Провадження № 33/824/443/2021 Суддя в II-й інстанції Ігнатюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

25 січня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., з участю: захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Любивця П.В., іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , її представника Матвійчука О.В., розглянувши справу за апеляційною скаргою захисника Любивця П.В. на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 26 листопада 2020 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 26 листопада 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він, 22 жовтня 2020 року, близько 13-ї години 52 хвилини, в м. Києві, керуючи автомобілем марки «Шкода», номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Берковецькій, 6-В, (парковка Епіцентру), на перехресті рівнозначних доріг, які не мають жодного дорожнього знаку, не надав перевагу у русі автомобілю марки «Лексус», номерний знак НОМЕР_2 , що наближався праворуч та допустив зіткнення з ним, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Крім того, після зіткнення транспортні засоби змістилися та автомобіль марки «Шкода», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив наїзд на металевий стовпчик, який завдав механічних пошкоджень автомобілю марки «Мазда», номерний знак НОМЕР_3 .

В апеляційній скарзі захисника Любивця П.В. указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з`ясовані неповно, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. На переконання апелянта, судом першої інстанції неправильно надана оцінка фактичним обставинам дорожньо-транспортної пригоди внаслідок чого суд прийшов до хибного висновку про порушення ОСОБА_1 п. 16.12 ПДР України. На думку апелянта, ОСОБА_1 у зазначеній вище дорожній обстановці рухався по проїзній частині паркувального майданчику торгового центру «Епіцентр», яка мала дві смуги руху, по одній в кожному напрямку. Водій автомобіля «Лексус» ОСОБА_2 , виїжджаючи з паркувального майданчику на проїзну частину відповідно до вимог п.10.2 ПДР України повинна була надати дорогу транспортним засобам, що рухалися по ній. На думку апелянта, ОСОБА_1 рухався саме по проїзній частині, оскільки ця частина паркувального майданчику призначена саме для руху транспортних засобів, а не для паркування. Просив постанову судді скасувати та винести нову постанову, якою закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Вислухавши пояснення:

захисника Любивця П.В., який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 та її представника Матвійчука О.В., які доводи апеляційної скарги вважали необґрунтованими, просили залишити її без задоволення, а постанову судді без зміни;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 було постановлено у вину те, що у зазначеній дорожній обстановці він допустив порушення вимог п.п. 16.12 ПДР України. Сутність вказаного пункту ПДР України полягає у тому, що водій, на перехресті рівнозначних доріг зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч.

Суддя, дослідивши зібрані у справі докази, дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність факту порушення водієм ОСОБА_1 зазначених вище вимог ПДР України, що призвело до наслідків у виді зіткнення та пошкодження транспортних засобів.

Зазначені висновки стверджуються зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 22.10.2020 року, схемою місця ДТП від 22.10.2020 року, письмовими поясненнями водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та іншими доказами.

Аналіз зібраних у справі доказів дає підстави стверджувати те, що водій ОСОБА_1 , рухаючись парковкою, на перехресті рівнозначних доріг, відповідно до вимог п. 16.12. ПДР України зобов`язаний був дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджали до нерегульованого перехрестя праворуч. Оскільки автомобіль «Лексус», під керуванням ОСОБА_4 , під`їжджав до перехрестя праворуч, то водій ОСОБА_1 зобов`язаний був надати дорогу цьому автомобілю. Тобто, діючи у відповідності до вимог п. 16.12. ПДР України водій ОСОБА_1 при наближенні до перехрестя рівнозначних доріг, за умови наближення до перехрестя праворуч автомобіля «Лексус», під керуванням ОСОБА_4 , зобов`язаний бувнадати цьому водію перевагу у русі. Недотримання водієм ОСОБА_1 п. 16.12 ПДР України призвело до зіткнення транспортних засобів.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 у зазначеній вище дорожній обстановці рухався по проїзній частині паркувального майданчику, яка мала дві смуги руху, по одній в кожному напрямку, у зв`язку із чим водій автомобіля «Лексус» ОСОБА_2 повинна була керуватися п.10.2 ПДР України, тобто надати дорогу транспортним засобам, що рухалися по проїжджій частині, не ґрунтуються на вимогах закону.

Так, відповідно до п. 1.10 ПДР України, головна дорога - дорога з покриттям відносно ґрунтової або та, що позначається знаками 1.22, 1.23.1-1.23.4 і 2.3.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення та схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, подія мала місце на парковці «Епіцентр», заїзд та виїзд з якої здійснюється з проїзної частини по вул. Берковецькій, 6 В. Суд зважає на те, що вказана парковка фактично є прилеглою територією до проїзної частини дороги по вул. Берковецькій, 6 В. Вказана територія не містить жодних дорожніх знаків, а лінії горизонтальної розмітки на ній нанесені з метою організації руху транспортних засобів. При цьому, вказана дорожня розмітка не може встановлювати пріоритетність проїзду перехресть, які нею нанесені. Тобто, перехрестя доріг із напрямками руху нанесені горизонтальною розміткою на території парковки є рівнозначними, правила проїзду яких регулюються п. 16.12. ПДР України.

Тобто, доводи апеляційної скарги захисника про те, що водій ОСОБА_1 рухаючись по проїзній частині паркувального майданчику, яка мала дві смуги руху, по одній в кожному напрямку, мав пріоритет у русі по відношенню до водія автомобіля «Лексус» ОСОБА_2 , яка виїжджала на цю дорогу, є необґрунтованими.

Апеляційна скарга та пояснення захисника у суді апеляційної інстанції не містять доводів, які би указували на незаконність рішення, ухваленого суддею місцевого суду.

Наведене указує на те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 26 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Любивця П.В. залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 26 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ігнатюк О.В.