Провадження № 3/742/376/21
Єдиний унікальний № 742/1167/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді Павлова В.Г.,

при секретарі Євтушенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення № 742/1167/21, яка надійшла від Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зі слів не працюючого, місце реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_1 , зі слів офіційно непрацюючого

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1732 КУпАП

за участі сторін:

особи, що притягується до адміністративної

відповідальності ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

13.03.2021 року близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_1 за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно батька ОСОБА_2 та рідної сестри ОСОБА_3 домашнє насильство психологічного характеру, що полягало в висловлюванні в їх сторону нецензурною лайкою та погроз фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана останнім шкода психічному здоров`ю, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.1732 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав, беззаперечно підтвердивши вище наведені обставини, щиро розкаювався та просив суворо не карати.

Суд, заслухавши пояснення особи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1732 КУпАП.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачає, що психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

В силу ст.1 Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Згідно ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Під психологічним насильством в сім`ї слід розуміти насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе, що завдає шкоду психічному здоров`ю.

Згідно диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП, особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, зокрема, і за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) психологічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, які були досліджені під час розгляду справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ГР №01550 від 30.03.2021 року, заявою ОСОБА_3 про вчинене кримінальне правопорушення від 13.03.2021 року та її письмовими поясненнями, визнавальними показаннями ОСОБА_1 .

Вище вказаний протокол повністю відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, та містить суть правопорушення, що кореспондується із диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Оцінюючи докази у справі, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, що в своїй сукупності дають можливість зробити висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Положеннями ст.23 КУпАП визначено, що адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, суд враховує характер та обставини скоєного адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік та соціальне положення, ступінь його вини, наявність пом`якшуючої обставини щире розкаяння винного, відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, вчинення адміністративного правопорушення вперше, та вважає за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, в межах санкції статті, у виді штрафу в мінімальному розмірі.

Згідно ст.401 КУпАП, у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення сплачується судовий збір, розмір і порядок сплати якого встановлюється законом.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто, розмір судового збору складає 454 грн.

Керуючись ст.ст.33,34,35,40-1,ч.1 ст.173-2,ст.ст.221,268,283,321-1 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. на користь держави та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України.

Роз`яснити правопорушнику, що згідно ст.307 КУпАП, штраф повинен бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

Постанова може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Прилуцького міськрайонного суду В.Г. Павлов