Справа № 308/1577/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.03.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., у відсутності особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянув в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/467/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду від 16. 04. 2020.

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 , визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 374068 від 07. 02. 2020 та постанови судді від 16. 04. 2020 вбачається, що 07. 02. 2020 приблизно о 03 год. 15 хв. поблизу будинку № 60 А на вул. Капушанській в м. Ужгороді ОСОБА_1 керувала автомобілем марки «Skoda» державний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів)», та відмовилася від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати, провадження по справі закрити за відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що справу було розглянуто без її повідомлення та участі, внаслідок чого вона була позбавлена права на належний захист та можливості надати суду свої пояснення. Вважає, що відомості, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення належними доказами не підтверджені. Стверджує, що не відмовлялася пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а навпаки, погодилася пройти його у медичному закладі, оскільки, поліцейським, які зупинили її без будь-якої причини, не довіряла. Однак, відеозапис, наданий поліцейськими не є безперервним, запис після 03.31 07. 02. 2020, коли вона погодилася пройти такий огляд відсутній. Суддя за її клопотанням не викликав у судове засідання та не допитав свідків, не врахував її пояснення. Також вважає, що суддя безпідставно не взяв до уваги наданий нею доказ: копію протоколу

-2-

медичного освідчення № 105, складеного 07. 02. 2020 о 04 год. 15 хв., який містить висновок лікаря про те, що вона була тверезою і звернулася в лікарню для проходження процедури огляду на стан сп`яніння в межах двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 30. 04. 2020 ОСОБА_1 поновлено строк на апеляційне оскарження постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16. 04. 2020.

Будучи неодноразово належним чином повідомленою про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 на розгляд справи щодо неї не з`явилися. Остання рухом справи не цікавилася, судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилася, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляла, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07. 07. 1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення її прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діяннях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

-3-

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09. 11. 2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до пункту 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Із матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом установлено, що 07. 02. 2020 приблизно о 03 год. 15 хв. поблизу будинку № 60 А на вул. Капушанській в м. Ужгороді, ОСОБА_1 керувала автомобілем марки «Skoda» державний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів)», і відмовилася від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, її винуватість у вчиненні вказаного правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Зокрема, вина ОСОБА_1 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 374068 від 07. 02. 2020, яким зафіксовано обставини вчиненого адміністративного правопорушення та який повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, як щодо змісту так і щодо форми; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 07. 02. 2020, які підтвердили факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку для визначення стану алкогольного сп`яніння, як на місці зупинку за допомогою приладу «Драгер», так і у медичному закладі, належним чином завіреної копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕАК № 2076657 від 07. 02. 2020, згідно якої ОСОБА_1 по вул. Капушанській в м. Ужгороді керувала транспортним засобом з не пристебнутим ременем безпеки, чим порушила п. 2.3 «в», за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 121 КУпАП, даними відеозапису з нагрудних камер поліцейських.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

З установлених апеляційним судом обставин вбачається, що ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду за допомогою приладу «Драгер» та не використав надане їй право на проходження медичного огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Вказані в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 обставини підтверджуються і даними відеозаписів з нагрудного відео-реєстратора від 07. 02. 2020, із яких вбачається, що водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти

-4-

освідування на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» або пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, на що остання відмовилася.

При цьому апеляційний суд враховує, що згідно п. 1.2. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до ознак алкогольного сп`яніння, окрім інших, віднесено: запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів, тобто ті ознаки, що мали місце у випадку зупинки водія ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене у інспектора поліції були наявні всі підстави для ініціювання проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, від проходження якого правопорушник відмовилася, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що поліцейський - інспектор роти №4 взводу №1 батальйону УПП в Закарпатській області Галатиба М.Ю. була упередженою при складанні протоколу щодо ОСОБА_1 і що в неї були підстави фальсифікувати такий. Тому, суд приходить до висновку, що вказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяла в межах наданих їй повноважень, протокол нею складено згідно вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09. 11. 2015 №1452/735.

Законність зупинки водія ОСОБА_1 підтверджується постановою серії ЕАК № 2076657 від 07. 02. 2020, про притягнення її до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч. 5 ст. 121 КУпАП, а також відеозаписом із нагрудних камер працівників поліції. До того ж, будь-яких заяв, зауважень, скарг, при оформленні протоколу чи після його оформлення, ОСОБА_1 не подавала, дії працівників поліції не оскаржувала.

Не встановлено під час розгляду справи апеляційним судом і яких-небудь даних про те, що у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які були свідками відмови ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку для визначення стану алкогольного сп`яніння, були підстави для її обмови, - на такі дані також не вказується ОСОБА_1 в апеляційній скарзі.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що висновки суду зроблено формально і такі не відповідають фактичним обставинам справи не знайшли свого підтвердження.

Також, всупереч наведеним в апеляційній скарзі доводам, зміст протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у його достовірності не викликає. Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 374068 від 07. 02. 2020, такий містить: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; відомості про роз`яснення ОСОБА_1 її прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Не вбачає суд апеляційної інстанції і підстав для визнання недопустимим доказом відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, оскільки такі відповідають вимогам п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і

-5-

технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, затвердженої наказом МВС України 18. 12. 2018 №1026, згідно якого, включення портативного відеореєстратора відбувається з момента початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища.

Той факт, що наявні в матеріалах справи відеозаписи є роздільними, а відеофіксація не здійснювалася безперервно, не є підставою для скасування постанови суду, оскільки на двох із відеозаписів чітко зафіксовано, зокрема, відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі в присутності свідків і підстав піддавати сумніву зміст даних відеозаписів та вважати такі докази недопустимими, немає, позаяк доказами відповідно до приписів ст. 251 КУпАП є, в тому числі, і показання технічних приладів чи технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, тощо.

Разом із тим, доводи апеляційної скарги про те, що всупереч вимог ст. 268 КУпАП суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 без наявності даних щодо її належного сповіщення про час і місце розгляду справи, апеляційний суд вважає також такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції викладених у судовому рішенні та не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також не свідчать про порушення права ОСОБА_1 на захист. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що факт розгляду справи без участі правопорушника не являється підставою для скасування чи зміни судового рішення у справах про адміністративні правопорушення, а факт розгляду справи без участі ОСОБА_1 враховано апеляційним судом як одну з підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд безпідставно не взяв до уваги протокол медичного огляду, згідно з яким ОСОБА_1 була твереза, апеляційний суд відхиляє, оскільки вважає, що судом першої інстанції цілком обґрунтовано не взято до уваги результати медичного огляду на стан сп`яніння проведеного за зверненням ОСОБА_1 в медичному закладі, оскільки в даному випадку ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності не за керування автомобілем у стані сп`яніння, а за відмову пройти огляд на стан сп`яніння, а тому доводи ОСОБА_1 про те, що вона не керувала автомобілем у такому стані, не спростовують факту її відмови від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, який повністю доведений сукупністю доказів, проаналізованих та вірно оцінених в оскарженій постанові, та за змістом ч. 1 ст. 130 КУпАП утворює самостійний склад адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винною у порушенні вимог, які передбачені пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та вчиненні, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, оскільки судом першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на неї адміністративного стягнення не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає.

-6-

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП і таке стягнення в даному випадку буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів, поваги до правил співжиття, а також забезпечить запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Інші доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують, оскільки судом першої інстанції в повній мірі встановлено та належним чином оцінено і враховано всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при призначенні особі адміністративного стягнення.

Враховуючи викладене, постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни немає, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі про витребування доказів, не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16. 04. 2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: