Справа № 583/145/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Яценко Н.Г., з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Діброви К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні протокол про адміністративне правопорушення разом з матеріалами, що надійшли від Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

установив:

ОСОБА_1 01.01.2021 о 23 год. 08 хв. в Сумській області м. Охтирка вул. Чайковського, 26 керував транспортним засобом Mitsubishi colt державний номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я категорично відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто скоїв адміністративне правопорушення, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що 01.01.2021 близько 23 години знаходячись у власному автомобілі Mitsubishi colt державний номерний знак НОМЕР_2 разом зі своєю знайомою був зупинений працівниками поліції, які наполягали, щоб він пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння. Він неодноразово їм пояснював, що не керував транспортним засобом, а керувала його подруга ОСОБА_2 , що також було зафіксовано на камеру, однак працівники поліції не в реагували на його слова, а частину відеозапису з цими його поясненнями було видалено. Крім того безпідставно наділи на нього кайданки та самовільно витягли з його кишені посвідчення водія, на його прохання не надали можливості скористатися правовою допомогою. Посилаючись на викладене вважає, що складений відносно нього працівниками поліції протокол є незаконним, просив справу закрити.

Адвокат ОСОБА_1 Діброва К.Ю. в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_1 хоча і сидів за кермом автомобіля, коли до нього підійшли працівники поліції, однак керувала автомобілем ОСОБА_2 , а тому у діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Крім того відеозапис події не є безперервним, у зв`язку з чим провадження у справі слід закрити.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що у кінці грудня 2020 року у нічний час вона попрохала свого товариша ОСОБА_1 навчити її керувати автомобілем, на що він погодився, дав їй ключі і вона сіла за кермо, а сам ОСОБА_1 знаходився на пасажирському сидінні поряд з нею. Керуючи автомобілем вона їхала по вул. Миргородській в м. Охтирка та в цей час з автомобілем щось трапилося, автомобіль зупинився і в цей час вони з ОСОБА_1 помінялися місцями шляхом відсунення сидіння. В цей час до них підійшли працівники поліції і ОСОБА_1 вже був на водійському сидінні. Потім він вийшов з автомобіля, про що з працівниками поліції говорили, вона не чула, однак пам`ятає, що ОСОБА_1 неодноразово наголошував, що він не водій, а керувала автомобілем вона, оскільки ключі були у неї, однак працівники поліції на це ніяк не відреагували. Натомість наділи на ОСОБА_1 кайданки поїхали, однак щось трапилось з машиною, вони зупинились, і ОСОБА_1 пересів на водійське сидіння, після чого під`їхали працівники поліції. ОСОБА_1 і вона декілька разів наголошували працівникам поліції, що керувала автомобілем вона, однак поліцейські не реагували на це, при цьому натякали на хабар.

Вислухавши особу, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його адвоката, свідка, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, що передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція №1452/735).

Відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції,в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з вимогами п.п 6, 7 Розділу 1 Інструкції 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться:

-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

-лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 6 Розділу 2 Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Із аналізу наведених доказів та норм законодавства слід зробити висновок, що водій транспортного засобу має право відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння, про що складається відповідний протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, така відмова особи повинна бути прийнята працівниками поліції виключно у присутності двох свідків (ч. 2 ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 6 Розділу 1 Інструкції № 1452/735), що в даному випадку і було виконано працівниками поліції.

Відмова водія транспортного засобу від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується доказами, які суд дослідив під час розгляду адміністративної справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення ДПР18 № 039888 від 01.01.2021, яким підтверджується, що саме 01.01.2021 о 23 год. 08 хв. в Сумській області м. Охтирка по вул. Чайковського, 26 мало місце правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 (а.с. 2);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та з яких вбачається, що кожен окремо, підтвердив той факт, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду у встановленому Законом порядку в лікаря-нарколога та за допомогою приладу «Драгер» (а.с.5-6);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4);

- диском відеозапису, на якому зафіксовано, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб Mitsubishi colt державний номерний знак НОМЕР_2 на 08 хвилині 05 секунді перегляду файлу «IMG_4653», одразу після його зупинки до двері водія на 08 хвилині 36 секунді перегляду файлу «» підійшов працівник поліції, скло автомобіля опустилося і через вікно вищевказаного транспортного засобу видно, що за кермом автомобіля знаходився ОСОБА_1 (а.с.10).

З перегляду даного відеозапису вбачається, що під час спілкування з працівниками поліції, на їх прохання пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер» та у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився та говорив, що не був водієм транспортного засобу. Також на відеозаписі зафіксовано перебування свідка ОСОБА_2 , яка їхала разом з ОСОБА_1 в автомобілі та була присутня під час під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння та пропозиції складання та підписання протоколу, вручення копії.

Суд приймає зазначені вище докази до уваги, вважає їх належними та допустимими, будь-яких сумнівів у їх достовірності у суду не виникає.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, такий протокол складено уповноваженою особою, його форма та зміст повністю відповідають чинному законодавству.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення є такими, що узгоджуються між собою, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст. 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення та зібрані у порядку, встановленому законом.

