Справа № 442/808/21
Провадження №3/442/383/2021
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 квітня 2021 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Нагірна О.Б., розглянувши матеріали, які надійшли з Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в по АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ОБ №115899 від 10.01.2021 ОСОБА_1 10.01.2021 о 03.45 год. по вул. Винниченка, 3 в м. Стебник керував автомобілем марки „Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку в присутності двох свідків відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Правопорушник в судовому засіданні у вчиненому вину визнав, щиро розкаявся. Просив звільнити його від адміністративної відповідальності, передавши матеріали на розгляд трудовому колективу ТОВ „ЛЬВІВПАБ.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 10.01.2021 близько 04 год. його зупинили працівники поліції по вул. Стрийській в м. Дрогобич та попросили пройти з ними у Дрогобицький ВП ГУНП у Львівській області з метою стати свідком встановлення у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 у встановленому законом порядку в присутності двох свідків відмовився. Крім того, свідок зазначив, що візуально у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння він не бачив.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення та іншими документами.

Постанова судді, згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах

Відповідно до ст.ст. 251, 252, 280 КупАП наявність адміністративного правопорушення і винність у його вчинені особи та інші обставини, що мають істотне значення для правильності вирішення справи про адміністративні правопорушення, підлягають доказуванню передбаченими законом способами, оцінка відповідних доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та законі. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності, постанова у справі повинна бути законною та обґрунтованою.

Розглянувши матеріали справи, вважаю, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності з таких підстав.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП .

При розгляді справи встановлено, що ОСОБА_1 10.01.2021 о 03.45 год. по вул. Винниченка, 3 в м. Стебник керував автомобілем марки „Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку в присутності двох свідків відмовився.

З об`єктивної сторони правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП, полягає в тому числі у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Так, суддею у судовому засіданні встановлено і підтверджено факт відмови особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серія ОБ № 115899 від 10.01.2021, поясненнями ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 та наявним в матеріалах справи відеозапису.

Тому, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з приписами ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Тобто, адміністративна відповідальність має подвійну мету - захист правопорядку і виховання громадян у дусі поваги до закону та правил співжиття, яка реалізується, зокрема, через такі функції адміністративної відповідальності - репресивно-каральну та запобіжно-виховну.

Відповідно до положень ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

В силу приписів статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративній відповідальності. Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

Реалізація принципу індивідуалізації адміністративної відповідальності тісно пов`язана із інститутом звільнення від неї. Адміністративна відповідальність має подвійну мету - захист правопорядку і виховання громадян у дусі поваги до закону та правил співжиття. Зазначену мету можна конкретизувати через дві основні функції адміністративної відповідальності.

Перша з них, репресивно-каральна (або "штрафна"), полягає в тому, що адміністративна відповідальність є, по-перше, актом відплати держави щодо правопорушника, а, по-друге, засобом, який попереджає нові правопорушення.

Друга функція, запобіжно-виховна, тісно пов`язана з попередньою. Вона покликана забезпечити формування в адресатів адміністративно-правових норм мотивів, які б спонукали їх дотримуватись вимог законів, поважати права і законні інтереси інших осіб.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання Законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 21 КУпАП (в редакції, чинній на день вчинення адміністративного правопорушення) особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Положеннями ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані в тому числі з`ясувати, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації або трудового колективу.

Також суд зазначає, що згідно зі ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 19 квітня 2000 р. № 6 рп/2000 у справі про зворотну дію кримінального закону в часі пояснюється, що «суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності…». Тому заборона зворотної дії в часі означає, що приписи законів та інших нормативно правових актів не поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності. У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 р. № 1 рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно правових актів наголошується на тому, що «до події, факту застосовується той закон або інший нормативно правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце». При цьому не вважається зворотною дією застосування закону або іншого нормативно правового акта щодо триваючих правових відносин, якщо цей акт застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (це так звана безпосередня дія нормативного акта в часі). Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності (див. коментар до ст. 57 Конституції). На думку Конституційного Суду України, «закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно правового акта» (Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 р. № 1 зп у справі щодо несумісності депутатського мандата). Слід нагадати, що принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів також знайшов своє закріплення в міжнародно правових актах, зокрема в Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (ст. 15), Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (ст. 7).

Відповідно до ст. 8 Кодексу України про адміністративне правопорушення особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Таким чином, звільнення від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів справи на розгляд трудового колективу для застосування заходів громадського впливу, передбачене ст. 21 КУпАП (в редакції, чинній на день вчинення адміністративного правопорушення, тобто 19.06.2020), є правом суду і застосовується лише в сукупності усіх з`ясованих фактів, що дозволяють вирішити питання про доцільність звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності.

Це питання вирішується судом з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника та є правом суду.

При цьому, суд враховує, що відповідно до ст. 252-1 Кодексу законів про працю України, трудовий колектив підприємства утворюють усі громадяни, які своєю працею беруть участь у його діяльності на основі трудового договору (контракту, угоди), а також інших форм, що регулюють трудові відносини працівника з підприємством.

З матеріалів справи вбачається, що згідно Наказом № 22/06 від 22.06.2020 ОСОБА_1 перебуває на посаді юрисконсульта з посадовим окладом згідно штатного розкладу.

У даному випадку, для застосування положень ст. 21 КУпАП до правопорушника директором ТОВ „ЛЬВІВПАБ - ОСОБА_3 31.03.2021 до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області подано клопотання з проханням звільнити від адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та передати матеріали щодо нього на розгляд трудовому колективу, оскільки, він щиро розкаюється у вчиненому адміністративному правопорушенні, раніше не притягався до адміністративної відповідальності, характеризується позитивно.

Оцінивши в сукупності наведене, зокрема, характер вчиненого правопорушення та фактичні обставини справи, враховуючи особу , що притягається до адміністративної відповідальності, а саме те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП не притягувався, свою вину визнає та у вчиненому щиро кається, від його дій тяжких наслідків не настало, згідно досліджених матеріалів працює, позбавлення права керування транспортним засобом негативно вплине на його життя та обмежить його у виконанні службових обов`язків, чим поставить його в скрутне матеріальне становище, з метою недопущення подібної поведінки ним надалі, з огляду на бажання трудового колективу ТОВ „ЛЬВІВПАБ займатися виховними заходами щодо ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 130 КУпАП з передачею матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд трудового колективу ТОВ „ЛЬВІВПАБ для розгляду, обговорення, вжиття заходів реагування та з повідомленням у 10-ти денний строк про прийняте рішення трудовим колективом.

На переконання суду, з урахуванням відомостей щодо цієї особи, саме такий захід, як передача на поруки трудовому колективу, у цій справі стане найбільш дієвим та ефективним, що узгоджується з вимогами ст. 1 та ч. 2 ст. 249 КУпАП, тобто з метою підвищення виховної і запобіжної ролі провадження в справах про адміністративні правопорушення такі справи можуть розглядатися безпосередньо в трудових колективах, за місцем навчання або проживання порушника для вжиття заходів громадського впливу.

Згідно з ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. ст. 21, 283, 284, ч. 1 ст . 130 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністравтиного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку зі звільненням його від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд трудового колективу ТОВ „ЛЬВІВПАБ.

Направити до трудового колективу ТОВ „ЛЬВІВПАБ копію постанови для застосування заходів виховного впливу відносно ОСОБА_1 .

Зобов`язати ТОВ „ЛЬВІВПАБ не пізніше, ніж у десятиденний строк з дня одержання матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 , повідомити Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області про вжиті щодо останнього заходи громадського впливу.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: Нагірна О.Б.