Справа № 141/147/21
Провадження №3/141/99/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2021 року смт. Оратів Суддя Оратівського районного суду Вінницької області Климчук Сергій Васильович, розглянувши матеріали, які надійшли від СПД № 1 відділу поліції № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, адміністративної відповідальності притягувався за ч.2 ст. 126 КУпАП, ч.1 ст. 130 КУпАП, ч.1 ст. 178 КУпАП, -

за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 727193, 26.02.2021 року об 12 год. 30 хв. в смт. Оратів по вул. Паркова гр. ОСОБА_1 , під час дії карантину, не мав при собі документів, що посвідчують особу.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.3.2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 року та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП - порушення правил щодо карантину людей.

В судове засідання, призначене на 07.04.2021 року, ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, з якого вбачається, що документ в електронному вигляді «Судова повістка про виклик до суду в справі цивільній, адміністративній, про адміністративне правопорушення, іншій» по справі № 141/147/21, який було надіслано 23.03.2021 року на номер 51, доставлено 23.03.2021 року о 10:30 год.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, була обізнана про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, не вживала заходів для явки до суду, її поведінка свідчить про свідоме затягування розгляду справи з метою закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 від 17.10.2014 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» звернуто увагу на те, що статтею 277 КУпАП встановлено строки розгляду справи про адміністративні правопорушення і справа має бути розглянута навіть у разі порушення такого строку, а строки накладення адміністративного стягнення, передбачені статтею 38 КУпАП, не можуть бути продовжені.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Таким чином, судом було вжито усіх заходів для належного повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про день, час та місце розгляду справи.

Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність належним чином повідомленого ОСОБА_1 на підставі наявних у справі матеріалів.

Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов слідуючого висновку.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 8 Конституції України Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.

В той же час, статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, доводиться доказами, що містяться в матеріалах справи зокрема:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 727193 від 26.02.2021 року, з якого вбачається, що 26.02.2021 року об 12 год. 30 хв. в смт. Оратів по вул. Паркова гр. ОСОБА_1 , під час дії карантину, не мав при собі документів, що посвідчують особу;

-електронним рапортом ЄО № 1138 від 26.01.2021 року;

-рапортом ст. інспектора-чергового ЧЧ СМ ВП № 4 Вінницького РУП ГКНП у Вінницькій області Гедз В. від 26.06.2021 року, зареєстрованого 26.02.2021 року за № 1138, з якого вбачається, що 26.02.2021 року в смт. Оратів підозріла особа представилась представником електричних мереж та здійснювала фотофіксацію;

-заявою ОСОБА_2 ;

-поясненням ОСОБА_2 , відібраним 26.02.2021 року, згідно якого 26.02.2021 року він, перебуваючи на власному подвір`ї, помітив невідомого чоловіка, який стояв на вулиці навпроти його житлового будинку та здійснював фотофіксацію його домоволодіння, та, побачивши, що його помітили, почав втікати. В подальшому, коли ОСОБА_2 на власному автомобілі наздогнав невідомого чоловіка, він представився працівником електричних мереж, однак, коли ОСОБА_2 підвіз його до Оратівських ЕМ ПАТ «Вінницяобленерго», невідомий чоловік почав втікати в парк, та він викликав працівників поліції;

-поясненням ОСОБА_1 відібраним 26.02.2021 року, з якого вбачається, що його попросив його знайомий ОСОБА_3 , житель м.Вінниця, щоб він поїхав в АДРЕСА_3 та знайшов дівчину ОСОБА_4 , для того, щоб їх помирити. Коли він знайшов вищевказане домоволодіння, його друг попросив його, щоб він зробив фото домогосподарства. Під час того, як фотографував домоволодіння, вийшов власник будинку ОСОБА_2 , від якого він почав втікати, та який викликав працівників поліції. Під час спілкування, працівники поліції попросили пред`явити документ, який посвідчує особу, однак у нього на той момент документів не було, так як він забув їх в м. Вінниця.

Вказані докази суддею приймаються до уваги, оскільки вони не викликають сумнівів чи протиріч, підтверджують обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи.

В статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року визначено, що карантин - це адміністративні та медико -санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 3.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 24 лютого 2021 р. на території України встановлюється "жовтий" рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні;

Таким чином, згідно вказаної норми, відповідальність за порушення вказаного пункту несуть особи, які перебувають на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус.

Згідно ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Частиною 1 статті 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

З огляду на вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 порушено вимоги п.3.2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а тому у його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, враховуючи характер вчиненого правопорушення, обставини його вчинення, дані про особу, який, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 727193, до адміністративної відповідальності притягувався неодноразово: за ч.2 ст. 126 КУпАП, ч.1 ст. 130 КУпАП, ч.1 ст. 178 КУпАП, однак вперше притягується до адміністративної відповідальності за даною статтею, з метою виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненням як ним так і іншими особами нових правопорушень, суд дійшов до висновку про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП та про необхідність застосування до правопорушника адміністративного стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Пунктом 5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454,00 грн., які слід стягнути з ОСОБА_1 на користь держави.

Керуючись статями 25, 27, 40-1, 44-3 ч. 1, 245, 251, 252, 256, 283, 284, 287 КУпАП, п.5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.44-3 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір, що становить 454,00 гривень.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Копію постанови направити ОСОБА_1 згідно ч.1 ст. 285 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя С.В. Климчук