Справа № 265/1513/21
Провадження № 3/265/857/21
П О С Т А Н О В А

30 березня 2021 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області Адамова Тетяна Сергіївна, розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка згідно протоколу про адміністративне правопорушення зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого

ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

05 березня 2021 року на адресу суду з Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 615103 від 10 лютого 2021 року вбачається, 10 лютого 2021 року приблизно об 11 год. 30 хв. гр. ОСОБА_1 знаходячись за адресою АДРЕСА_2 , умисно вчинила дії психологічного характеру у відношенні свого чоловіка ОСОБА_2 , а саме висловлював образи на адресу останнього, виганяла з квартири, чим спричинила шкоду психологічному здоров`ю, тим самим скоїла домашнє насильство в сім`ї.

Таким чином ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України, тобто вчинення насильства в сім`ї.

В судове засідання, яке було призначено 18 березня 2021 року ОСОБА_1 не з`явився, повістка про виклик до суду повернулась без отримання адресатом, у зв`язку із чим до останньої було застосовано примусовий привід, виконання якого було доручено начальнику Відділу поліції № 2 Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області.

Постановою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 березня 2021 року відносно ОСОБА_1 було здійснено привід.

Згідно рапорту помічника ДОП ВП №2 МРУП ГУНП в Донецькій області, виконати привід не представилося можливим, у зв`язку із тим, що особа відносно якої привід був застосований має вади здоров`я, та самостійно пересуватись не може.

Суд, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона,яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає можливим провести розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 яка була обізнана про складення відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення та повідомлена про те, що справа розглядатиметься Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя, але до суду жодного разу не прибув, станом розгляду справи не цікавився.

При цьому суд зауважує, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Суд, розглянувши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VІІІ від 07 грудня 2017 року(далі за текстом Закон 2229-VІІІ) визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно пунктам 3, 14 статті 1 Закону 2229-VІІІ домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

За ч.1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Встановлені судом обставини вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема, відомостями, які наявні в протоколі про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , письмовими поясненнями ОСОБА_1 , в яких остання зазначає, що дійсно виник конфлікт з чоловіком, внаслідок якого вона не впускала його до квартира, також в яких остання зазначила, що має важкий стан здоров`я, проте жодних підтверджуючих відомостей в матеріалах справи не має, рапортом працівника поліції.

У відповідності до ст.23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суд враховує дані про проступок, особу порушника, ступінь її вини у вчиненні правопорушення, та вважає необхідним покласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції статті 173-2 ч. 1 КУпАП.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП з порушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454 гривень.

На підставі ст. 173-2 ч. 1 КУпАП України, керуючись ст.ст. 8, 33, 40-1, 280, 282, 283 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП та покласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170( сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Адамова Т.С.