Підстав для закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення судом не вбачається.

Суд критично оцінює твердження ОСОБА_1 та його захисника про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки вважає їх такими, що направлені на уникнення відповідальності.

Пояснення свідка ОСОБА_2 , надані у суді, також не спростовують винуватість ОСОБА_1 у інкримінованому йому адміністративному правопорушенні. Суд оцінює критично твердження цього свідка, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом оскільки її свідчення спростовуються вищенаведеними доказами та зокрема відеозаписом нагрудних камер працівників поліції, з яких вбачається що автомобіль ОСОБА_1 зупинився в той час, як слідом з ним їхали працівники поліції на 08 хвилині 05 секунді перегляду файлу «IMG_4653», одразу після його зупинки до двері водія на 08 хвилині 36 секунді перегляду файлу «» підійшов працівник поліції. Крім того, остання перебуває в дружніх стосунках з ОСОБА_1 , що в свою чергу свідчить про можливу її зацікавленість у результатах розгляду справи.

Крім того, не можуть бути взяті до уваги і доводи захисника стосовно визнання відеозапису неналежним доказом з підстав того, що запис не повний, оскільки на відеозаписі міститься факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факт його відмови у проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння. При цьому факт того, що між відеозаписами пройшов незначний проміжок часу, що не може слугувати підставою для визнання даного запису неналежним доказом.

В той же час, необхідно зазначити про те, що стороною захисту не додано доказів, які б ставили під сумнів пояснення свідків та обставини викладені у протоколі.

Доводи адвоката Діброви К.Ю. про те, що суд зобов`язаний надати оцінку законності вилучення посвідчення водія у ОСОБА_5 та переривання відеозапису з метою вимагання хабара працівниками поліції, не спростовують факт скоєння адміністративного правопорушення, скоєного ОСОБА_1 , крім того зазначені питання не є предметом розгляду в суді.

З цієї ж підстави суд залишає без розгляду доводи адвоката Діброви К.Ю. щодо порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, що слугували підставою зупинення його транспортного засобу працівниками поліції.

Також не приймає до уваги суд і твердження ОСОБА_1 щодо незабезпечення йому можливості на отримання правової допомоги під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки це не виключає факт вчинення ним інкримінованого правопорушення, а своє право на захист він реалізував під час розгляду справи у суді.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, такими, що не викликають жодних сумнівів.

Аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 в скоєному доведена в судовому засіданні поза розумним сумнівом, так як наведені вище докази є в їх сукупності вагомими, чіткими і узгодженими між собою.

Вважаю за необхідне зазначити, що ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності за редакцією статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що діяла до прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII.

До вказаного висновку суд прийшов виходячи з наступного.

З 01 липня 2020 року набув чинності Закону України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIIІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон № 2617-VIIІ).

Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон № 720-IX) внесені нові зміни до Закону №2617-VIIІ, а саме, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX:

- у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадив нову редакцію ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння;

- у пункті 2 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 171, який доповнивши КК України ст. 286-1 криміналізував відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння.

Принциповим у даному випадку є час набрання чинності Законом № 720-IX.

За загальним правилом Закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим Законом, але не раніше дня його опублікування (ч. 5 ст. 94 Конституції України).

Закон № 720-IX опублікований у газеті «Голос України» № 110 03 липня 2020 року, однак у його положеннях мова йде про набрання ним чинності одночасно із Законом № 2617-VIIІ, тобто раніше дня його опублікування.

Таким чином, оскільки норми Закону № 720-IX, в частині його набрання чинності, суперечать нормам ч. 5 ст. 94 Конституції України, тобто нормам прямої дії нормативно - правового акту, що має найвищу юридичну силу, а тому датою набрання чинності вище згаданого закону потрібно вважати саме 03 липня 2020 року.

Оскільки по даній справі подія правопорушення мала місце 01.01.2021, тобто після набрання чинності Закону № 720-IX, який скасував внесені зміни, як до Кодексу України про адміністративні правопорушення (статті 130 ) так і до КК України (статті 286-1), тому підлягає застосуванню редакція статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що діяла до 01 липня 2020 року.

При призначенні стягнення суд, відповідно до ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, його вік, стан здоров`я, ступінь вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки згідно довідки інспектора відділу АП УПП в Сумській області від 04.01.2021 ОСОБА_1 має посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 23.06.1995.

В даному випадку призначений вид покарання відповідає тяжкості та наслідкам скоєного правопорушення, за своїм видом і мірою є справедливим, а також забезпечить недопущення скоєння правопорушень на подальше.

Крім того, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в доход держави в розмірі, який складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме: (2270 грн. х 0,2)=454,00 грн.

Керуючись ст. 40-1, ч.1 ст. 130, ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок в прибуток держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Строк позбавлення права керування транспортними засобами рахувати з моменту вилучення у ОСОБА_1 водійського посвідчення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 454,00 грн.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Н.Г. Яценко