Справа № 308/337/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.03.2021 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Сарай А.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

01.01.2021 року, о 21.44 год., в м. Ужгород, вул. Грушевського, 33, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «KIA Cerato», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я відмовився в установленому законом порядку у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Розгляд справи призначався неодноразово, зокрема на 22.01, 05.02, 22.02, 16.03, 26.03 та 29.03.2021 року. ОСОБА_1 у дане судове засідання, призначене на 29.03.2021 року, не з`явився, про причини неявки не повідомлено, при цьому у судовому засіданні, що відбулося 26.03.2021 року, ОСОБА_1 надав пояснення та зауважив, що свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнає, алкогольних напоїв не вживав. Захисник Ходоровського Т.Б. у дане судове засідання, призначене на 29.03.2021 року, не з`явився, про причини неявки не повідомлено.

Разом з тим, 18.02.2021 року захисником подано до суду клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно з яким вважає, що зібрані у справі матеріали не відповідають вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 за № 1395. Вказує, що до протоколу про адміністративне правопорушення поліцейським долучено рапорт від 01.01.2021 року та письмові пояснення від 01.01.2021 року осіб, які зазначені в протоколі в якості свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Наявні в матеріалах справи пояснення вказаних свідків не містять жодних даних про які-небудь обставини, що підлягають установленню в даній справі і за своїм змістом не відповідають вимогам ст. 272 КУпАП, зокрема немає пояснення з приводу стану особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також відсутні будь-які свідчення стосовно фактичних обставин справи та складання протоколу, і до таких пояснень слід віднестися критично, так як вказані особи поставили свої підписи під поясненнями на завчасно заповнених бланках, де уже був набраний комп`ютерним шрифтом текст пояснення. Особа свідка ОСОБА_3 встановлена не була, при цьому на долучених відеозаписах також не встановлено анкетних даних свідків та відсутнє підтвердження відібрання пояснень від свідків. З посиланням положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, захисник звертає увагу, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння в додатках до протоколу відсутнє, а відтак поліцейським при складанні протоколу відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП не було дотримано вимоги Інструкції, чим допущено порушення прав особи та вимог нормативного акту, а докази у результаті такого порушення не можуть вважатися допустимими та належними. Зазначає, що на підтвердження вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, до матеріалів справи додано CD-диск з фрагментами відеозапису спілкування працівників поліції з останнім, де він неодноразово наголошував, що алкогольних напоїв у той день не вживав, поліцейські на жодному із відеозаписів не називають ознак сп`яніння та наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, а на деяких фрагментах відеозапису ОСОБА_1 навіть погоджується пройти огляд на стан сп`яніння. За наведених обставин, на думку захисника, очевидним є те, що працівники поліції зобов`язані були направити ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для підтвердження, чи спростування перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, проте цього зроблено не було. Крім того, захисник вказує, що у порушення Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року, яким передбачено безперервний відеозапис під час виконання службових обов`язків та передача не коригованих відомостей та матеріалів, у порушення вимог зазначеного наказу вказані вимоги дотримані не були. Повні версії записів відеореєстраторів, які використовувалися працівниками поліції з часу вчинення порушення ПДР з боку ОСОБА_1 і до закінчення процедури оформлення адміністративних матеріалів відносно нього надані не були, а лише кориговані частки.

Відповідно до ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Суддя вважає, що подальше перенесення розгляду справи призвело б до безпідставного її затягування та порушення вимог ст. ст. 38, 277 КУпАП, а тому відповідно до ст. 268 КУпАП дана справа розглянута за відсутності ОСОБА_1 та його захисника за наявними в ній матеріалами.

При цьому суддя враховує, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, у яких зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Крім того, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відтак, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дослідивши матеріали справи вважаю, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження в установленому порядку освідчення на стан алкогольного сп`яніння.

Статтею 68 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (ст. 7 КУпАП).

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з приписами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. п. 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, стверджується зібраними у справі доказами:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 299788 від 01.01.2021 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 своїми підписами в протоколі підтвердив, що права та обов`язки йому роз`яснені, зі змістом протоколу ознайомлений, його копію отримав, що до протоколу внесені правильні дані щодо його особи, від надання пояснень по суті відмовився;

письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 01.01.2021 року, які були запрошені працівниками поліції та у присутності яких водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду у встановленому порядку за допомогою приладу «Драгер» та в лікаря нарколога для визначення стану сп`яніння, що засвідчено підписами свідків у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 299788;

копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 760363 від 01.01.2021 року, згідно з якою ОСОБА_1 поліцейським притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу за те що, як зазначено у постанові, 01.01.2021 року, о 21.44 год., він, в м. Ужгород, вул. Грушевського, 33, керуючи автомобілем «KIA Cerato», номерний знак НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при розвороті, чим порушив вимоги п. 9.2 «б» ПДР;

рапортом інспектора роти № 2 взводу № 2 батальйону УПП в Закарпатській області Тимчик Н. від 01.01.2021 року, яким підтверджені викладі в протоколі про адміністративне правопорушення обставини;

наявними у матеріалах справи та дослідженими відеозаписами з нагрудної камери (відеореєстраторів) поліцейських із місця події, що міститься на DVD-диску, що доданий до протоколу.

Разом з тим, під час судового розгляду захисником було подано клопотання про допит у якості свідків осіб, які були залучені при складенні протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 299788, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Вказане клопотання було задоволено та для надання пояснень з приводу обставин вчинення правопорушення суддею викликалися у судове засідання свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були запрошені працівниками поліції та у присутності яких водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду у встановленому порядку, однак останні у судове засідання не з`явився.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП.

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 Правил дорожнього руху, та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Суддя зазначає, що при прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами. Суддя, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо.

Заперечення ОСОБА_1 та доводи його захисника розцінюю як форму захисту і намаганням уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки такі спростовуються дослідженими у судовому засіданні вищенаведеними доказами, які узгоджуються між собою, і які вважаю достовірними та достатніми у даній справі. Відтак, доводи захисника щодо наявності підстав для закриття провадження у справі щодо ОСОБА_4 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП є необґрунтованими.

Під час розгляду справи не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що працівник поліції, яким складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , був упереджений при складенні протоколу, а також даних про його зацікавленість у результатах розгляду справи, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази, а тому, приходжу до висновку, що працівник поліції при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, серед іншого, зазначається дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Даних про порушення працівником поліції вимог КУпАП при збиранні вищенаведених доказів не встановлено. Протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення складено правильно і підстави для повернення даної справи до Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП для належного оформлення відсутні.

В рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, вважаю, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка є безальтернативною, у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 454 грн.

Керуючись ст. ст. 130 ч. 1, 252, 280, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судового збору.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області А.І. Сарай