Справа № 760/1156/21
Провадження № 3-1828/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2021 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Курова О.І., при секретарі Григорович Л.Л., за участю прокурора Шкурпело Р.В., адвоката Дубової Ю.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Департаменту стратегічних розслідувань Управління стратегічних розслідувань в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, виконуючого обов`язків директора ДП «Науково-дослідний інститут будівельного виробництва», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 36 від 14.01.2021 року, встановлено, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду виконувача обов`язків директора ДП «Науково-дослідний інститут будівельного виробництва», будучи згідно підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону №1700-VII суб`єктом декларування та відповідальність за правопоурешння пов`язані з корупцією, в порушенні вимог частини 1 статті 45 Закону №1700-VII, несвоєчасно, 08.04.2019 о 07 год. 02 хв., без поважних причин, подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав. Зазначив, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі того, що пройшли строки притягнення його до адміністративної відповідальності, відсутні подія і склад адміністративного правопорушення.

Щодо строків притягнення до адміністративної відповідальності пояснив наступне. З 01 січня 2018 року розпочався етап подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік. Граничним терміном подання декларації за 2017 рік було 31.03.2018 рік. Таким чином, датою вчинення адміністративного правопорушення є дата наступного за граничною датою до закінчення якої необхідно було подати вказану декларацію, тобто за 2017 рік - 01.04.2018 рік. Отже, на момент розгляду справи пройшло вже близько трьох років.

Щодо відсутності події і складу адміністративного правопорушення пояснив, що подавати щорічну декларацію зобов`язана тільки посадова особа юридичної особи публічного права. Він був призначений виконуючим обов`язки директора ДП «НДІБВ» з 12.09.2017, до призначення керівника у встановленому законодавством порядку. Оскільки, він не був обізнаним у подачі декларації, тому звернувся до органу управління Мінрегіону та НАЗКА, які надали відповідь, що особа, яка тимчасово виконує обов`язки керівника державного підприємства не є суб`єктом декларування, та не повинна подавати декларацію.

Адвокат Дубова Ю.В. поросила провадження закрити відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАп в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, а також недопустимості доказів в адміністративній справі.

У судовому засіданні прокурор зазначив, що обставини викладені у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення підтримує, зазначивши про наявність в діях ОСОБА_1 ознак діянь передбачених частиною 1 статтею 172-6 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно нього складено не за неподання, а за несвоєчасне подання декларації за 2017 рік, яку він подав 08.04.2019 року. Просив притягнути його до адміністративної відповідальності і стягнути штраф в дохід держави.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, звертаю увагу на наступне.

Як встановлено у судовому засіданні відповідно до наказу Державного секретаря Мінрегіону від 08.09.2017 №295 К/ОС, 11.09.2017 ОСОБА_2 звільнено з посади директора ДП «НДІБВ», а ОСОБА_1 призначено виконуючим обов`язки директора ДП «НДІБВ» з 12.09.2017, до призначення керівника в установленому законодавством порядку.

Наказом ДП «НДІБВ» від 13.09.2017 №52-к, ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків виконувача обов`язків директора ДП «НДІБВ» з правом першого підпису.

Так, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду виконувача обов`язків директора ДП «НДІБВ», у межах своїх повноважень здійснював діяльність, пов`язану з виконанням організаційно розпорядчих обов`язків, тобто був посадовою (службовою) особою.

Суд не погоджується з думкою адвоката та правопорушника ОСОБА_1 про те, що останній не був суб"єктом декларування в розумінні пп"а" п.2ч.1 ст.3 Закону України " Про запобігання корупції, оскільки був виконуючим обов"язки директора ДБ"НДІБВ"

Так, ОСОБА_1 звертався 21.02.2018 року до Національного агенства з питань запобігання корупції з приводу надання роз"яснень, чи повинен в.о. директора подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, на що 28.02.2018 року отримав відповідь, в якій містяться роз"яснення стосовно його питання, а саме у разі тимчасового виконання працівником організаційно-розпорядчих функцій або адміністративно- господарських обов"язків на час відсутності керівника підрозділу у звітному періоді у нього не виникає обов"язок подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за цей період.

