Єдиний унікальний номер судової справи 490/291/21
Номер провадження 33/812/139/21 Головуючий у місцевому суді: Скрипченко С.М.
Категорія: ч.1.ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,

за участю:

захисників особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , - Білова І.В. та Гришка П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 Білова Ігора Валентиновича на постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 18 березня 2021 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 18 березня 2021 року встановлено, що 31 грудня 2020 року відносно ОСОБА_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого 31 грудня 2020 року о 19 год. 30 хв., ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом автомобілем марки і моделі Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці 2-а Екіпажна в районі будинку №29 в місті Миколаєві, був зупинений працівниками поліції, та мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, почервоніння обличчя. В присутності двох свідків водій ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із постановою судді, захисник особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 Білов І.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 18 березня 2021 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що матеріали справи не містять доказів обґрунтованості зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , а тому всі подальші дії, зокрема, і вимога працівника поліції щодо проходження медичного огляду на стан сп`яніння, є незаконними, що виключає в діях водія ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення.

Також, захисник в апеляційній скарзі зазначав, що на відеозапису з нагрудної камери працівника поліції не зафіксовано свідків. Окрім того, прізвища свідків, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та в письмових поясненнях мають розбіжності в літерах. З метою виправлення вказаних розбіжностей, захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, було подано до районного суду клопотання про направлення матеріалів на доопрацювання до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Миколаївській області, яке судом першої інстанції було проігноровано.

Захисник вказував на те, що пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності відсутні в протоколі про адміністративне правопорушення, а тому вважає, що йому не пропонувалось їх надати.

До того ж стверджував, що працівниками поліції права ОСОБА_1 , не роз`яснювались, про що свідчить наданий ними відеозапис.

Також, працівниками поліції не вилучалось у ОСОБА_1 посвідчення водія.

Заслухавши пояснення захисників особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

За правилами ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За змістом ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

У п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п.1.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9).

Відповідно до положень п.п.«а» п.2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За правилами п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.ч.2,3,5 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду визначає Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за №1103 (далі Порядок).

Відповідно до п.п.2,3,4,6,7,8 вказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Частиною 1 ст.130 КУпАП (в редакції, яка діяла на час вчинення правопорушення) передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП (в редакції, яка діяла на час вчинення правопорушення) передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Так, відповідно до вимог ст.251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Як зазначено у п.6 Розділу X Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства Внутрішніх Справ України за №1395 від 07 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, серія ДПР18 №527663 від 31 грудня 2020 року, водій ОСОБА_1 31 грудня 2020 року о 19 год. 30 хв. керував транспортним засобом - автомобілем марки та моделі Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: млява мова, характерний запах з порожнини рота алкоголю, почервоніння обличчя.

Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, та у медичному закладі у встановленому законом порядку, у присутності двох свідків: ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , правопорушник відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Також, в матеріалах справи міститься відеозапис події, який вівся під час складання протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 . Дослідивши зазначений відеозапис встановлено, що він не відображає повного перебігу подій оформлення адміністративних матеріалів. Разом з тим, з даного відеозапису чітко вбачається, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду в установленому законом порядку.

Отже, як зазначалось вище, відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Оскільки сам факт відмови від проведення тесту за допомогою спеціального технічного засобу та проходження медичного огляду в медичній установі утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, то апеляційний суд вважає, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

За такого, на думку апеляційного суду, при вирішенні справи, в обґрунтування своїх висновків районний суд вірно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, які об`єктивно підтверджено письмовими поясненнями свідків, відеозаписом із нагрудної камери поліцейського, що у відповідності до положень ст.251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП.

Твердження особи, яка подала апеляційну скаргу, про невідповідність протоколу серії ДПР18 №527663 від 31 грудня 2020 року вимогам ст.256 КУпАП апеляційний суд до уваги не бере, оскільки таких невідповідностей апеляційним судом під час розгляду справи не встановлено.

Посилання на розбіжності в написанні прізвищ свідків у протоколі та в письмових поясненнях, апеляційних суд оцінює як технічну описку. До того ж, вказане твердження не спростовує факту вчинення адміністративного правопорушення та складання протоколу про адміністративне правопорушення саме відносно ОСОБА_1 . Окрім того, зі змісту апеляційної скарги та наявних у справі документів слідує, що сам ОСОБА_1 не заперечував та не спростовував тієї обставини, що у вказаний в протоколі день та час саме він керував транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції та відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Підстави ставити під сумнів пояснення свідків, відсутні, оскільки ці пояснення є послідовними і повністю узгоджуються як між собою, так і з відомостями, котрі слідують з документів, що містяться в матеріалах справи та є доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому, свідки засвідчили виключно відмову водія від медичного огляду на стан сп`яніння.

Та обставина, що на відео не видно вищевказаних свідків, не може розцінюватися як спростовний факт щодо винуватості водія ОСОБА_1 , оскільки на відео чітко зафіксована відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння, а залучення свідків передбачено лише для підтвердження факту відмови від проходження огляду та стан сп`яніння, про що свідчать письмові пояснення останніх.

За вищевказаних обставин, апеляційний суд також не приймає до уваги і посилання захисника на не вирішення районним судом питання про направлення справи до Управління патрульної поліції в Миколаївської області для доопрацювання, оскільки таке не вплинуло на правильність вирішення справи по суті.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що працівниками поліції не було роз`яснено водію ОСОБА_1 його права та обов`язки, спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що останньому роз`яснено про його права та обов`язки, а також те, що він порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачено ч.1.ст.130 КУпАП.

Також слід зазначити, що при складанні протоколу ОСОБА_1 будь-яких заперечень щодо оцінки його поведінки, як відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, не висловлював.

Протокол про адміністративне правопорушення водій власноручно підписав без будь-яких зауважень. Пояснення на місці зупинки не надав.

Доводи апеляційної скарги про неповідомлення працівниками поліції ОСОБА_1 причин зупинки транспортного засобу та відсутність в матеріалах справи даних про вчинення правопорушення, що стало причиною зупинки транспортного засобу, не є підставою для звільнення водія від відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому, незгода водія з вищевказаними діями працівників поліції чи причиною зупинки останніми транспортного засобу може бути підставою для оскарження таких дій в установленому законом порядку, але не виключає виконання водієм обов`язків, визначених п.2.5 ПДР України, щодо проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції.

Стосовно розгляду судом першої інстанції справи за відсутності ОСОБА_1 , то апеляційний суд виходить з того, що хоча справа про адміністративне правопорушення і розглянута у його відсутність, але процесуальні права останнього, в тому числі право на доступ до правосуддя, поновлені шляхом звернення до апеляційного суду.

Отже, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що місцевий суд вірно оцінив наявні в даній справі докази, відповідно до вимог ст.251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, а також, що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

При вирішені справи, апеляційний суд також враховує, що в рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Окрім того, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному перегляді справи не встановлено.

При накладенні адміністративного стягнення, місцевий суд обґрунтовано врахував характер вчиненого правопорушення, а також те, що ОСОБА_1 дійсно відмовився від проходження медичного огляду на з`ясування його стану.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП (в редакції, яка діяла на час вчинення правопорушення).

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 Білова Ігора Валентиновича залишити без задоволення.

Постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 18 березня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Серебрякова