Справа №635/264/21
Провадження № 3/635/209/2021
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Суддя Харківського районного суду Харківської області Березовська І.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Гріньова Р.О., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

В с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР № 444380 від 03 січня 2021 року, 03 січня 2021 року о 00-10 годині водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ЗАЗ DAEWOOSENS, д.н. НОМЕР_1 , в АДРЕСА_2 не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та погодні умови, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду (європаркан). В результаті ДТП автомобіль та паркан отримали механічні пошкодження, а їх власники зазнали збитків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 ПДР України.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №016426 від 03 січня 2021 року, 03 січня 2021 року о 00-10 годині водій ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ DAEWOOSENS, д.н. НОМЕР_1 , в АДРЕСА_2 з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці ДТП за допомогою технічного приладу AlcotestDrager 6820 та в закладі охорони здоров`я водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 свою вину не визнав, просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП. При цьому ОСОБА_1 пояснив, що 03 січня 2021 року в АДРЕСА_2 автомобілем не керував. За кермом перебувала його знайома ОСОБА_2 , яку він навчав керуванню автомобілем в умовах ожеледиці. ОСОБА_2 через ожеледицю не впоралась з керуванням та допустила наїзд на паркан. Будь-кого поруч в момент ДТП не було. Вони вийшли із автомобіля подивитися чи пошкоджений паркан. Через пошкодження паркану між ними почалася сварка. ОСОБА_2 рознервувалася та пішла з місця ДТП, а він залишився на місці пригоди. Приблизно через 20 хвилин із домоволодіння вишли ОСОБА_10. Він як чоловік вирішив взяти відшкодування шкоди, спричиненої ОСОБА_2 , на себе та пообіцяв відновити паркан, при цьому не повідомляв Удянським хто саме перебував за кермом. Спочатку ОСОБА_10 погодилися на відновлення ним паркану, проте потім почали вимагати від нього кошти за зіпсований паркан в розмірі 3000 гривень. Після того як вони дійшли згоди щодо відшкодування шкоди, він пішов шукати ОСОБА_2 . Коли він її знайшов, вони разом повернулися на місце ДТП. В цей момент на місці ДТП вже знаходилися працівники поліції. Працівники поліції не стали з`ясовувати, хто саме керував транспортним засобом та склали на нього протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП, хоча ОСОБА_4 повідомила працівників поліції в присутності свідків, що саме вона керувала транспортним засобом. При цьому ОСОБА_10 в присутності працівників поліції продовжували вимагати у нього грошові кошти. Щодо відмови від огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 зазначив, що огляд на стан сп`яніння працівники поліції йому запропонували пройти майже через дві години після ДТП, до цього він залишав місце ДТП, оскільки шукав ОСОБА_4 . Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці ДТП та медичному закладу він відмовився, оскільки не керував автомобілем.

Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвокат Гріньов Р.О. просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП. Зазначив, що за змістом протоколу про адміністративне правопорушення, незрозумілим чином, за відсутності свідків події, працівники поліції визнали ОСОБА_1 водієм транспортного засобу, який потрапив у ДТП, а також факт порушення саме ним ПДД України. Від підписання вказаного протоколу ОСОБА_1 відмовився, адже він не був водієм транспортного засобу. Свідком за протоколом був батько потерпілого, який вимагав у нього гроші, отже особисто був заінтересований у визнанні саме ОСОБА_1 винним у порушенні ПДД. У подальшому, працівники поліції у присутності двох свідків - потерпілого та його батька запропонували ОСОБА_1 продути драгер», а в разі відмови - пройти «освідування». Враховуючи те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, з моменту події сплило більше ніж 2 години, свідками відмови від продуття драгера були заздалегідь вороже налаштовані по відношенню до ОСОБА_1 особи, а поліцейський натомість пропонував йому пройти слідчу дію - освідування, ОСОБА_1 відмовився від такої слідчої дії, за наслідком чого було складено протокол серії БД № 016426. Крім того, за відсутності свідків події, працівники поліції встановили факт керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Окрім наведеного, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 444380 у графі, де зазначається дата вчинення адміністративного правопорушення, містить рукописне виправлення, де рік 2020 виправлено на 2021.У тому самому протоколі таке ж саме виправлення міститься у графі, де значаться обставини вчиненого правопорушення.

