КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/374/2021
Головуючий в суді першої інстанції: Майбоженко А.М.
Доповідач: Трясун Ю.Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу захисника Федорова Дмитра Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
захисникаГГармаш М.Ю.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Оболонського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, 17 серпня 2020 року о 03 год. 16 хв. рухаючись по провулку Куренівському, 2 в м. Києві, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mazda» з номерним знаком НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Федоров Д.С. просить скасувати постанову Оболонського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2020 року та закрити провадження щодо ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Одночасно апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що він пропущений із поважних причин.

Захисник зазначає, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 28 жовтня 2020 року, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що не погоджується із постановою суду першої інстанції, вважає її такою що постановлена з істотним порушенням норм процесуального та матеріального права.

Захисник звертає увагу на те, що наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки зазначена у ньому суть правопорушення не відповідає інкримінованому ОСОБА_1 правопорушенню.

Так, апелянт вказує, що у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, в той час як йому ставиться в провину порушення п. 2.9. а ПДР України.

Також захисник зазначає, що наявний в матеріалах справи висновок № 004917 від 22 серпня 2020 року є недопустимим доказом, оскільки за результатами проведення огляду лікарем-наркологом ОСОБА_1 не було надано копії такого висновку, що позбавило його можливості будь-яким чином спростувати результати такого огляду.

Таким чином, підсумовує апелянт, результат проведеного огляду слід вважати недійсним.

Дослідивши доводи клопотання про поновлення строку, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин.

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, копію постанови, ОСОБА_1 отримав 28 жовтня 2020 року.

З урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд вважає, що апелянт пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Гармаш М.Ю., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в повній мірі дотримався вимог закону.

Оскаржуючи постанову суду першої інстанції захисник зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 137853 від 17 серпня 2020 року не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки у ньому не вірно вказана суть правопорушення.

На думку апеляційного суду, такі доводи є непереконливими.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Із наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 17 серпня 2020 року о 03 год. 16 хв. в м. Києві по провулку Куренівському буд. 2 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Мазда 3» з номерним знаком НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: дуже розширені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога. Наведеним протоколом ОСОБА_1 інкриміновано порушення п. 2.9. а) ПДР України.

Відповідно до п. 2.9. а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення містить всі необхідні відомості передбачені ст. 256 КУпАП та вірно визнаний належним та допустимим доказом.

Крім того апеляційний суд зазначає, що відсутність у протоколі словосполучення «у стані сп`яніння» не може бути безумовною підставою для скасування постанови, оскільки протокол про адміністративне правопорушення є лише одним із доказів на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення.

Також апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 004917 від 22 серпня 2020 року є недопустимим доказом, оскільки за результатами проведення огляду лікарем-наркологом ОСОБА_1 не було надано копії такого висновку, що позбавило його можливості будь-яким чином спростувати результати такого огляду.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, не вручення ОСОБА_1 примірника висновку не може бути підставою для закриття провадження, оскільки ОСОБА_1 не був позбавлений можливості самостійно звернутись до медичного закладу.

Крім того, будь яких доказів на спростування результатів проведеного огляду стороною захисту надано не було, відтак відсутні підстави вважати висновок недопустимим доказом.

Апеляційний суд вважає, що огляд на стан сп`яніння проведений з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», тому підстав вважати його недійсним немає.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ґрунтується на належних та допустимих доказах, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Федорова Д.С. в ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун