Провадження № 33/824/52/2021 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2021 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,

секретар: Ганжа В.В.,

за участю:

захисника Зайченко К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Зайченко Катерини Сергіївни на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2020 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

05 серпня 2020 року приблизно о 18 год. 05 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 по Брест-Литовському шосе в м. Києві, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, здійснив зіткнення з автомобілем «Нісан» д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.3 «б», 13.3 Правил дорожнього руху України.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Зайченко К.С. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Святошинського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2020 року та ухвалити нову постанову, якою визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення водія ОСОБА_2 .

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що в порушення вимог ст.280 КУпАП, висновки суду ґрунтуються лише на поясненнях іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , пояснення ОСОБА_1 до уваги не взяті. Окрім того, посилання в постанові суду на дані відео реєстраторів, за якими ніби підтверджується вина ОСОБА_1 , який не пропустив автомобіль «Нісан» не відповідають змісту відео, що надані учасниками дорожньо-транспортної пригоди, а отже є необґрунтованими. Таким чином не зрозуміло, з якого саме відеодоказу суд зробив висновок про виключну провину ОСОБА_1 в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Також, захисник звертає увагу на те, що в якості доказу судом використано схему дорожньо-транспортної пригоди, на якій зазначено місце зіткнення, місце розташування транспортних засобів після пригоди, механічні пошкодження транспортних засобів та їх локалізація. Разом з тим, виходячи із вказаної схеми та локалізації пошкоджень транспортних засобів вбачається, що саме автомобіль ОСОБА_2 в`їхав в автомобіль ОСОБА_1 , оскільки згідно з характером пошкоджень автомобіля ОСОБА_1 - крило автомобіля та двері (права сторона) та пошкодження автомобіля ОСОБА_2 - капот, арка, ліва фара, передній бампер - саме автомобіль «Нісан» в`їхав в автомобіль «Форд». Крім того, з пояснень ОСОБА_2 вбачається, що він сам стверджує, що зіткнувся з автомобілем «Форд», тобто зіткнення автомобіля «Нісан» з автомобілем «Форд» спричинило дорожньо-транспортну пригоду.

Окрім того, апелянт звертає увагу на те, що посилаючись на ст.4 Закону України «Про судову експертизу» судом не було взято до уваги висновки експертного дослідження №ВЕД 228/10-20 від 12.10.2020, виконаного атестованим судовим експертом Семенченко П., що, як вважає захисник, призвело також до хибних висновків суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєній дорожньо-транспортній пригоді.

Захисник Зайченко К.С. стверджує, що при наданні висновків судом було здійснено підміну понять та встановлено, що начебто ОСОБА_1 не враховано дорожньої обстановки та не дотримано безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого сталося зіткнення. Разом з тим, визначення бокового інтервалу відсутнє в чинних Правилах дорожнього руху України.

Відтак, враховуючи викладене, вбачається те, що судом першої інстанції внаслідок підміни понять та використання неіснуючих визначень Правил дорожнього руху України зроблені необґрунтовані та передчасні висновки про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Зайченко К.С., яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити,

перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи і постанови суду зазначені вимоги закону судом дотримані в повному обсязі.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі за змістом - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з вимогами п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.2.3 «б» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

Відповідно до ПДР України під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху. (п.13.3 ПДР України).

За порушення зазначених вимог ПДР України передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Відповідальність за ст.124 КУпАП настає в тому разі, коли внаслідок порушення правил дорожнього руху було спричинено пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Тобто, обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є спричинення пошкодження об`єктів, зазначених у цій статті.

Чинне законодавство України та нормативно-правові акти покладають обов`язок на водіїв не лише знати та безумовно виконувати правила ПДР України, а також враховувати особливості та технічний стан транспортного засобу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.278 КУпАП за змістом якого орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч.4 ст.256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі за змістом - Інструкція), Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 своїм правом скористався, надав пояснення, заперечень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу, невідповідності щодо внесених відомостей до схеми місця дорожньо-транспортної пригоди не заявляв (а.с. 2-3).

Первинні пояснення самого ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення були ретельно перевірені в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду, з яких вбачається вільне визначення останнім своєї позиції до вчиненого.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 128242 від 05.08.2020 року (а.с. 1), схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, якою зафіксовано обстановку місця події та пошкодження транспортних засобів від 05.08.2020 року (а.с. 2), письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , відеозаписами з відеорестраторів з автомобілів.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП, відповідає вимогам ст.256 КУпАП, містить всі необхідні данні, які характеризують об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (настання реальних наслідків у вигляді пошкодження певних об`єктів), що прямо закладено в диспозиції даної статті, усі вони перевірені та встановлені під час судового розгляду.

Як вбачається з письмових пояснень під час складання протоколу про адміністративне правопорушення апелянта та доводів самої скарги, ОСОБА_1 визнав, що саме під його керуванням автомобіль «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зіткнення з автомобілем «Нісан» д.н.з. НОМЕР_2 .

Крім того, фактично апелянтом оскаржується не оцінка його дій і наступні висновки щодо наявності вини, а те, що суддею не було дано оцінку діям іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - водія ОСОБА_2 , який, на переконання апелянта, порушив правила ПДР України (п.п.10.1, 13.1). Разом з тим, оцінка дій водія ОСОБА_2 не є предметом розгляду вказаної справи. Будь-яка інформація на предмет того, що стосовно ОСОБА_2 складався протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП - відсутня. Навіть при умові (що не є фактом), що водієм ОСОБА_2 були порушені п.п.10.1, 13.1 ПДР України, це не виключає факт порушення ОСОБА_1 п.п.2.3 «б», 13.1 ПДР України.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови по доводам, наведеним у апеляційній скарзі.

Таким чином, суд, який розглядав справу, прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Доказів при апеляційному перегляді постанови суду, які б свідчили про відсутність події та складу адміністративного правопорушення не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Зайченко Катерини Сергіївни - залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Рудніченко