КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
№ 33/824/1328/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2021 року суддя Київського апеляційного суду Рейнарт І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву захисника ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 16 грудня 2020 року та апеляційну скаргу захисника Балакіна Володимира Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_2 , на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 16 грудня 2020 року стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого водієм ТОВ «Гандікап», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 16 грудня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення його до адміністративної відповідальності.

Постановою суду визнано доведеними обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення ДПР18 № 122283 від 3 серпня 2020 року, згідно яких ОСОБА_2 3 серпня 2020 року, близько 15год. 25хв., по Кільцевій дорозі, навпроти АЗС «AVIA», керуючи транспортним засобом «Вольво», державний номерний знак НОМЕР_1 , при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю «Рено», державний номерний знак НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, та скоїв з ним зіткнення, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 2.3. (б), 10.4. ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Балакін В.О. подав апеляційну скаргу та заяву про поновлення строку на оскарження постанови суду, посилаючись на те, що суд першої інстанції не направив копію постанови ОСОБА_2 , про її існування він дізнався з ЄДРСР і отримав її копію 3 лютого 2021 року.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10-ти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку.

З матеріалів справи вбачається, що постанова прийнята судом у відсутність ОСОБА_2 , копія постанови на адресу ОСОБА_2 судом першої інстанції не направлялася, захисник Балакін В.О. отримав копію постанови 3 лютого 2021 року, апеляційна скарга подана ним 9 лютого 2021 року, тому вважаю, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, так як пропущений з поважних причин.

У апеляційній скарзі на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 16 грудня 2020 року. захисник Балакін В.О. просить постанову суду скасувати, прийняти нову

постанову про закриття провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник Балакін В.О. посилається на невідповідність постанови суду протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, так як у протоколі зазначено, що ОСОБА_3 порушив п. 10.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП, а суд у постанові зазначив про порушення ОСОБА_3 п. 2.3. (б), 10.4. ПДР України, які йому не інкримінувалися.

Також захисник Балакін В.О. зазначає, що суд не надав оцінку тим обставинам, що пояснення ОСОБА_2 та іншого учасника ДТП ОСОБА_4 суттєво відрізняються між собою щодо обставин та механізму зіткнення автомобілів, що схема ДТП складена через значний проміжок часу після складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, що після повернення матеріалів справи, які були направлені судом на дооформлення, вони містять тільки довідку без номера та дати про внесення уточнення часу складання схеми ДТП, а відтак схема ДТП не є належним доказом вини ОСОБА_2 .

Крім того, захисник Балакін В.О. посилається на неповідомлення ОСОБА_2 про день та час розгляду справи судом та не направлення йому копії постанови.

ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду апеляційної скарги через свого захисника Балакіна В.О., до апеляційного суду не з`явився.

Вислухавши пояснення захисника ОСОБА_2 - адвоката Балакіна В.О., який підтримав апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_4 та його адвоката Кизенка Д.О., які просили залишити постанову суду першої інстанції без змін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанцій розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та визнані доведеними судом першої інстанції, за доводами, означеними в апеляційній скарзі, на виконання вимог ст. 294 КУпАП.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд, у відповідності з положеннями ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідальність за ст.124 КУпАП настає в тому разі, коли внаслідок порушення правил дорожнього руху було спричинено пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Тобто обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є спричинення пошкодження об`єктів, зазначених у цій статті.

Чинне законодавство України та нормативно-правові акти покладають обов`язок на

водіїв не лише знати та безумовно виконувати правила ПДР України, а також враховувати особливості та технічний стан транспортного засобу.

Пунктом 10.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Так, згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 122283 від 3 серпня 2020 року, ОСОБА_2 , в цей же день, близько 15год. 25хв., керуючи транспортним засобом «VOLVO FN», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Гандікап», за адресою м. Київ, Кільцева дорога, навпроти АЗС «AVIA», при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю «Рено», державний номер знак НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, та скоїв зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим ОСОБА_2 порушив п. 10.3 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Даний протокол за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та складений відповідно до положень ст. 255 КУпАП, уповноваженою на те особою.

У письмових поясненнях від 3 серпня 2020 року ОСОБА_2 зазначав, що рухаючись по Кільцевій дорозі, мав намір перестроїтися, включив правий поворот і ще не почав перестроюватися, коли почув удар з права.

У письмових поясненнях від 4 вересня 2020 року, наданих суду першої інстанції, ОСОБА_2 зазначав, що їхав у другій смузі проїзної частини, думав перестроїтися в праву крайню смугу, включив покажчик правового повороту і почав дивитися в дзеркало заднього огляду з метою переконатися в безпечності маневру, коли відчув скрегіт з правої передньої частини автомобіля і негайно застосував екстрене гальмування. Як з`ясувалося, з його автомобілем зіткнувся автомобіль «Рено» під керування ОСОБА_4 . Стверджує, що не здійснював перестроювання, а тільки мав намір, а тому не порушував п. 10.3 Правил дорожнього руху і у його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Разом з цим, письмові пояснення ОСОБА_2 не містять інформації про механізм ДТП і причини зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_4 . Не містить такої інформації і апеляційна скарга захисника Балакіна В.О.

