Справа № 616/153/21
Провадження № 3/616/42/21
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року смт Великий Бурлук

Суддя Великобурлуцького районного суду Харківської області Грошова Н.М. розглянувши матеріали, які надійшли від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 у відношенні
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смтВеликий Бурлук Харківської області, громадянина України, військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , інспектор прикордонного контролю майстер начальник 2 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-15 КУпАП,

в с т а н о в и в :

05.03.2021 року до Великобурлуцького районного суду Харківської області надійшов адміністративний матеріал від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч.1 ст.172-15 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії СхРУ №111559 від 04 березня 2021 року, ОСОБА_1 відповідно до графіку несення служби прикордонними нарядами в місці тривалого несення служби «Чугунівка» повинен був здійснювати перевірку державного кордону України та контролюючих засобів 17.02.2021 з 17.00 год. по 22.00 год. в межах іпт №290-309, в порушення вищевказаного графіку обов`язки не виконав, обмежившись тим, що о 18.15 год. вибув з ППр «Чугунівка» у напрямку іпт №309, де знаходились до 20.56 год., після чого повернувся до ППр «Чугунівка», про що свідчать записи камер відеоспостереження, чим порушив наказ на охорону державного кордону першого заступника начальника відділу прикордонної служби, вимоги статей 11,12,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1,2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, абзацу 1 підпункту 7 пункту 2 розділу ІІ, підпункту 4 пункту 1 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України 19.10.2015 №1261, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.172-15 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що разом з ОСОБА_2 17.02.2021 ніс службу в МТНС «Чугунівка» та відповідно до графіку несення служби о 17:00 год. вони вирушили в патрулювання в межах іпт №290-309, що підтверджено записом у робочому зошиті старшого зміни в МТНС «Чугунівка». О 18:00 год., коли знаходились в районі іпт №298 повідомив помічнику старшого зміни про те, що обстановка без змін та вирушили далі в сторону іпт №299, про що свідчить запис з камери спостереження, яка знаходиться в МТНС «Чугунівка». Зазначає, що ракурс даної камери дає змогу спостерігати за ділянкою кордону, починаючи з іпт №299 в бік іпт № НОМЕР_2 , при цьому ділянка кордону в межах іпт№290-№299 знаходиться в сліпій зоні. В період з 18.30 год. по 21:00 год. здійснювали патрулювання в районі іпт №306, 307, 308, так як дані ділянки кордону погано проглядаються з камери спостереження. Близько 20:55 год. йому надійшла доповідь від ОСОБА_3 , яка знаходилась в прикордонному наряді в МТНС «Чугунівка» (іпт №292), що до МТНС «Чугунівка» під`їхав легковий автомобіль синього кольору, після чого вони вирушили в район іпт №292 з метою перевірки ділянки кордону. Близько 21:45 год., переконавшись у відсутності порушників в районі іпт № НОМЕР_3 , вирушили до МТНС «Чугунівка» (іпт№292), куди прибули о 22:00 год., про що свідчить запис у робочому зошиті.
Також, в судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що організацію патрулювання здійснював відповідно до Інструкції №1261 від 19.10.2015 року, а визначений час перебування на конкретному іпт не чим не передбачений та відповідно до Інструкції №1261 старший прикордонного наряду сам приймає рішення на охорону призначеної ділянки, згідно інструкції №1261. Просить закрити справу у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-15 КУпАП.

Заслухавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши додані до протоколу та надані ОСОБА_1 матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КпАП України, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами статті 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною ч.1 ст.172-15 КУпАП передбачено відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби.

Диспозиція статті 172-15 КУпАП є загальною та не містить конкретизації бездіяльності відповідних військових службових осіб. При цьому основним об`єктом посягання є правовідносини безпосередньо військової служби.

Недбале ставлення до військової служби характеризується невиконанням або неналежним виконанням військовою службовою особою своїх обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, інструкціями, наказами через несумлінне ставлення до них; наявністю негативних наслідків, що порушують встановлений порядок здійснення військовими службовими особами своїх функцій щодо забезпечення належного рівня військової дисципліни, статутного порядку, збереження військового майна, що є складовою воєнної безпеки України.

Тобто, недбале ставлення до військової служби передбачає невиконання або належне виконання військово службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

В протоколі СхРУ №111559 від 04 березня 2021 року у фабулі адміністративного правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 порушив графік несення служби прикордонними нарядами в місці тривалого несення служби (далі МТНС) «Чугунівка», а саме повинен був здійснювати перевірку державного кордону України та контролюючих засобів 17.02.2021 з 17.00 год. по 22.00 год. в межах іпт №290-309, в порушення вищевказаного графіку обов`язки не виконав, обмежившись тим, що о 18.15 год. вибув з ППр «Чугунівка» у напрямку іпт №309, де знаходились до 20.56 год., після чого повернувся до ППр «Чугунівка», про що свідчать записи камер відеоспостереження.

Однак, слід заначити, що в матеріалах доданих до протоколу відповідний графік відсутній.

З висновку службового розслідування щодо виникнення передумов до негативних явищ, пов`язаних із неналежним виконанням службових обов`язків посадовими особами відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 26.02.2021 року вбачається, що 18.02.2021 року офіцерами відділу внутрішньої безпеки було виявлено порушення графіку несення служби в МТНС інспектором прикордонного контролю Єршовим С.В. саме із записів камер відеоспостереження за 17.02.2021 року, при цьому відеозапис з камер відеоспостереження щодо подій 17.02.2021 до протоколу не долучено та не було надано суду для дослідження при розгляді справи.

Відповідно до вказаного висновку, в ході службового розслідування було встановлено, що згідно графіку несення служби прикордонними нарядами в МТНС «Чугунівка», здійснювати перевірку ДКУ та контрольних засобів в період з 17-00 до 22-00 17.02.2021 (в межах іпт №292-309) повинен був прикордонний наряд «Прикордонний патруль» в складі старшого прапорщика ОСОБА_1 та сержанта ОСОБА_4 .

При цьому, у висновку службового розслідування відсутні відомості про наявність у графіку несення служби прикордонними нарядами в МТНС «Чугунівка» визначеного маршруту несення служби та часу перебування в районі окремих ІПТ, а встановлено тільки дата, час несення служби в межах ІПТ, а саме з 17-00 до 22-00 17.02.2021 (в межах іпт №292-309).

Суд звертає увагу, що на підставі вивчення графіку організації несення служби прикордонним нарядами в МТНС «Чугунівка» та робочого зошиту старшого зміни прикордонних нарядів впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за період з 10-00 17.02.2021 року по 10-00 18.02.2021, службовим розслідування встановлено, що прикордонний наряд «Прикордонний патруль» в складі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 повинен був нести службу з 17-00 до 22-00 18.02.2021 року за маршрутом руху іпт №№292-299-309-306 (з 17:00 до 18:00 - в районі іпт №292, з 18:00 до19:00 - в районі іпт №299, з 19:00 до 21:00 - в районі іпт №309, з 21:00 до 22:00 - в районі іпт №306), однак в протоколі про адміністративне правопорушення зазначені події 17.02.2021 року, а не 18.02.2021 року.

Тобто, єдине посилання у висновку на визначений маршрут несення служби та час перебування в районі окремих ІПТ не стосується подій зазначених в протоколі.

В додатках до вказаного висновку зазначено: графік несення служби прикордонних нарядів в МТНС, копії з робочих зошитів старшого зміни та чергового ПС «Вільхуватка», копія з робочого зміни прикордонних нарядів в МТНС «Чугунівка», копія з робочого журналу спостереження прикордонного наряду «Оператор комплексу спеціальних технічних засобів», диск з відеозаписами, схема ділянки несення служби прикордонним нарядом «Прикордонний патруль від МТНС «Чугунівка». При цьому, до матеріалів, які додані до протоколу СхРУ №111559 від 04 березня 2021 року, жоден з вказаних додатків не долучено та не було представлено суду при розгляді справи для безпосереднього дослідження вказаних доказів в судовому засідання.

Витяг з наказу «Про підсумки проведення службового розслідування», який додано до протоколу, не містить обов`язкових реквізитів, а саме дату видання наказу та реєстраційний номер наказу.

В судовому засіданні на підтвердження своєї невинуватості ОСОБА_1 надано: графік несення служби прикордонних нарядів в МТНС «Чугунівка» відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в період з 10-00 17.02.2021 по 10-00 18.02.2021 завірений старшим зміни прикордонних нарядів відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_5 ; копію робочого зошиту старшого зміни прикордонних нарядів ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » МТНС « ІНФОРМАЦІЯ_4 » Харківського прикордонного загону за 17.02.2021; копію робочого зошити оперативного чергового за 17.02.2021, карту відповідно місцевості та ІПТ; витяг з Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України.

Так, пояснення надані ОСОБА_1 в судовому засіданні знайшли підтвердження при дослідженні вищевказних матеріалів представлених ОСОБА_1 під час розгляду справи.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу належного органу правосуддя.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 тлумачаться на його користь.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Самі по собі наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, не можуть бути достатньою підставою для висновку про недбале ставлення ОСОБА_1 до військової служби, при цьому надані до суду матеріали не містять доказів та належного обґрунтування об`єктивної сторони правопорушення.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленим законом.

Суд, ретельно дослідивши та перевіривши усі наявні в справі докази, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-15 КУпАП, за обставин, викладених як у протоколі, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні даного правопорушення в судовому засіданні встановлено не було. При цьому, всі можливості для усунення сумнівів були вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих по справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі та зробити беззаперечний і однозначний висновок про недбале ставлення ОСОБА_1 до військової служби.

За таких обставин, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.172-15 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 247, ст.ст.283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч. 1 ст.172-15 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через Великобурлуцький районний суд.

Суддя Великобурлуцького районного суду
Харківської області Н.М. Грошова