Єдиний унікальний номер судової справи 678/191/21
Номер провадження №3-678-137/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року смт. Летичів

Суддя Летичівського районного суду Хмельницької області Лазаренко А.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення №304/22-01-07-03/35779344, яка надійшла з Головного управління Державної податкової служби України у Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , одруженої, на утриманні 1 малолітня дитина 2017 року народження, головного бухгалтера ТОВ «Агрофірма-Обрій»,

за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №304/22-01-07-03/35779344 від 22.02.2021 року під час проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Агрофірма-Обрій» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок з питань відшкодування ПДВ управління податкового аудиту ГУ ДПС у Хмельницькій області ОСОБА_2 встановлено, що головний бухгалтер ТОВ «Агрофірма-Обрій» ОСОБА_1 вчинила правопорушення, яке полягало у порушенні порядку ведення податкового обліку посадовою особою підприємства, а саме:

1) порушення п. 200.1, п. 200.7, п. 200.9, абз. «б» п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року, із змінами та доповненнями, та Наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року №21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за №159/28289, із змінами та доповненнями, ТОВ «Агрофірма-Обрій» не має права на отримання бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1 декларації) задекларованого у декларації з ПДВ за листопад 2020 року в сумі 428932 грн.;

2) абз. «в» п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року, із змінами та доповненнями, п. 5 розділу V Наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року №21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за №159/28289, із змінами та доповненнями, ТОВ «Агрофірма-Обрій» за листопад 2020 року занижено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р. 21 декларації) на 428932 грн.;

3) в порушення вимог Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року №21 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за №159/28289, із змінами та доповненнями, ТОВ «Агрофірма-Обрій» невірно заповнено додаток 2 «Довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду до податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2020 року.

Із протоколу вбачається, що порушення ОСОБА_1 вчинила 10.02.2021 року, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, подала суду клопотання про закриття адміністративного провадження у зв`язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, яке обґрунтоване тим, що підставою для розгляду справи є протокол №304/22-01-07-03/35779344 від 22.02.2021 року, виходячи зі змісту якого порушення за листопад 2020 року було вчинено 17.12.2020 року (дата подання податкової декларації з податку на додану вартість). Згідно квитанції №2 саме 17.12.2020 року була надіслана і прийнята податковим органом за № податкова декларація з податку на додану вартість за листопад 2020 року. Тобто, строки притягнення до адміністративної відповідальності закінчились 17.03.2021 року. Зазначає, що в разі закриття провадження у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, вина не встановлюється.

Дослідивши докази по справі суд встановив наступне.

Згідно ст. 1 КУпАП завданням Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

У ст. 245 КУпАП вказано, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст.ст. 252, 278, 280 КУпАП суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що орган податкової служби головному бухгалтеру ТОВ «Агрофірма-Обрій» ОСОБА_1 інкримінує порушення вимог п. 200.1, абз. «б» і «в» п. 200.4, п. 200.7, п. 200.9 ст. 200 Податкового кодексу України, п. 5 розділу V Наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року №21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за №159/28289, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, яка має назву «Порушення порядку ведення податкового обліку, надання аудиторських висновків», відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України, - тягне за собою накладення штрафу у розмірі від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із ч. 1 ст. 163-1 КУпАП слідує, що диспозиція вказаної норми права є бланкетною, оскільки називає склад правопорушення, але для визначення його ознак відсилає до інших законодавчих або нормативних (підзаконних) актів.

Згідно абз. 1 п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За приписами п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

У ст. 16 Податкового кодексу України визначено обов`язки платника податків серед яких: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, тощо.

Відповідно до абз. 1 п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.

У п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

В силу п. 49.1 ст. 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Тобто, зі змісту п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України вбачається, що зазначена норма регламентує порядок розрахунку сум бюджетного відшкодування.

Зі змісту п.п. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України вбачається, що бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

За приписами п. 200.7 ст. 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно п. 200.9 ст. 200 Податкового кодексу України форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Як зазначено у п. 200.10 ст. 200 Податкового кодексу України у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання). Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

28.01.2016 року Міністерством фінансів України видано наказ №21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за №159/28289.

У затвердженому цим наказом Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість є розділ V яким визначено порядок заповнення податкової декларації.

Суд, дослідивши надані докази, вважає, що складений посадовою особою ГУ ДПС у Хмельницькій області протокол №304/22-01-07-03/35779344 про адміністративне правопорушення від 22.02.2021 року не в повній мірі містить виклад об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення фактично констатується, що:

ТОВ «Агрофірма-Обрій» не має права на отримання бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1 декларації) задекларованого у декларації з ПДВ за листопад 2020 року в сумі 428932 грн. (п. 1), однак не розкрито фактичних обставин з яких вбачаються причини чому ж саме підприємство не має права на отримання такого бюджетного відшкодування;

ТОВ «Агрофірма-Обрій» за листопад 2020 року занижено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р. 21 декларації) на 428932 грн. (п. 2). В протоколі в цій частині наявне посилання на абз. «в» п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України і на п. 5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, однак не зазначено який (і) саме підпункт (и) п. 5 розділу V вказаного Порядку було порушено;

ТОВ «Агрофірма-Обрій» невірно заповнено додаток 2 «Довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду до податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2020 року (п. 3), однак не зазначено який (і) саме пункт (и) і якого (их) саме розділу (ів) Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість не було дотримано при заповненні зазначеного додатку.

