляційну скаргу, пояснення головного державного ревізора-інспектора відділу перевірок у сфері послуг управління податкового аудиту у сфері торгівлі та послуг Головного управління ДПС у м. Києві Іващенко Н.П., яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, підтримала обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та акті документальної позапланової перевірки ПІІ «Автоінвестстрой-Брок», та просила залишити постанову судді без змін, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та визнані доведеними судом першої інстанції, за доводами, зазначеними в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Частина 1 статті 163-1 КУпАП передбачає відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Об`єктивною стороною ст. 163-1 КУпАП є відсутність податкового обліку; порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Диспозиція цієї статті є бланкетною і лише описує безпосередньо саме правопорушення, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилає до інших галузей права, тобто до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які визначають правові та організаційні засади функціонування системи оподаткування в Україні, зміст та порядок застосування функціональних механізмів.

Такі норми мають загальний і конкретизований зміст. Загальний зміст бланкетної диспозиції передається словесно-документною формою відповідної статті КУпАП і в обов`язковому порядку включає положення інших нормативно-правових актів. Із загальним змістом бланкетної диспозиції пов`язане визначення діяння як правопорушення певного виду та встановлення за нього відповідальності, а конкретизований зміст цієї диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює адміністративно-правову норму більш конкретним змістом.

Такий механізм застосування бланкетної норми є визначальним при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а тому є правильним посилання у протоколі №3995 від 16 березня 2021 року на акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПІІ «Автоінвестстрой-Брок» від 16 березня 2021 року №21065/26-15-07-02-02-17/31031552, відповідно до якого директором ПІІ «Автоінвестстрой-Брок» ОСОБА_1 було допущено порушення ведення податкового обліку щодо дотримання податкового законодавства, а саме: п.192.1 ст.192, п.201.16, ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду, на загальну суму 481 006 гривень, в тому числі за грудень 2020 року в сумі 481 006 гривень.

З приєднаного про протоколу про адміністративне правопорушення акту про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПІІ «Автоінвестстрой-Брок» від 16 березня 2021 року №21065/26-15-07-02-02-17/31031552 вбачається, що директор ПІІ «Автоінвестстрой-Брок» ОСОБА_1 отримав примірник акту та був ознайомлений з порядком надання заперечень (зауважень) та оскарження рішень і дій посадових осіб контролюючих органів.

Разом з цим, апеляційному суду не надано доказів подання заперечень або зауважень на даний акт.

Також на час розгляду справи судом першої інстанції ПІІ «Автоінвестстрой-Брок» не оскаржило податкове повідомлення-рішення, яке прийнято на підставі зазначеного акту.

На час розгляду справи апеляційним судом позовна заява ПІІ «Автоінвестстрой-Брок» не розглянута і відсутнє судове рішення про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення від 2 квітня 2021 року, яке прийнято на підставі зазначеного вище акту.

Не надано ОСОБА_1 апеляційному суду і будь-яких доказів, які б спростовували обставини, зазначені у акті.

Отже, підстав вважати акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПІІ «Автоінвестстрой-Брок» від 16 березня 2021 року №21065/26-15-07-02-02-17/31031552 не належним доказом, апеляційний суд не має.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що директором ПІІ «Автоінвестстрой-Брок» - ОСОБА_1 було допущено порушення ведення податкового обліку щодо дотримання податкового законодавства, а саме: п.192.1 ст.192, п.201.16, ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду, на загальну суму 481 006 гривень, в тому числі за грудень 2020 року в сумі 481 006 гривень, а відтак у його діях містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного

правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Разом з цим, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про не дотримання судом першої інстанції положень ст. 38 КУпАП.

Частиною 2 статті 38 КУпАП передбачено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Згідно з п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Зі змісту ст.38 КУпАП вбачається, що початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день вчинення адміністративного правопорушення. Вказана стаття не передбачає інших умов відліку цього строку, крім як для триваючих правопорушень.

Норми КУпАП не містять визначення поняття «триваюче правопорушення». Проте, як зазначено у постанові Верховного Суду від 11 травня 2018 року, справа № 804/401/17, триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Аналогічні висновки наведені у постановах Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі №158/286/17 та від 19 травня 2020 року у справі №404/1794/16.

Згідно пункту 192.1 статті 192 Податкового Кодексу України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно акту про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПІІ «Автоінвестстрой-Брок» від 16 березня 2021 року №21065/26-15-07-02-02-17/31031552, перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах, встановлено порушення платником податків пункту 192.1 статті 192, пункту 201.16 статті 201 Податкового Кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу наступного звітного періоду на суму 481 006грн, у тому числі за грудень 2020 на суму 481 006грн.

Проступок з формальним складом за ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення є закінченим у момент вчинення (не вчинення)

конкретної дії, внаслідок чого порушено порядок ведення податкового обліку, а тому дії, що ставляться у вину ОСОБА_1 , не можуть визначати проступок триваючим.

Отже, адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинено у день подання декларації за листопад 2020 року - 18 грудня 2020 року, що і є датою вчинення адміністративного правопорушення.

Тому, з урахуванням положень ч. 2 ст. 38 КУпАП, строк притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , як директора ПІІ «Автоінвестстрой-Брок», за порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку (ч.1 ст.163-1 КУпАП) сплив через три місця після подачі декларації з ПДВ за листопад 2020 року (18 грудня 2020 року), тобто, 18 березня 2021 року.

Таким чином, з дня вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, на момент розгляду справи судом першої інстанції минуло більше трьох місяців, а відтак строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч.2 ст.38 КУпАП, сплив.

Отже, враховуючи, що адміністративне стягнення на ОСОБА_1 було накладено після спливу тримісячного строку, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП, то оскаржувана постанова судді Шевченківського районного суду міста Києва від 7 травня 2021 року підлягає скасуванню, а провадження у адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-1 КУпАП - закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Керуючись п.7 ч.1 ст.247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду міста Києва від 7 травня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 7 травня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85грн, а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454грн, скасувати.

Прийняти нову постанову, якою закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на підставі п. 7 ч. 1ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Рейнарт