Відповідно до пояснень іншого учасника ДТП - ОСОБА_4 від 3 серпня 2020 року він рухався у крайній правій смузі, коли його зачепив автомобіль «Вольво» за ліве заднє колесо, розвернув та пошкодив передні та задні ліві двері.

Аналогічні пояснення дав ОСОБА_4 під час апеляційного розгляду, підтвердивши, що він не мав наміру перестроюватися у ліву смугу руху, а автомобіль під керуванням ОСОБА_2 протягнув його автомобіль після зіткнення 30 метрів.

Згідно схеми дорожньо-транспортної пригоди, яка підписана ОСОБА_2 без зауважень, за його словами зіткнення відбулося на межі крайньої правої смуги та другої смуги, що спростовує пояснення ОСОБА_2 , що він не починав здійснення перестроювання.

Крім того, механічні пошкодження транспортних засобів: «Вольво» - права передня фара, бампер передній з правого боку, та «Рено» - передні та задні ліві двері, заднє ліве колесо, свідчать, що саме ОСОБА_2 , здійснюючи перестроювання, не надав дорогу автомобілю «Рено», який рухався в попутному з ним напрямку і по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися.

Вказані обставини також підтверджуються фото з місця ДТП, з яких вбачається, що автомобіль «Вольво» не перебував у другій смузі руху після зупинки транспортних засобів.

Під час апеляційного розгляду судом був викликаний спеціаліст з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Експерт ОСОБА_5 пояснив, що не може встановити місце зіткнення автомобілів та конкретного механізму ДТП, враховуючи пояснення учасників ДТП та даних схеми ДТП.

Разом з цим, на думку суду, наявні матеріали справи, опис пошкоджень автомобілів, фотокартки з місця ДТП, свідчать про порушення ОСОБА_2 п. 10.3. Правил дорожнього руху.

Та обставина, що суд зазначив у постанові про порушення ОСОБА_2 п. 2.3. (б), 10.4 ПДР України, не є підставою для скасування постанови суду та закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю у його діях складу правопорушення.

Зі змісту постанови вбачається, що судом у вступній частини описується зміст протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 № 122283 від 3 серпня 2020 року і правильно зазначається диспозиція саме п. 10.3 Правил дорожнього руху, яка описана у протоколі і саме цей пункт ПДР зазначений у протоколі, однак, помилково зазначено, що ОСОБА_2 порушив п. п. 2.3. (б), 10.4 ПДР України, що підлягає виправленню шляхом зміни постанови суду в цій частині. Вказана зміна не порушує прав ОСОБА_2 , оскільки саме порушення п. 10.3 Правил дорожнього руху було йому інкриміновано у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що схема місця ДТП, складена 3 серпня 2020 року, не може бути визнана належним доказом у справі, так як вона складена через 1 годину після складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, іншим працівником поліції, а виправлення до її копії внесені невідомою особою, суд вважає необґрунтованим.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 7 листопада 2015 року, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, не передбачена можливість внесення будь-яких змін до схеми ДТП і те, що вона повинна бути складена тим працівником поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення. Інструкцією передбачено, що схема ДТП підписується учасниками ДТП та поліцейським.

Наявна у матеріалах справи схема місця ДТП підписана ОСОБА_2 та ОСОБА_4 без зауважень, також на ній наявний підпис особи, яка її склала, поліцейський Голованьов С.В .

Зазначення у схемі, що ДТП сталася 3 серпня 2020 року о 16год. 31хв., замість 15год. 25хв., правового значення для вирішення питання про винність ОСОБА_2 у порушенні Правил дорожнього руху не має.

Крім того, під час апеляційного розгляду захисником ОСОБА_1 не ставилося під сумнів наявність дорожньо-транспортної пригоди за участі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , яка трапилася 3 серпня 2020 року.

Суд погоджується з доводами апеляційної скарги, що матеріали справи не містять даних про повідомлення ОСОБА_2 судом першої інстанції про розгляд протоколу про адміністративне правопорушення 16 грудня 2020 року та направлення ОСОБА_2 копії постанови. Разом з цим, вказані обставини не є обов`язковою підставою для скасування постанови суду першої інстанції та постановлення нової постанови про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд поновив строк на подання апеляційної скарги, призначив апеляційний розгляд справи та надав можливість ОСОБА_2 з`явитися до апеляційного суду для надання своїх пояснень. Однак, ОСОБА_2 вказаною можливістю не скористався, хоча судове засідання призначалося чотири рази і апеляційний розгляд справи тривав з 22 лютого 2021 року по 19 березня 2021 року.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_2

винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, проте, оскільки на момент розгляду справи в суді минули строки накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, що передбачені ст. 38 КУпАП, відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП - закрив провадження в справі за вказаним процесуальним законом.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

заяву захисника Балакіна Володимира Олександровича про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 16 грудня 2020 року задовольнити та поновити йому цей строк.

Апеляційну скаргу захисника Балакіна Володимира Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 16 грудня 2020 року стосовно ОСОБА_2 змінити, зазначивши, що ОСОБА_2 порушений п. 10.3 Правил дорожнього руху України.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Рейнарт