У зв`язку із зазначеним суд приходить до висновку, що оскільки ч. 1 ст. 163-1 КУпАП є бланкетною, тому протокол про адміністративне правопорушення не в повній мірі відображає, яка (і) ж конкретна (і) правова (і) норма (и) порушена (і) ОСОБА_1 , не розкрито в повній мірі в чому саме полягає суть порушення і у зв`язку з чим саме вона має бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Вказані обставини дозволяють суду прийти до висновку, що висунуте у протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення є неконкретним і порушує право ОСОБА_1 на захист як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адже позбавляє її можливості ефективно захищатися від нього.

Необхідно зазначити, що з аналізу наведених норм Податкового кодексу України випливає, що платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами перевірки.

Податкова декларація не відноситься до податкового обліку.

Подача платником податків податкової декларації з метою відшкодування ПДВ, у разі якщо платник податків вважає, що має право на таке відшкодування, не свідчить про порушення ним встановленого законом порядку ведення податкового обліку, а є лише відображенням позиції платника податків щодо належності йому зазначеного права.

Висновок податкового органу про відсутність у платника податку права на отримання бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за листопад 2020 року в розмірі 428932 грн. відповідно до поданої податкової декларації може бути підставою для відмови у такому відшкодуванні, яка може бути оскаржена платником податків в судовому порядку.

Тобто, подача платником податків податкової декларації з метою відшкодування ПДВ, навіть за відсутності у платника податків такого права, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, та має наслідком відмову податкового органу у такому відшкодуванні.

До протоколу №304/22-01-07-03/35779344 про адміністративне правопорушення від 22.02.2021 року додано лише Акт документальної позапланової виїзної перевірки щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Агрофірма-Обрій» ПН 35779344 податкового законодавства при декларуванні за листопад 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету» №450/22-01-07-03/35779344 від 10.02.2021 року.

Будь-яких інших письмових доказів, які б підтверджували факт вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, правопорушення, яке їй інкримінується, не надано.

Тобто, матеріали справи не містять податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2020 року, подану ТОВ «Агрофірма-Обрій», в якій, як вважає ГУ ДПС у Хмельницькій області, мають місце порушення, тому суд позбавлений можливості перевірити правильність чи неправильність її заповнення.

В зазначеному Акті від 10.02.2021 року посадова особа податкового органу вже надала оцінку поданій податковій декларації ТОВ «Агрофірма-Обрій» і констатувала ті порушення, про які зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, фактично суду запропоновано лише погодитись з такою оцінкою без дослідження самої податкової декларації.

Водночас, оскільки справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, розглядається судом, тому саме суд повинен безпосередньо встановити факт порушення податкового обліку для підтвердження чи спростування наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Необхідно звернути увагу, що у постанові від 19.06.2020 року Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №140/388/19 вказано, що акт податкової перевірки є службовим документом, в якому зафіксовані виявлені при проведенні тієї або іншої податкової перевірки порушення, він є носієм доказової інформації про виявлені порушення та його зміст може бути оспорено шляхом подання до контролюючого органу за основним місцем обліку заперечень. Сам по собі акт податкової перевірки та дії посадових осіб контролюючого органу зі складання цього акта не створюють правових наслідків у вигляді виникнення обов`язків, зміни чи припинення будь-яких прав платника податків, крім виникнення права на подання зауважень до акта. Таким чином, акт перевірки не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання, й не є обов`язковим рішенням суб`єкта владних повноважень.

Отже, наданий суду Акт документальної позапланової виїзної перевірки від 10.02.2021 року, в якому вже дана оцінка поданій ТОВ «Агрофірма-Обрій» податковій декларації з точки зору контролюючого органу, яким є ГУ ДПС у Хмельницькій області, не є обов`язковим для суду, оскільки у відповідності вимог ч. 1 ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, тому провадження у справі необхідно закрити з підстав, визначених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

У зв`язку з тим, що провадження у справі закривається з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП відсутність складу адміністративного правопорушення, тому доводи клопотання ОСОБА_1 щодо закриття провадження в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу (п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП) - не розглядаються.

Керуючись ст.ст. 163-1, 245, 247, 251, 252, 256, 280, 283, 284, 285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Летичівський районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя підпис А.В. Лазаренко

Суддя Летичівського

районного суду А.В.Лазаренко