Справа №463/2996/21
Провадження №3/463/855/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Гирич С. В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 14 березня 2021 року о 01 год. 45 хв. на перехресті вулиць Зелена та Студентська у м. Львові керував транспортним засобом «BMW 320», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, зокрема: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння пальців рук; від проходження огляду на стан сп`яніння в встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, в судове засідання за викликом суду не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку за місцем проживання належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням, причин неявки суд не повідомив, пояснень по суті вчиненого правопорушення суду не надав, як і клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі відсутності правопорушника справу можна розглянути у його відсутності на підставі документів, які є в матеріалах справи.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, що викладена у справі "Пономарьов проти України", сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. З урахуванням обмежених строків розгляду справи, повідомлення при складенні протоколу про розгляд справи в Личаківському районному суді м. Львова, а також того, що розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення може проводитися у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку про можливість розгляду такої у відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних доказів.

Вина у вчиненні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №193152 від 14 березня 2021 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , записом з нагрудних камер працівників поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 фактично визнав факт керування транспортним засобом (запис 5610 02:19:36), постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕАН №3913482.

За приписами ст.8 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка вчинила адміністративне правопорушення підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Так, 01 липня 2020 року набрав законної сили Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII, відповідно до якого внесено зміни до Кодексу України про адміністративне правопорушення та виключено відповідальність за діяння, яке зазначено в протоколі, зокрема діюча редакція статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за «Керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» - https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/80731-10#Tex. Окрім того, законодавець запровадив кримінальну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - Стаття 286-1 КК України - https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/2341-14#Text.

При цьому намагаючись повернути адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, Верховна рада України виключила п.171 (запровадження ст.286-1 КК України як кримінального проступку) у Законі № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» прийнявши Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №720-IX 17 червня 2020 року. Разом з тим, Закон 2617- VIII від 22 листопада 2018 року набрав чинності 01.07.2020 року https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/2617-19#Text, а Закон № 720-IX набрав чинності лише 03.07.2020 року https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/720-20#Text.

Отже, станом на 03.07.2020 року вже діяв закон 2617- VIII від 22 листопада 2018 року, який запровадив кримінальну відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції і Закон № 720-ІХ не міг перешкодити набранні чинності ст. 286-1 КК України та повернути назад адміністративну відповідальність за ст.130 КУпАП за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, оскільки він набув чинності лише через два дні. Саме закон 2617- VIII від 22 листопада 2018 року передбачає таку редакцію статті 130 КУпАП: «Керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

При цьому суддя враховує, що на час складення протоколу на офіційному веб-порталі Верховної Ради України стаття 130 КУпАП викладена в редакції Закону №2617-VІІІ, (не містить складу правопорушення для осіб, які керують транспортними засобами), а Кримінальний кодекс України містить статтю 286-1, якою передбачена кримінальна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за вчинення якого передбачено покарання у виді штрафу від 1000 до 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Тому саме за цим законом особа мала нести відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, в тому числі за відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Разом з тим, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» №1231-IX від 16 лютого 2021 року, який вступив в силу 17 березня 2021 року, статтю 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено в такій редакції: Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином станом на день поступлення справи до суду та, відповідно, на час розгляду справи, відповідальність за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння фактично пом`якшено, а тому суддя вважає, що за скоєне на особу слід накласти штраф у межах санкції ст.130 КУпАП в редакції статті, яка прийнята на підставі закону №1231-IX від 16 лютого 2021 року.

Таким чином, вивчивши матеріали справи вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції закону №1231-IX від 16 лютого 2021 року.

Враховуючи вищенаведене, характер вчиненого правопорушення, наявних в суду даних про особу правопорушника, а також тяжкість скоєного, вважаю, що правопорушнику необхідно обрати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції закону №1231-IX від 16 лютого 2021 року.

Окрім того, відповідно до ст.40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 130, 268, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та обрати йому покарання у виді адміністративного штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. (сімнадцять тисяч гривень)з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в користь держави судовий збір в розмірі 454 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні).

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому даної постанови, а в разі її оскарження - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у визначений строк, постанова надсилається для примусового виконання, а штраф стягується у подвійному розмірі, тобто становитиме 34 000 грн. (тридцять чотири тисячі гривень).

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через місцевий суд.

Суддя: Гирич С. В.