Справа № 149/2463/20
Провадження № 33/801/182/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Павлюк О. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю.Б.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21 січня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, на утриманні перебуває 2 дітей, проживає по АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21 січня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з нього судовий збір в сумі 454,40 грн. в дохід держави.

Судом встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 25.10.2020 року серії ДПР18 № 161673, 25.10.2020 о 09:00 год. на 57 км. а/д Бердичів - Хмільник ОСОБА_1 керував автомобілем Шевроле Авео, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України.

Отже в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

17 лютого 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21 січня 2021 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, оскільки із оскаржуваною постановою він не погоджується, вважає її такою, що винесена із порушенням вимог чинного законодавства.

До апеляційної скарги також додав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21 січня 2021 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вирішуючи справу, суд першої інстанції не дослідив усі обставини справи та не врахував його позицію, коли він заперечував свою причетність до вчинення правопорушення, а також не врахував ряд інших порушень, що були допущені при складенні протоколу працівниками поліції, не піддавши їх оцінці як правозастосовного органу.

Вказує, що він дійсно керував автомобілем Шевроле Авео, вночі 24.10.2020 та не впоравшись з керуванням допустив з`їзд з дороги. Сам витягнути автомобіль з узбіччя він не зміг, а тому попросив батька забрати його і вони разом поїхали додому, де він вживав алкогольні напої. Однак о 09:00 год. 25.10.2020 він не керував транспортним засобом, оскільки з ночі 24.10.2020 його автомобіль після заносу перебував на узбіччі дороги. Цей факт підтвердив його батько ОСОБА_2 так і свідок ОСОБА_3 , який в судовому засіданні повідомив, що на момент його зупинки працівниками поліції для участі як свідка для огляду на стан сп`яніння правопорушника, автомобіль Шевроле Авео, д.н.з. НОМЕР_1 перебував в кюветі, поза проїжджою частиною. Втім суд першої інстанції не відобразив цих пояснень у оскаржуваній постанові, обмежившись лише тим, що свідок підтвердив огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 у його присутності. Свідок ОСОБА_2 повідомив суду, що прибув до місця події та забрав сина, залишивши автомобіль при цьому на узбіччі дороги, оскільки без допомоги спеціальної техніки його не можна було витягнути на проїжджу частину. Працівники поліції не були присутніми при тому, як він керував транспортним засобом, вони прибули до місця розташування автомобіля лише близько 10:00 год. 25.10.2020, де почали складати відносно нього адміністративний матеріал за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а зазначили, що він керував автомобілем о 09:00 год. Належних доказів, які б підтверджували факт керування ним 25.10.2020 о 09:00 год. на 57 км. а/д Бердичів - Хмільник автомобілем Шевроле Авео, д.н.з. НОМЕР_1 або світлин з зображенням ДТП суду не надано. Отже, оскільки на момент прибуття працівників поліції ОСОБА_1 не перебував в якості водія та не виконував його функцій, відповідно ними неправомірно висунуто вимогу про проведення огляду на стан сп`яніння. У даному випадку працівниками поліції не фіксувалось події ДТП та не було складено протоколу за ст. 124 КУпАП, оскільки автомобіль не було пошкоджено, а також не була заподіяна шкода будь-кому з осіб, факт скоєння ДТП ніде належним чином не зафіксовано.

Відтак, оскільки в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а з тих відомостей, які містяться в матеріалах суд не міг повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, а також дослідити наявні у справі докази без допиту працівника поліції ОСОБА_4 та іншого свідка ОСОБА_5 , а тому прийняв невмотивоване та незаконне рішення.

