Справа № 199/1371/21
ПОСТАНОВА

іменем України

31березня 2021 року місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Щербина-Почтовик І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого, проживаючого у квартирі АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

-за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 105520 від 14.02.2021 року, того ж самого дня, близько 15.54 години в м. Дніпрі, по вулиці М. Малиновського, 6 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «KIA SPORTAGE» державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу «ДРАГЕР» в присутності двох свідків. Результат огляду 2.56%.

Своїми діями, на думку працівника уповноваженого на складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні, ОСОБА_1 виразив незгоду з фактами викладеними у протоколі, при цьому пояснив, що дійсно 14.02.2021 року близько 15.30 був зупинений працівниками поліції за нібито порушені ним правила дорожнього руху. Відразу останні почали його звинувачувати у керуванні автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, та одночасно провокувати на відмову від такої процедури. Під час самої процедури проходження огляду за допомогою приладу «ДРАЕГЕР», який був пошкоджений, так як після чотирьох спроб проходження такої процедури усі значення були різними, на що він дуже обурився, так як алкогольних напоїв взагалі не вживав.

За клопотанням ОСОБА_1 , у судовому засіданні під присягою, були допитані як свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 які кожен окремо, вказали, що дійсно14.02.2021 близько 15.00-16.00 години перебували у місті Дніпрі по вулиці М. Малиновського, 6 та були бачили, як ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «ДРАГЕР», але під час самої процедури вони бачили, що вказаний прилад показував різні результати огляду, окрім того після четвертої спроби пройти такий огляд, у трубку почав дихати сам поліцейський для перевірки приладу на справність, на що вони дуже здивувалися. При цьому свідки зазначили, що вони у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння не бачили.

Допитана, також за клопотанням ОСОБА_1 , у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 суду показала, що була пасажиркою транспортного засобу «KIA SPORTAGE» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , якого з невідомих підстав зупинили та відразу почали звинувачувати у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Пройти тест на місці він не відмовлявся так як був повністю тверезим, однак під час огляду прилад «ДРАГЕР» був несправний, на що інші свідки події теж звернули свою увагу. Однак працівники поліції на їх вимоги надати інший прилад відмовили та склали протокол за вигаданими показниками.

Дослідивши письмові матеріали справи, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

У зв`язку з цим слід зазначити, що згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Незважаючи на вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП та вказане рішення ЄСПЛ, яке згідно ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» обов`язкове і для працівників Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення, який визначає межі судового розгляду і є доказом у справі, суперечить іншим матеріалам справи про адміністративне правопорушення, оскільки відомості зазначені у ньому належним чином не узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Так, за змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 105520 від 14.02.2021 року, того ж самого дня, близько 15.54 години в м. Дніпрі, по вулиці М. Малиновського, 6 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «KIA SPORTAGE» державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу «ДРАГЕР» в присутності двох свідків. Результат огляду 2.56%.

Своїми діями, на думку працівника уповноваженого на складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У той же час судом викликалися свідки вказані у протоколі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які до суду не з`явилися, у той же час згідно письмових пояснень останнього міститься його підпис та зовсім інше прізвище ОСОБА_7 .

На виклик до суду свідок ОСОБА_7 чи то ОСОБА_6 , для усунення розбіжностей не з`явився, як і не з`явився свідок ОСОБА_5 , аби чи то підтвердити чи то спростувати факти вказані самим ОСОБА_1 та свідками ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

При цьому під час перегляду долученого до протоколу про адміністративне правопорушення диску з відеозаписом взагалі не можливо встановити прізвища свідків, як і не можливо впевнитися у відсутності порушення прав самого ОСОБА_1 .

Правилами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Таким чином, аналізуючи вищенаведене, матеріалами провадження не встановлено остаточної відповідності та дійсності зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення фактичних обставин події, та відомостей. Зокрема і виявлені в процесі розгляду провадження розбіжності, не узгоджуються матеріалами справи, що позбавляє суд упевнитися в дійсності відображених даних.

З урахуванням положень ч.1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії, рішення від 30 травня 2013, заява №36673/04) та «Капелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) у випадку, коли викладена у протокол фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має право самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, сокільки це становити порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Оскільки згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, то усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності поза розумним сумнівом. Отже, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку про відсутність поставленого у вину працівником патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1) ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: І.В. Щербина-Почтовик

31.03.2021