Провадження № 33/4820/267/21
Справа № 686/5546/21 Головуючий в 1-й інстанції Данькова С. О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Федорова Н. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2021 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою останнього на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 березня 2021 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , пенсіонера,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. 00 коп. судового збору.

За постановою суду, 20 лютого 2021 року о 09 год. 25 хв., ОСОБА_1 на а/д Н-ОЗ Житомир-Чернівці 192 км., керував транспортним засобом марки «Renault Megan Scenic» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до встановленого порядку, відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 березня 2021 року скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що судом першої інстанції його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння він не керував, що підтверджується відсутністю в матеріалах справи результатів огляду його на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 звертає увагу на те, що відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є його правом, і не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, ОСОБА_1 зазначає, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння він не відмовлявся, а свідки, що вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, під час зупинки його транспортного засобу присутні не були.

Вказує, що будучи хворим на цукровий діабет, він був вимушений вжити напередодні 100 гр. коньяку для стабілізації гормонального стану, однак така доза алкоголю не могла вплинути на його стан, оскільки з моменту його споживання пройшов тривалий проміжок часу.

На думку ОСОБА_1 , протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, оскільки час відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, що у ньому зазначений, не співпадає з часом, вказаним у письмових поясненнях свідків.

У письмових поясненнях свідка ОСОБА_2 допущено помилку у зазначенні його прізвища. Окрім того, письмові пояснення такого свідка містять закреслення та виправлення, що також викликає сумнів у їх допустимості.

Всупереч вимог ч. 4 ст. 256 КУпАП, працівники поліції не роз`яснили його процесуальні права, передбачені Конституцією України та КУпАП.

Зазначає, що у постанові суду неправильно зазначений реєстраційний номер транспортного засобу, на якому він пересувався, зокрема замість EKU1MY4 вказано EKU1M44.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи суддею першої інстанції виконанні в повній мірі.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Висновок суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Хоча ОСОБА_1 винним себе не визнає, його винуватість у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом.

Зокрема, даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 488368 від 20 лютого 2021 року, згідно яких 20 лютого 2021 року о 09 год. 25 хв. на а/д Н-ОЗ Житомир - Чернівці 192 км., водій ОСОБА_1 керував автомобілем Renault Megane Scenic д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у зв`язку з виявленими ознаками: почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук. Свідками відмови ОСОБА_1 від проведення огляду були ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 2);

- письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , з яких вбачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі. Вказані обставини свідки засвідчили своїми підписами у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 3,4).

Вказані обставини підтверджуються також даними відеозаписів означеної події, які зафіксовані на відеокамери працівниками поліції (а.с. 12).

Суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Твердження ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд не приймає до уваги, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи положення ст. 280 КУпАП щодо з`ясування питання чи було вчинено ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, суд виходить із диспозиції даної статті, яка передбачає три різні склади адміністративного правопорушення, а саме:

1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів;

3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, особа може бути притягнена до адміністративної відповідальності за вчинення дій, що відповідають конкретному (одному або декільком з наведених) складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 488368 від 20.02.2021 року ОСОБА_1 ставиться у вину те, що 20.02.2021 року о 09 год. 25 хв., він керував транспортним засобом Renault Megane Scenic д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота та відмовився від проходження, у встановленому законом порядку, огляду на стан сп`яніння, у присутності двох свідків.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 березня 2021 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у тому, що він відмовився на вимогу працівника поліції пройти, у встановленому законом порядку, огляд на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з виявленими ознаками, у присутності двох свідків.

З огляду на вказане, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд також не бере до уваги посилання ОСОБА_1 про те, що відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є його правом, і не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області ОСОБА_1 обґрунтовано, на підставі дослідження всіх доказів, визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Підстави для закриття провадження у справі, як того просить апелянт в своїй апеляційній скарзі - відсутні.

Твердження апелянта про те, що напередодні він вжив 100 гр. коньяку для стабілізації його гормонального стану, на думку апеляційного суду, не було перешкодою для проходження його огляду на стан алкогольного сп`яніння, враховуючи те, що з моменту його споживання, як зазначає ОСОБА_1 , пройшов тривалий проміжок часу.

Однак, під час зупинки транспортного засобу, у ОСОБА_1 працівниками поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, що стали підставою для пропонування останньому пройти у встановленому законом порядку огляд на стан сп`яніння.

Посилання ж ОСОБА_1 на те, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння він не відмовлявся, є безпідставним, оскільки як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису, на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» ОСОБА_1 , у присутності двох свідків, відмовився. На пропозицію працівників поліції пройти такий огляд у медичному закладі ОСОБА_1 також відмовився.

Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується також даними письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не враховано, що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не були присутні під час зупинки його транспортного засобу, апеляційний суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Норми КУпАП, Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 не передбачають вимог щодо присутності свідків під час зупинки транспортного засобу особою, яка ним керує. Такі норми передбачають лише обов`язкову присутність двох свідків під час проведення огляду особи на стан сп`яніння.

Отже, присутність свідків під час зупинки транспортного засобу, законодавством не передбачено.

На виконання вимог КУпАП та вищевказаної Інструкції свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були присутні під час пропозиції працівниками поліції ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від якого останній відмовився. Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння свідки засвідчили своїми підписами у протоколі про адміністративне правопорушення, акті огляду та у своїх письмових поясненнях.

Твердження ОСОБА_1 про те, що у письмових поясненнях свідка ОСОБА_2 наявні закреслення та виправлення, є слушним, однак вказані виправлення, зокрема у номері мобільного телефону вказаного свідка, не є суттєвими, не впливають на зміст наданих свідком пояснень та не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується неправильно вказаного прізвища ОСОБА_2 у його письмових поясненнях ( ОСОБА_2 замість ОСОБА_2 ) та реєстраційного номеру транспортного засобу у постанові суду першої інстанції (EKU1M44 замість EKU1MY4), то вказане є описками, які ніяким чином не впливають на правильність прийнятого рішення судом першої інстанції.

Доводи ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, оскільки час відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, що у ньому зазначений не співпадає з часом, вказаним у письмових поясненнях свідків, апеляційний суд до уваги не приймає, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 488368 від 20.02.2021 року, у такому зазначено час вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , тобто час керування ним транспортним засобом, а саме - 20.02.2021 року о 09 год. 25 хв.

Згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_3 , у таких зазначено, що 20.02.2021 року близько 09 год. 40 хв. йому було запропоновано бути свідком під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння.

Час, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме 09 год. 25 хв., є часом керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а не часом його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, який вказаний свідком ОСОБА_3 у його письмових поясненнях.

Тому, з огляду на вказане, будь-яких порушень під час складення процесуальних документів працівниками поліції щодо ОСОБА_1 , апеляційним судом не встановлено.

Протокол про адміністративне правопорушення та письмові пояснення свідків оформлені у встановленому законом порядку, містять всі необхідні відомості та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністативного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання на те, що всупереч вимог ч. 4 ст. 256 КУпАП ОСОБА_1 не було роз`яснено його процесуальні права, передбачені Конституцією України та КУпАП, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення громадянину ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення підписаний ОСОБА_1 , чим він засвідчив правильність його змісту та відомостей, що у ньому містяться. Будь-яких зауважень щодо правильності змісту протоколу від ОСОБА_1 не надходило.

Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.

Разом з тим, як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_1 , згідно з доданим до апеляційної скарги посвідченням серії НОМЕР_3 від 02 квітня 2015 року, є учасником бойових дій.

Згідно з ст. 401 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Отже, встановлені під час апеляційного розгляду справи обставини свідчать про наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що постанова Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 454 грн. підлягає зміні, зі звільненням останнього від його сплати.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 березня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 454 грн. - змінити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Федорова Н.О.