Житомирський апеляційний суд
Справа №278/3094/20 Головуючий у 1-й інст. Літвин О. О.
Категорія ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Кусковської Т.А., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , захисника Кобриної Н.В. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. судового збору.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 13.11.2020 о 21 год. 05 хв. на автодорозі М06 155км+200м керував автомобілем ЗАЗ Daewoo Т13110, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатом тесту №111, проведеного 13.11.2020 о 22 год. 47 хв., за допомогою спеціального технічного засобу алкотестер Drаger 0311. З останнього слідує, що в крові ОСОБА_1 було виявлено 1,46 % проміле алкоголю при допустимій нормі 0,2 % .

Крім того, ОСОБА_1 , керуючи вказаним автомобілем у зазначений день та час, будучи неуважним перед виконанням маневру перестроювання у крайню ліву смугу, не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно ним керувати, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Opel Zafira, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

На постанову суду ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративних правопорушень.

Зазначає, що про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, але у зв`язку з перебуванням на лікуванні 10.02.2021 р. звернувся до суду із заявою про відкладення розгляду справи. Суд 12.02.2021 р. справу розглянув у його відсутність, про що йому стало відомо лише 09.03.2021 р. В цей же день він звернувся до суду з апеляційною скаргою, тому вважає, що пропустив строк на апеляційне оскарження постанови з поважних причин.

На його думку, постанова суду є незаконною та необґрунтованою, вона винесена без повного та всебічного дослідження обставин справи, та у його відсутність, висновки суду 1-ї інстанції суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

На його думку, суддею при винесенні постанови не в повній мірі з`ясовані всі обставини справи, що призвело до прийняття незаконного рішення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що під час складання протоколів поліцейськими він просив про проходження медогляду у медичному закладі, так як не повірив даним обстеженню на місці, тим більше що це обстеження проходило майже через дві години після ДТП, але йому було відмовлено, цей момент поліцейські на відео не зафіксували. Відносно обставин ДТП він пояснював, що змушений був зманеврувати із правої полоси по ходу руху в напрямку з м. Житомир до м. Новоград-Волинський в ліву полосу, де відбулось зіткнення, оскільки в с Березівка Житомирського району, на головну дорогу раптом виїхав автомобіль і він змушений був маневрувати щоб уникнути зіткнення. Зіткнення відбулось але з іншим автомобілем, який рухався у попутному напрямку. Вказані обставини взагалі не були досліджені, поліцейські жодних заходів для встановлення наявності (відсутності) цих відеоматеріалів не здійснили.

Крім того, вказує, що його було позбавлено можливості скористатись правовою допомогою, давати пояснення по суті справи та заявити клопотання про виклик свідків, призначення експертизи для з`ясування причинно- наслідкового зв`язку порушень ПДР із зіткненням автомобілів, приєднання до матеріалів справи доказів.

Разом з тим, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення зазначено невірно його адресу, а саме АДРЕСА_2 і лише звертаючись із заявами про відкладення розгляду справи, він правильно вказав свою адресу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Кобриної Н.В. на підтвердження доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Наведені апелянтом причини пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду є поважними та такими, що дають підстави для поновлення, строку апеляційного оскарження, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про своєчасне та належне вручення (отримання) ОСОБА_1 копії постанови суду, а розгляд справи проводився у його відсутність.

В суді апеляційної інстанції адвокат Кобрина Н.В. заявила клопотання про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі ст. 38 КУпАП.

Вважаю, що клопотання є необґрунтованим, оскільки відповідно до ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Суд виконав зазначені вимоги та розглянув справу в останній день строку встановленого законом, а саме 12.02.2021 року.

Апеляційний суд вважає, що особа, яка притягується до відповідальності повинна сумлінно користуватися своїми правами, не зловживати ними з метою затягування розгляду справи для спливу строків визначених ст. 38 КУпАП та уникнення особи від відповідальності.

Висновки суду повністю узгоджуються з практикою Європейського суду, який в своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Справа про адміністративне правопорушення надійшла до Житомирського районного суду Житомирської області 20.11.2020 р., про що як засвідчують матеріали справи ОСОБА_1 знав, крім того, відповідно до клопотання ОСОБА_1 , матеріали справи були направлені до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області (а.с. 14).

Судом першої інстанції вживались заходи щодо виклику ОСОБА_1 в судові засідання для розгляду справи, ОСОБА_1 не на одне з них не з`являвся, а заявляв клопотання про відкладення розгляду справи, а за декілька днів до спливу строків, передбачених ст. 38 КУпАП подав клопотання про чергове відкладення розгляду справи.

За таких обставин апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови суду, врахувавши при цьому, що в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 надана можливість скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджуються, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 199613 від 13.11.2020 року (а.с. 42), письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , схемою місця ДТП від 13.11.2021 року.

З досліджених судом матеріалів вбачається, що при складанні протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та схеми місця ДТП, ОСОБА_1 жодних зауважень не висловлював.

Крім того, про вчинення йому перешкод під час руху невідомим ТЗ, який раптово виїжджав з АЗС в с. Березівка на головну дорогу на зазначав.

З пояснень потерпілого ОСОБА_2 вбачається, що він рухаючись по автодорозі Київ -Чоп, в с. Березівка, у дзеркало заднього виду побачив швидке приближення транспортного засобу, а потім відчув удар. Зупинившись побачив, що його транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а водій який кермував іншим автомобілем мав ознаки алкогольного сп`яніння.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків або у закладах охорони здоров`я.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Зі змісту п. 2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В п. 7 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерство внутрішніх справ України Міністерство охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 визначено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджуються, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 199612 від 13.11.2020 року (а.с. 4), письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 з яких вбачається, що ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля у нетверезому стані, даними результатів чек-тесту №111 проведеного сертифікованим приладом алкотестер Драгер №7510 13.11.2020 року о 22 годині 47 хвилин, яким у присутності двох свідків встановлено стан алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 1,46 % алкоголю (а.с.5), актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому водій погодився з їх результатами, про що свідчить власноручний підпис (а.с.6); відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 має певні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме порушення мови, його поведінка не відповідає обстановці, що підтвердили і свідки, це свідчить про те, що працівники поліції мали всі підстави для проведення огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Відповідно до акту огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 погодився з результатами його огляду, про що свідчить його власноручний підпис.

Зазначені докази, а також відсутність у ОСОБА_1 будь-яких заперечень при складанні протоколу, спростовують доводи апеляційної скарги.

Доказів, які б свідчили про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи апелянт не надав.

Доводи апелянта про неповноту та однобічність судового розгляду суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки матеріали справи зазначені обставини не підтверджують.

Не дають підстав для скасування судового рішення і інші доводи апелянта, які є формальними та жодним чином не свідчать про незаконність чи необґрунтованість прийнятого рішення, оскільки висновки суду ґрунтуються на доказах, що містяться у матеріалах справи.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає правильними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами і будь-яких сумнівів щодо цих доказів не вбачає.

Адміністративні правопорушення, які вчинив ОСОБА_1 за своїм характером мають велику суспільну небезпеку, оскільки особа яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння створює загрозу життю та здоров`ю, як собі так і наражає на цю небезпеку інших учасників руху, а тому відсутні підстави для незастосування щодо нього адміністративного стягнення.

Стягнення ОСОБА_1 судом першої інстанції призначено відповідно до вимог ст. 36 КУпАП у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав вважать його таким, що не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі правопорушника через його суворість апеляційний суд не вбачає.

За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Новоград- Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 лютого 2021 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук