Справа № 339/31/21 307
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2021 року м. Болехів
Болехівський міський суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого судді Головенко О. С.
з участю секретаря Ганчар Т.І.
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1
захисника Мазура В.В.
розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №1(м.Долина) Калуського районного ВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого,
за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
якому роз`яснено зміст ст.63 Конституції України та права, передбачені ст.268 КУпАП ,-
В С Т А Н О В И В :
З протоколу про адміністративне правопорушеннявід 31 грудня 2020 року ВАБ № 262864 вбачається, що ОСОБА_1 31 грудня 2020 року о 19:21год. за місцем свого проживання в буд. АДРЕСА_1 вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю гр. ОСОБА_2 .
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що 31 грудня 2020 року він повернувся додому з м. Праги та близько 19:00 год. став з"ясовувати у дочки ОСОБА_3 з приводу появи нової речі у кімнаті - дивану. Не отримавши від неї відповідді, він пішов на кухню спитатися дружини, яка теж нічого йому не пояснила. Тоді він пішов до кімнати, для того, щоб винести диван в коридор, зупинився, щоб підняти його, але в цей час прийшла дружина і стала чіпати його за руки та своїми руками лізти до його обличчя, а він, захищаючись, її відштовхнув від себе. Прибігла дочка ОСОБА_4 , яка намагалася своїми руками хапати його за обличчя, він теж її відштовхнув. Тоді прийшов дочки чоловік ОСОБА_5 і його брат ОСОБА_6 і, витягнувши його в коридор, стали наносити йому удари по лиці, грудях, викрутивши ліву руку, взяли його речі та викинули на двір і сказали, що він тут ніхто і тут не проживає. Після того він викликав працівників поліції і повідомив обставини події.
Захисник Мазур В.В. просив справу стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що 31 грудня 2020 року о 19:00год. вона знаходилася в будинку по місцю свого проживання АДРЕСА_1 спільно з дочкою ОСОБА_7 та чоловіком ОСОБА_1 . Коли вона перебувала на кухні, а чоловік з дочкою у залі, тоді між ними почався конфлікт за диван, оскільки чоловік намагався винести диван, через те, що дочка не погодила з ним питання щодо його розміщення. Почувши даний спір між ними, вона попросила чоловіка, щоб залишив диван на своєму місці. Але він агресивно відповів, що він господар будинку, і вона йому відповіла, що також має право на будинок як і він. Після чого він вдарив її по обличчю і намагався коліном вдарити у груди, але дочка стала на її захист і його дії були припинені. Інших насильницьких дій щодо неї ОСОБА_1 не вчиняв.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Мазура В.В., потерпіу ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, іншими доказами.
Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та степені підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.
Так, відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП,особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», передбачає, що психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
В силу ст. 1 ЗУ «Про попередження насильства в сім`ї», насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.
Згідно ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Під психологічним насильством в сім`ї слід розуміти насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе, що завдає шкоду психічному здоров`ю.
Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.
В той час, як під конфліктом необхідно розуміти таких стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.
Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.
Зі змісту матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення було складено на підставі заяви ОСОБА_2 до начальника Долинського ВП, в якій зазначалось про наявність ознак адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
Так, відповідно до вищевказаної заяви ОСОБА_2 , встановлено, що 31 грудня 2020 року її чоловік ОСОБА_1 проявив агресію та наніс її удар рукою в груди, зловив за шию, тобто вчинив психологічний тиск щодо неї і її дочки. Від судово-медичної експертизи вона відмовилась (а.с.4).
Того ж дня, на підставі вищевказаної заяви складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 262864 за ч.1 ст.173-2 КУпАП за обвинуваченням ОСОБА_1 у застосуванні психологічного насильства стосовно своєї дружини ОСОБА_2 , що не завдало фізичного болю та не спричинило тілесних ушкоджень, яке полягало в тому, що він ображав потерпілу нецензурними словами та погрожував фізичною розправою, чим вчинив домашнє насильство.
Зі змісту вказаного протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що правопорушення було вчинено 31 грудня 2020 року.
Як встановив суд, хоч ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є подружжям, однак впродовж двох років між ними існують неприязні відносини.
Зокрема, 31.12.2020року між ними та їх дочкою ОСОБА_7 , її чоловіком ОСОБА_5 виник конфлікт щодо розміщення дивану в житловій кімнаті без згоди ОСОБА_1 , як власника будинку.
Так, в матеріалах справи міститься рапорт старшого інспектора Долинського ВП Дранчук В.Д., яким підтверджено, що саме ОСОБА_1 31 грудня 2020 року о 19:20 год. зателефонував на 102, з приводу того, що його побив зять разом з братом, вказав, що швидка медична допомога не потрібна (а.с.3).
Згідно письмого пояснення ОСОБА_1 , яке надано одразу після вказаних подій встановлено, що 31 грудня 2020 року близько 19:00год. він знаходився по місцю свого проживання по АДРЕСА_1 із дружиною ОСОБА_2 та дочкою ОСОБА_8 , у якої став з"ясовувати з приводу появи дивану. Не отримавши відповіді, він пішов до кімнати, для того, щоб винести диван в коридор. Він зупинився, щоб при підняти його, але з лівої сторони дружина почала чіпати його за руки і руками лізти до обличчя, він її відштовхнув, можливо і зачепив по щоці. Також дочка почала руками хапати його за обличчя, він її відштовхнув. Згодом прийшов дочки чоловік і його брат та витягнули його в коридор і почали його бити по лиці, грудях, викрутивши ліву руку, взяли його речі на двір і сказали, що він тут ніхто і тут не проживає. Після того він викликав працівників поліції і повідомив обставини події.
У вказаному поясненні він вказав, що перебуває в стані ефекту і має намір взяти собі адвоката, щоб захистив його права, а також вказав, що не буде самостійно звертатися для проведення судово-медичної експертизи (а.с.7).
Суд звертає увагу на те, що саме ОСОБА_1 викликав працівників поліції, з приводу того, що зять і його брат нанесли за місцем його проживання 31 грудня 2020 року тілесні ушкодження.
В судовому засіданні потерпіла пояснювала про те, що психологічне насильство їй спричинено діями чоловіка, які виражені в нанесенні тілесних ушкоджень і на запитання захисника ствердила про те, що інших насильницьких дій ОСОБА_1 що до неї не вчиняв.
Матеріали, які долучені до протоколу працівником поліції також не вказують про те, що ОСОБА_1 вчинив відносно дружини насильство в сім`ї, а саме у виді образ потерпілої нецензурними словами та погрозами фізичною розправою, як про це зазначено в протоколі.
Зокрема, з письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 вбачається, що 31 грудня 2020 року о 19:00год. вона знаходилася в будинку по місцю свого проживання АДРЕСА_1 спільно з дочкою ОСОБА_7 та чоловіком ОСОБА_1 . Вона знаходилась на кухні, а чоловік з дочкою у залі, тоді між ними почався конфлікт за диван, чоловік намагався винести його, оскільки дочка не погодила з ним рішення щодо розміщення дивана. Почувши даний спір між ними, вона попросила чоловіка, щоб залишив диван на своєму місці. Однак він агресивно відповів, що він господар будинку, і як він скаже так і буде. Натомість вона йому відповіла, що вона також має право на будинок, так як і він. Після чого він схопив її за шию і почав агресивно поводитися до дочки, якій наніс удар в обличчя, а саме в ніс. Вона захистилася за дочку, і внаслідок чого він вдарив її рукою в область грудей.
Таким чином, письмові пояснення, надані працівникам поліції потерпілою ОСОБА_9 свідчать про те, що ОСОБА_1 застосував до неї насильство, нанісши їй удари (а.с.5).
Крім того, в заяві потерпіла ОСОБА_2 відмовилася від проведення судово -медичної експертизи, тільки просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності (а.с.4).
Також суд звертає увагу на те, що ці доводи потерпілої ОСОБА_2 перевірялися працівниками поліції.
Внаслідок чого була надана ОСОБА_2 відповідь начальника Долинського ВП стосовно події, яка мале місце 31 грудня 2020 року та повідомлено, що було складено протокол про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП та винесено йому тимчасовий заборонений припис заборони контактувати з нею, в будь який спосіб на 3 доби.
А з копії до госпітального клінічного протоколу від 01 січня 2021 року підтверджено, що ОСОБА_2 зверталася до лікарні з приводу головного болю, загальної слабкості, біль в шиї та грудної клітки. При обстеженні лікарем приймального відділення встановлено діагноз: забій шиї, грудної клітки, голови (а.с.33-34).
Слід звернути увагу, що і надаючи пояснення в суді, як потерпіла ОСОБА_2 , так і ОСОБА_1 надавали такі ж пояснення, як працівникам поліції і жоден із них не містять дані про образу потерпілої нецензурними словами та вчинення погроз фізичною розправою, як про про ставиться у вину ОСОБА_1 та зазначено в протоколі.
Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 було складено всупереч матеріалам справи, які не містили даних про те, що він застосував психологічне насильство у виді образ нецензурними словами та погрозою фізичною розправою.
Між тим, розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи, суд не має права у будь-який спосіб конкретизувати пред`явлене посадовою особою адміністративне обвинувачення та його змінювати, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені ст. 129 Конституції України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, провадження у справах про адміністративне правопорушення, вважається кримінальним у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини від 30.10.2014 року у справі «Швидка проти України»).
Згідно приписів ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення від 31 грудня 2020 року (образа нецензурними словами та погрози фізичною розправою), суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Тому немає необхідності у задоволенні клопотання захисника Мазура В.В. про виклик свідків, оскільки в матеріалах справи є достатньо даних для з"ясування всіх обставин та прийняття рішення.
Оскільки адміністративне стягнення на ОСОБА_1 не накладається, то судовий збір по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до приписів ст. 40-1 КУпАП, не сплачується.
На підставі викладеного, ч.1 ст.173-2 КУпАП, керуючись ст.283, 284 КУпАП,-
П О С Т А Н О В И В :
Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя О.С. Головенко