Вважає, що такий протокол через низку рукописних виправлень, зроблених після його складання, не дозволяє чітко встановити коли саме відбулась подія, про яку у ньому йде мова.

Протокол серії ДПР18 № 444380 у графі «до протоколу додаються:» містить наступну інформацію «матеріали ДТП». В свою чергу, із вказаного твердження неможливо встановити дійсний обсяг доданих до протоколу серії ДПР18 № 444380 документів, що робить неможливим дослідження додатків до нього, адже їх не конкретизовано у самому протоколі. Визначення такого документу або сукупності документів як «матеріали ДТП» ані діючі інструкції з оформлення адміністративних матеріалів органами Національної поліції, ані КУпАП не містить.

У протоколі серії БД № 016426 вказано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та відмовився від «продуття алкотестера драгер 6820 на місці ДТП та від проходження медичного освідотства на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків», тобто протокол не відповідає диспозиції ст.130 КУпАП, яка передбачає відповідальність або за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, або відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З пояснень свідка ОСОБА_5 вбачається, що на момент ДТП свідки перебували у будівлі, а отже спостерігали у подальшому лише наслідки ДТП.Співробітники поліції згідно цих пояснень прибули вже після того, як між свідками та ОСОБА_1 відбулась розмова на місці події та виник конфлікт.

Отже, ані свідки, ані працівники поліції не були очевидцями події та не могли зафіксувати факт перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля, тим більше у стані алкогольного сп`яніння.

Більш того, так як медичний огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння не проводився, визначені у протоколі обставини перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом не підтверджується жодним доказом. За вимогами п.2 Порядку № 1103 огляду підлягають саме водії транспортних засобів. ОСОБА_1 на момент вчинення події транспортним засобом не керував, отже і не був водієм, що ставить під сумнів правомірність вимоги по відношенню до нього про проходження відповідного огляду. Відповідно до протоколу серії БД № 016426 його складено о 02-10 годині 03 січня 2021 року, у той час як за відомостями цього ж протоколу ДТП мале місце о 00-10 годині. Отже, проміжок часу між ДТП та вимог пройти огляд на стан сп`яніння склав рівно 2 години. В той же час п.7 Порядку № 1103 встановлює,що поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних подій.

Крім того, відповідно до Інструкції № 1026 поліцейські можуть використовувати три види технічних приладів: портативні відеорегістратори, відео регістратори, встановлені на службових транспортних засобах, автомобільні системи. Натомість як встановлено під час судового розгляду із пояснень працівників поліції, допитаних як свідки, відеофіксація проводилась за допомогою бодікамери та на мобільний телефон, до матеріалів справи доданий відеозапис, здійснений на мобільний телефон, що є грубим порушення Інструкції.

У якості понятих за фактом відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння залучені потерпілий та його батько, які вимагали ОСОБА_1 матеріальну компенсацію за зіпсований паркан, тобто завідомо упереджено ставилися до нього через завдання школи їх майну. Водночас, п.7 розділу Х Інструкції № 1395 забороняє залучати як свідків працівників поліції або осіб, щодо упередженості яких є сумніви. Відтак, залучення потерпілого та його батька як свідків дає підстави вважати відповідні свідчення неналежним доказом, адже вказані особи є заздалегідь упередженими по відношенню до ОСОБА_1 .

