ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/242/21

Провадження № 3/568/1025/21

05 квітня 2021 р. м. Радивилів

Суддя Радивилівського районного суду Рівненської області Троцюк В.О., розглянувши адміністративну справу, матеріали якої надійшли від відділення поліції №2 Дубенського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130, ч.4 ст.122, ст.122-2, ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

ОСОБА_1 29.01.2021 року о 22 год. 05 хв. на вул.Почаївській в м.Радивилів Дубенського району керував автомобілем «Мерседес-Бенс CLK 200» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився в КНП Радивилівська ЦМЛ, чим порушив п. 2.9 А ПДР України.

ОСОБА_1 29.01.2021 року о 22 год. 30 хв. в Перенятин по вул.Почаївській керував автомобілем «Мерседес-Бенс CLK 200» д.н.з. НОМЕР_1 перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 д.2 ПДР після чого рухався смугою зустрічного руху, чим змушував водіїв які рухалися в зустрічному напрямку різко гальмувати та змінювати напрямок руху, чим порушив п. 1.5 ПДР України.

ОСОБА_1 29.01.2021 року о 22 год. 05 хв. на вул.Почаївській в м.Радивилів Дубенського району керував автомобілем «Мерседес-Бенс CLK 200» д.н.з. НОМЕР_1 на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу не зупинився. Був зупинений шляхом переслідування на патрульному автомобілі в с.Лідихів Кременецького району Тернопільської області, чим порушив п. 2.4 ПДР України.

Крім того ОСОБА_1 29.01.2021 року о 22 год. 05 хв. на вул.Почаївській в м.Радивилів Дубенського району керував автомобілем у п`яному вигляді, на вимогу працівників поліції припинити правопорушення не відреагував, почав образливо чіплятись до поліцейських, намагався шарпати за верхній одяг, висловлювався нецензурними словами в грубій формі.

Постановою Радивилівського районного суду Рівненської області від 05.04.2021 р. справи №568/242/21 (провадження по справі №3/568/1025/21), №568/243/21 (провадження по справі №3/568/1026/21), №568/244/21 (провадження по справі №3/568/1027/21), №568/245/21 (провадження по справі №3/568/1028/21) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130, ч.4 ст.122, ст.122-2, ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення в одне провадження та присвоїти єдиний номер справи №568/242/21 (провадження по справі №3/568/1025/21).

В судове засідання ОСОБА_1 ні разу не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Згідно ч.2 ст. 268 КУпАП адміністративна справа за ч.1 ст.130, ч.4 ст.122, ст.122-2, ст.185 КУпАП не відноситься до категорії справ, де присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є обов`язкова. Разом з тим, від ОСОБА_1 на адресу суду не надходило клопотань про відкладення розгляду справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КУпАП, щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи, це можливо у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

Відповідно до ч. 1ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Суддею відзначається, що законодавством встановлено строки здійснення провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності з метою забезпечення учасникам процесу визначеності у часі, протягом якого суд розгляне справу. Передусім такі строки слугують інтересам особи, яка зазнає заходів впливу, оскільки наявність визначеного строку дає розуміння того, скільки триватиме такий вплив. Водночас протягом такого строку особу наділено процесуальними правами та обов`язками, що дає особі можливість, в тому числі з використанням адміністративного ресурсу (повноважень суду щодо витребування доказів, допиту свідків тощо), представити суду доводи на захист своєї правової позиції. Добросовісна участь особи у процесі вирішення її справи полягає в активній участі у розгляді її справи і недопущенні зловживань наданими їй правами.

Дотримання балансу між інтересами всіх сторін при розгляді справи покладено на суд, який, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін, також зобов`язаний дотримуватися встановлених законодавством правил та строків розгляду справи.

ОСОБА_1 не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні та надання пояснень по справі. Він у жодній формі - ні в усній, ні в письмовій, ні під час складання поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення, не надав пояснень по суті справи.

Ознайомившись із матеріалами справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст.251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень доведена протоколами про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №091172, серії ДПР18 №091173, серії ДПР18 №438273, серії АПР18 №431000 від 30.01.2021 р. (а.с.2), рапортами працівників поліції Ярмусь О., ОСОБА_2 (а.с.7-8), фотозображенням (а.с.10), С-Диск (а.с.11) та матеріалами справи.

Щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції виданого КНП «Радивилівська центральна міська лікарня» №23 від 29.01.2021 р. встановлено, що 29.01.2021 р. о 23 год. 55 хв. ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння. (а.с.5)

З зазначених матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 порушив п. 2.9 А, п.1.5, п.2.4 Правил дорожнього руху України, яким забороняється керувати транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Окрім того, відповідно до ст. 16 Закону України "Про дорожній рух", водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія. Згідно довідки Дубенського РВП Головного управління Національної поліції у Рівненській області ОСОБА_1 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 виданого 23.11.2016 р. (а.с.4)

Таким чином, в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.4 ст.122, ст.122-2, ст.185 КУпАП.

При накладенні стягнення суд враховує: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особу правопорушника, ступінь його провини, майновий та сімейний стан, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки автомобіля.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що для запобігання вчиненню нових правопорушень та виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття необхідно накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції статті Закону у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 24, 34, 35, 36, 122-2, 130, 185, 221, 276, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.4 ст.122, ст.122-2, ст.185 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя В.О. Троцюк