08.04.2019 року ОСОБА_1 подав декларацію за 2017 рік, вважаючи себе суб"єктом декларування, з порушенням встановленого строку, у зв"язку з чим, відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно листа керівника юридичного управління Національного агентства з питань запобігання корупції від 09.12.2020 № 113-02/65031/20 зазначено, що у п.п.3.3 п.3 Роз"яснень щодо застосування окремих положень Закону України " Про запобігання корупції", затверджених рішенням Національного агенства 11.08.2016 року № 3/ зі змінами/ які втратили чинність відповідно до наказу Національного агенства від 13.02.2020 року № 59/20, роз"яснювалась ситуація, коли на працівника покладено тимчасове виконання обов"язків відсутнього/ через відпустку, тимчасову непрацездатність, відрядження та з інших причин/ працівника чи керівника, за якими відповідно до чинного законодавства зберігається місце роботи, посада. Таким чином, під час призначення працівника виконуючим обов"язки на вакантній посаді, така особа вважатиметься суб"єктом декларування у розумінні ст.3,45 Закону України " Про запобігання корупції".

Згідно відомостей КНЕДП ТОВ " ЦСК" " Україна" ОСОБА_1 в період з 27.09.2017 року по 26.09.2018 року мав діючий ЕЦП.

Наявність даних про неможливість своєчасного подання декларації ОСОБА_1 судом не встановлена.

З огляду на наведене, суд вважає, що ОСОБА_1 виконуючи обов"язки директораДП «Науково-дослідний інститут будівельного виробництва» був суб"єктом декларування в розумінні ст.3,45 Закону України " Про запобігання корупції" і зобов"язаний був подати декларацію за 2017 рік у період з 01.01.2018 року по 31.03.2018 року включно, але зробив це несвоєчасно, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Твердження адвоката та ОСОБА_1 про сплив строку для притягнення до адміністративної відповідальності, під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження.

Так, відповідно вимог ч.4 ст.38 КУпАп, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов"язаного з корупцією, може бути накладно протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення датою вчинення адміністративного правопорушення зазначено 08.04.2019 року - дата фактичного несвоєчасного подання декларації, і суд с цим погоджується.

Датою виявлення адміністративного првавопорушення зазначено дату складання протоколу про адміністративне правопорушення. а саме 14.01.2021 року, але суд с цим не погоджується. Згідно матеріалів, доданих до протоколу про адміністративне праавопорушення, датою виявлення вказаного правопорушення, суд вважає дату 11.12.2020 року, коли були зібрані всі матеріали, які давали підстави вважати, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення.

З огляду на наведене, на момент розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не сплив.

Твердження адвоката та ОСОБА_1 , що перевірка проведена неналежним суб`єктом та те, що лист від 19.11.2020 № 12246/55/02-2020, який був отриманий Національним агентством з питань запобігання корупції №113-02/65031/20 від 09.12.2020 р. не є належним доказом, до уваги суду не береться та спростовується наступним.

Так, Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України є спеціально уповноваженим суб`єктом у сфері протидії корупції, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, здійснює збір доказів та інших даних про можливе порушення особою вимог ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року №1700-VII.

Відповідно до абз. 14 ч. 1 ст. 1 Закону №1700-VII, національну поліцію віднесено до спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції, п. 3 ч. 1 ст. 23 Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580- VIIІ, Національна поліція уповноважена вживати заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень. Також, відповідно до ст. 255 КУпАП, працівники Національної поліції уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, передбачені статтями 172-4 - 172-9 (за винятком правопорушень, вчинених службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище). Частиною 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У зв`язку із зазначеним, суд, розглянувши справу в межах, визначених у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, дійшов до висновку, що ОСОБА_1 своїми діями, які виразилися у несвоєчасному, без поважних причин, поданні декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбаченне ч. 1 ст. 172-6.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення та його наслідки, особу правопорушника, його відношення до скоєного, майновий стан останнього, те що він вперше притягується до адміністративної відповідальності.

Таким чином, враховуючи наведене приходжу до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в мінімальних межах, визначених санкцією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такий вид та розмір стягнення на переконання суду не є завідома непомірним та сприятиме виконанню завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 172-6, ч.1 ст.172-6,ст.ст.283-285,294 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати виним у вчиненні адміністративного правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп., на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя О.І. Курова