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 03 січня 2021 року приблизно о 00-00 годині, перебуваючи за місцем мешкання за адресою: в АДРЕСА_2 , він почув сильний гуркіт. Батько сказав, що треба подивитися, що сталося та вибіг на вулицю. Він також вибіг за батьком на вулицю та побачив автомобіль, який в`їхав в їх паркан.Біля автомобіля стояв батько та ОСОБА_1 . ОСОБА_1 пояснив, що він не впорався з керуванням та допустив наїзд на їх паркан. Вони почали вирішувати питання щодо відшкодування шкоди за пошкоджений паркан, на що ОСОБА_1 зазначив, що спочатку відновить автомобіль, а вже потім відшкодує шкоду. Тоді він повідомив ОСОБА_1 , що буде викликати поліцію. ОСОБА_1 відповів, що у такому разі взагалі не буде відшкодувати шкоду, закрив автомобіль та покинув місце ДТП. Після цього він викликав поліцію. При цьому, потерпілий зазначив, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини року, почервоніння очей. Через деякий час приїхали працівники поліції, почали їх опитувати. Батько повідомив поліцію, що бачив як ОСОБА_1 виходив із автомобіля. Він особисто не бачив як ОСОБА_1 виходив із автомобіля, оскільки вийшов на вулицю трохи пізніше. Через деякий час з`явився ОСОБА_1 з ОСОБА_2 . Працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, проте останній в його присутності та присутності його батька відмовився від проходження огляду.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 03 січня 2021 року вночі коли всі члени сім`ї лягли спати, він почув сильний гуркіт. Він одягнувся та приблизно через 10-15 хвилин вийшов на вулицю. Побачив автомобіль, який в`їхав у паркан та ОСОБА_1 , який виходив із автомобіля з боку пасажирського сидіння. ОСОБА_1 виходив саме зі сторони пасажирського сидіння, оскільки двері автомобіля з боку водія були заблоковані, автомобіль впритул стояв до паркану. На його запитання ОСОБА_1 повідомив,що дорога погана, його занесло. Після чого вийшов його син ОСОБА_5 . Почали вирішувати питання щодо відшкодування шкоди. Він зазначив, що оцінює шкоду в 3000 гривень, проте ОСОБА_1 з такою сумою відшкодування не погодився. Тоді він та його син повідомили, що викличуть поліцію, на що ОСОБА_1 відповів, щоб вони розбиралися самі та покинув місце ДТП. Приїхала поліція, почала їх опитувати. Через деякий час повернувся ОСОБА_1 зі ОСОБА_2 . ОСОБА_2 почала пропонувати йому відшкодувати шкоду та повідомила, що саме вона керувала автомобілем та допустила наїзд на паркан. Після чого працівники поліції оформили матеріали по ДТП та запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці та в медичному закладу, проте останній відмовився.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що 03 січня 2021 року попросила ОСОБА_1 , щоб він її підучив керуванню автомобілем. Вона була за кермом, ОСОБА_1 сидів поряд на пасажирському сидінні. Керуючи автомобілем DAEWOO, через ожеледицю вона не впоралася з керуванням та допустила наїзд на паркан. Вони вийшли з автомобіля, між ними почалася сварка. Вона рознервувалася та пішла з місця ДТП. В подальшому ОСОБА_1 почав телефонувати їй, знайшов її, після чого вони разом повернулися на місце ДТП. Вона повідомила поліцейським, що саме вона керувала автомобілем, запропонувала Удянським відшкодувати шкоду після отримання нею зарплатні, проте вони не досягли компромісу.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що працює на посаді СРПП Відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області та 03 січня 2021 року складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП. 03 січня 2021 року знаходився на чергуванні разом з ОСОБА_8 , під час чергування зі служби 102 надійшло повідомлення про ДТП в смт. Високий - наїзд на паркан. Вони приїхали на місце, заявник пояснив, що після того як сталося ДТП, він вийшов із дому та побачив, що із автомобіля вийшов ОСОБА_1 . В подальшому ОСОБА_1 покинув місце ДТП. Вони почали опитувати ОСОБА_10 , складати схему місця ДТП. В цей час повернувся ОСОБА_1 зі ОСОБА_2 , яка повідомила йому, що саме вона перебувала за кермом автомобіля та здійснила наїзд на паркан. Заявник наполягав, що автомобілем керував саме ОСОБА_1 , тому протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП були складені саме відносно ОСОБА_1 ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та медичному закладі, проте ОСОБА_1 відмовився.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що працює на посаді СРПП Відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області та 03 січня 2021 року складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КУпАП. 03 січня 2021 року зі служби 102 надійшло повідомлення, що в смт. Високий водій автомобіля DAEWOO здійснив наїзд на перешкоду - паркан. Після прибуття на місце ДТП, ОСОБА_10 повідомили, що невідомий громадян здійснив наїзд на їх паркан. Один із ОСОБА_10 повідомив,що із даного автомобіля вийшов ОСОБА_1 , який пред`явив паспорт громадянина України, водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Громадянина ОСОБА_1 на місці ДТП не було. ОСОБА_1 повернувся на місце ДТП приблизно через годину.Разом з ним була жінка. ОСОБА_1 почав сперечатися з Удянськими. Один із ОСОБА_10 пояснив, що ОСОБА_1 вийшов із автомобіля в стані алкогольного сп`яніння.Тоді він запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер або проїхати до медичного закладу, проте ОСОБА_1 відмовився. Як свідки при відмові від огляду на стан алкогольного сп`яніння були залучені ОСОБА_10 .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, потерпілого та свідків, суд приходить до наступних висновків.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ч.ч. 1, 2 ст.7КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують Правила дорожнього руху України, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

За порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, передбачена відповідальність за статтею 124 КУпАП.

Судовим розглядом встановлено, що 03 січня 2021 року, поліцейськими складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР № 444380 від 03 січня 2021 року, 03 січня 2021 року о 00-10 годині водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ЗАЗ DAEWOOSENS, д.н. НОМЕР_1 , в АДРЕСА_2 не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та погодні умови, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду (європаркан). В результаті ДТП автомобіль та паркан отримали механічні пошкодження, а їх власники зазнали збитків.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 пояснив, що не керував транспортним засобом, за кермом автомобіля ЗАЗ DAEWOO SENS, д.н. НОМЕР_1 , перебувала його знайома ОСОБА_2 , яка не впоралась з керуванням, допустила наїзд на паркан та після зіткнення залишила місце ДТП, а через деякий час повернулася на місце пригоди та повідомила працівників поліції, що за кермом перебувала саме вона.

Такі доводи ОСОБА_1 повністю узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_2 , яка в судовому засіданні, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, пояснила, що саме вона керувала транспортним засобом ЗАЗ DAEWOO SENS, д.н. НОМЕР_1 , та, не впоравшись з керуванням, допустила наїзд на паркан. ОСОБА_1 знаходився в автомобілі в якості пасажира та навчав її керуванню. Свідок ОСОБА_2 також зазначила, що під час оформлення матеріалів за фактом ДТП відносно ОСОБА_1 вона повідомляла працівників поліції, що саме вона перебувала за кермом, пропонувала потерпілим відшкодувати шкоду, проте її пояснення працівники поліції до уваги не взяли.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердили, що під час оформлення матеріалів за фактом ДТП свідок ОСОБА_2 повідомляла їм, що саме вона керувала автомобілем та допустила наїзд на паркан.

З пояснень потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_6 вбачається, що факту керування ОСОБА_1 автомобілем вони не бачили.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що вийшов на вулицю хвилин через 10-15 після ДТП та побачив ОСОБА_1 , що виходив з боку пасажирського сидіння, за кермом ОСОБА_1 не бачив. Через пару хвилин вийшов його син ОСОБА_5 . Удянськи зрозуміли, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом лише з його пояснень.

На противагу поясненням потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_6 особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 зазначив, що не повідомлявУдянських, що керував транспортним засобом, а запропонував лише відшкодувати шкоду, завдану ОСОБА_2 .

Як пояснив в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП був складений ним зі слів свідка ОСОБА_6 , який вказав на ОСОБА_1 як на водія транспортного засобу.

Водночас, як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_6 очевидцем дорожньо-транспортної пригоди не був, а зробив висновок щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом зі слів останнього.

За вказаних обставин суд вважає, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які беззаперечні докази, що саме ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ЗАЗ DAEWOO SENS, д.н. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на паркан. Не здобуто таких доказів й під час судового розгляду.

Законодавець покладає обов`язок щодо збирання доказів на посадових осіб органів внутрішніх справ (Національної поліції) (ч. 2 ст. 251, п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП).

