Справа № 522/1139/21
Провадження 3/522/1366/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі судді Косіциної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №069506 з доданими до нього матеріалами відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП України.

З зазначеного протоколу вбачається, що 07.01.2021 о 04 год. 15 хв. в м. Одесі по вул. Мала Арнаутська, 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAEWOO LANOS, державний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, водій відмовився.

Зазначена подія була зафіксована співробітниками поліції та кваліфікована як порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КпАП України.

У судове засідання призначене на 08.02.2021 року ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся належним чином. Про причини неявки, суду не повідомив, жодних клопотань чи заяв до суду не надходило.

Про виклик у засідання 08.02.2021 суд повідомляв шляхом надіслання повістки за адресою вказаною в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме: АДРЕСА_2 .

Однак, рекомендований лист, в якому містилась повістка про виклик до суду на ім`я ОСОБА_1 , повернулось з відміткою «за зазначеною адресою не проживає».

Крім того 03.02.2021 судом було зроблено запит, щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 , 09.02.2021 року на адресу суду надійшла відповідь відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, з якої вбачається, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 . Тобто в протоколі зазначена квартира 22, а зареєстрований він в квартирі АДРЕСА_3 .

В наступне судове засідання призначене на 01.03.2021 року судом було направлено повістку про виклик до суду за адресою реєстрації місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 .

Однак, рекомендований лист, в якому містилась повістка про виклик до суду ОСОБА_1 , повернулось з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Суд ще раз відклав судове засідання на 31.03.2021 року., направив повістку за адресою реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , проте вона також повернулась не врученою

Таким чином, судом було вжито усіх можливих заходів щодо належного сповіщення ОСОБА_1 про дату час та місце розгляду справи.

В судове засідання призначене на31.03.2021року ОСОБА_1 також не з`явився. Про причини неявки, суду не повідомив, жодних клопотань чи заяв до суду не надходило.

В своїх рішеннях у справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що правова визначеність передбачає повагу до принципу resjudicata, тобто принципу остаточності судових рішень.

Встановлення в законі строків на розгляд справи про адміністративне правопорушення також спрямоване на забезпечення вказаного принципу.

З огляду на вищевикладене, а саме ту обставину, що суд вичерпав всі можливі засоби повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про дату, місце та час судового засідання, згідно ст. 268 КУпАП явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не визнана обов`язковою, а також з огляду на встановлені законом строки розгляду справ про адміністративні правопорушення та строки накладення адміністративних стягнень, суд дійшов висновку про недоцільність повторного відкладення судового засідання і необхідності розгляду справи в порядку письмового провадження за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі доказів, що наявні в матеріалах справи.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 ознак вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ч. 1ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративна відповідальність за даною статтею настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, та відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. N 1452/735, /далі Інструкція/ огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 3 ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п. п. 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 N 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Відповідно до п. 8 "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 N 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до другого абзацу пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. № 14 якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Свідками порушення ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього руху є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 які письмово підтвердили ту обставину, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та також відмовився проїхати в медичний заклад.

Крім того, з даних відеозапису події слідує, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці або проїхати у медичний заклад, однак останній таким правом не скористався.

Відповідно до ч. 1ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

-даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії серії ДПР18 №069506 від 07.01.2021 року, зокрема в протоколі ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції Українита ст. 268 КУпАП, викладено суть правопорушення, зазначено двох свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; зі змістом протоколу ОСОБА_1 ознайомлений і копію протоколу отримав, про що свідчить проставлений ним власноруч підпис;

-поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 07.01.2021 року, в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та які в своїх поясненнях зазначили, що зовні ОСОБА_1 знаходився устані алкогольного сп`яніння;

-відеозаписом з нагрудних камер інспекторів поліції, оглянутим судом, з якого вбачається, що поліцейським запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці та в медичному закладі, проте останній відмовився, при цьому не заперечував факту керування ним транспортним засобом. Також з відеозапису вбачається, що у момент складання протоколу у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме вбачається порушення координації рухів та порушення мови.

Протокол складено відповідно до вимог «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України N 1395 07.11.2015.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що у ОСОБА_1 було вилучено посвідчення водія НОМЕР_2 .

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні адміністративного стягнення, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу порушника, ступінь вини, вважаю, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на певний строк.

Також, враховуючи вимоги ст. 40-1 КупАП, суд вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

На підставі наведеного, керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, 247, 283, 284 КупАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , визнати винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 454 (чотирьохсот п`ятдесяти чотирьох) гривень.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Суддя Косіцина В.В.