Відповідно, поліцейський, як суб`єкт уповноважений на складання протоколів про адміністративні правопорушення, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП зобов`язаний збирати докази.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «Кобець проти України» зазначено, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» доказування, зокрема, який має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

З врахуванням встановлених обставин, та виходячи з зазначених положень норм КУпАП та ПДР України, суд приходить до висновку, що матеріли справи не містять беззаперечних доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом та вчинення ДТП. Перебування ОСОБА_1 у автомобілі, як зазначив у своїх поясненнях свідок ОСОБА_6 , не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Пояснення потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_6 , які не були очевидцями ДТП, про те, що їм зі слів ОСОБА_1 відомо, що останній керував транспортним засобом, є недостатніми для доведення винуватості ОСОБА_1 .

За обставин викладених вище, суд вважає, що досліджена судом сукупність доказів, не дозволяє прийти до висновку поза розумним сумнівом про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (пункт 6 розділу І Інструкції).

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не заперечував факту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак пояснив, що не керував транспортним засобом, а тому не вважав необхідним проходити такий огляд.

Оглянутий в судовому засіданні відеозапис не містить жодних даних щодо зупинення працівниками поліції автомобіля DAEWOO SENS, д.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

З пояснень працівників поліції, допитаних в судовому засіданні в якості свідків, встановлено, що коли вони прибули за викликом, ОСОБА_1 був відсутній на місці ДТП, останній з`явився на місці пригоди через деякий час.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №444380 від 03 січня 2021 року ДТП сталося о 00-10 годині.

Згідно інформації т.в.о. начальника Харківського ВП ГУНП в Харківській області від 08 лютого 2021 року екіпаж поліції прибув на місце події о 00-57 годині. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом встановлено патрульними із пояснень ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та фотознімків з телефону ОСОБА_5 . У якості свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП були залучені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Водночас, як встановлено із пояснень ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , останні факту керування ОСОБА_1 автомобілем не бачили.

Крім того, суд зазначає, що п.7 розділу Х Інструкції № 1395 забороняє залучати як свідків працівників поліції або осіб, щодо упередженості яких є сумніви.

ОСОБА_5 є потерпілим у справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1 , між Удянськими та ОСОБА_1 виникли суперечності щодо розміру відшкодування за пошкоджений паркан, отже останні були залучені свідками при відмові ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння всупереч вимог п.7 розділу Х Інструкції № 1395.

Як роз`яснено в п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», із змінами і доповненнями, відповідальність за ст. 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

За вимогами п. 1 ст. 8 Конвенції про дорожній рух, яку ратифіковано Указом Президії ВП УРСР № 2614-УПІ від 25.04.1974, кожний транспортний засіб або склад транспортних засобів, які перебувають у русі, повинні мати водія.

З аналізу частини першої статті 130КУпАП вбачається,що відповідальність водія за порушення цих норм настає у разі керування транспортним засобом. Під керуванням транспортним засобом необхідно розуміти безпосередньо перебування у русі транспортного засобу,такий рух повинен здійснюватися за допомогою дії водія. Відповідно до вимог п 1.10 ПДР України, водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

Верховний Суд в постанові від 20 лютого 2019 року у справі №404/4467/16а зазначив,що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі.

Будь-які відомості щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом в матеріалах справи відсутні, а тому суд доходить висновку, що останній не був водієм в розумінні вимог п. 1.10 ПДР України.

Отже, виходячи з наведеного, суд погоджується з доводами ОСОБА_1 та його захисника, що ОСОБА_1 не є суб`єктом відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки не виконував функцій водія.

Згідно ст. 253 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_9 не міститься склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим, враховуючи пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідка ОСОБА_2 в судовому засіданні, з огляду на те, що вирішення питання про складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи за порушення ПДД України належить виключно до компетенції органів поліції, які наділені повноваженнями проводити всі передбачені законом дії для встановлення обставин адміністративних правопорушень на виконання вимог ст. 245 КУпАП, зокрема, визначати осіб, які припустилися порушень ПДД України, та інші обставини, що мають значення для прийняття правильного рішення, суд вважає за необхідне направити копії матеріалів справи до Відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Харківській області для вирішення питання щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ст.ст. 247, 283 КУпАП України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови та копії матеріалів справи направити до Відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Харківській області для вирішення питання щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Харківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Суддя І.В.Березовська