В обґрунтування клопотання про поновлення йому пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21 січня 2021 року, зазначив, що 27 січня 2021 року через суд першої інстанції адвокатом Матяшем Д. Ю. було подано апеляційну скаргу на цю постанову. Однак постановою Вінницького апеляційного суду від 04 лютого 2021 року апеляційну скаргу подану адвокатом Матяшем Д. Ю. в інтересах ОСОБА_1 повернуто як таку, що подана особою без підтвердження повноважень на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення. Отримавши постанову Вінницького апеляційного суду від 04 лютого 2021 року про повернення матеріалів справи, він дізнався про те, що адвокат не мав повноважень для представництва його інтересів. Відтак, він не скористався своїм правом на апеляційне оскарження з поважних причин, оскільки адвокат не повідомив йому, що для представництва його інтересів у суді із ним необхідно укладати відповідний договір, а сам він таких правових тонкощів не знає.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної постанови 21.01.2021, що підтверджується його відповідною розпискою (а.с.47). Постановою Вінницького апеляційного суду від 04 лютого 2021 року апеляційну скаргу адвоката Матяша Д. Ю., подану 27 січня 2021 року в інтересах ОСОБА_1 на постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21 січня 2021 року повернуто особі, яка її подала, як таку, що подана нею без підтвердження повноважень на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення (а.с.54). У зв`язку з чим ОСОБА_1 17.02.2021 подав апеляційну скаргу через суд першої інстанції та ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження (а.с.58-61). За таких обставин клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21 січня 2021 року підлягає задоволенню.

В судовому засідання Вінницького апеляційного суду Тищенко С. А. та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги, просять її та клопотання про поновлення строків оскарження задовольнити. ОСОБА_1 суду пояснив, що його автомобіль з 24.10.2020 стояв на узбіччі, оскільки його транспортний засіб занесло на проїжджій частині і автомобіль винесло на узбіччя, а без сторонньої допомоги він виїхати на дорогу не міг. ОСОБА_1 вирішив залишити автомобіль до ранку, а ранком з батьком на його машині витягнути і забрати свою машину. Вдома він випив спиртне щоб зняти стрес. Ранком на попутній машині доїхав до свої машини. Через деякий час приїхали працівники поліції і запропонували пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння. Він налякався, а тому погодився пройти освідування як водій транспортного засобу, хоча в цей день не керував машиною. Ці ж поліціанти чинили на нього тиск, казали що саме треба писати і змусили його написати пояснення, які він виклав в протоколі про адміністративне правопорушення. При проходженні освідування у нього було встановлено стан алкогольного сп`яніння, що ним і не заперечувалося.

Захисник Матяш Д. Ю. суду пояснив, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, оскільки на момент прибуття працівників поліції транспортний засіб не рухався, а ОСОБА_1 не керував ним.

Повторно допитаний за клопотанням захисту свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що 25.10.2020 ранком він їхав в напрямку м. Хмільник. Приблизно на відстані з км. від міста він помітив на узбіччі дороги машину. Коли повертався назад з м. Хмільник машина ще стояла. Він зупинився біля чоловіка і запитав чим може йому допомогти. В цей час приїхали працівники поліції і почали спілкуватися з цим чоловіком, а з часом його запросили бути свідком при його огляді на стан алкогольного сп`яніння. Суду повідомив, що при ньому працівники поліції будь-які прояви агресії не виявляли, на ОСОБА_1 тиск не чинили.

Суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21 січня 2021 року, оскільки ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної постанови 21.01.2021, що підтверджується його відповідною розпискою (а.с.47). Постановою Вінницького апеляційного суду від 04 лютого 2021 року апеляційну скаргу адвоката Матяша Д. Ю., подану 27 січня 2021 року в інтересах ОСОБА_1 , повернуто особі, яка її подала, як таку, що подана нею без підтвердження повноважень на апеляційне оскарження постанови у справі. Суд вважає, що за таких обставин відмова ОСОБА_1 в поновленні строків на оскарження не забезпечить йому належного рівня доступу до правосуддя.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисник, пояснення свідка ОСОБА_3 , дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи апеляції, приходжу до висновку, що апеляція не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КпАП України).

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП забороняється керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КпАП України, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

За правилами частин 1 і 6 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Отже, процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.

Так, відповідно до п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п. 9 наказу МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Як вбачається з матеріалів справи, обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 161673 від 25.10.2020, з якого судом встановлена дата, час і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Відповідно до цифрових показників спеціального технічного засобу для визначення вмісту алкоголю у видихуваному повітрі "Drager Alcotest" 6810 після проведення зазначеного тесту показники алкоголю в крові ОСОБА_1 були 1.19 проміле, тобто перевищували дозволений рівень 0,2 проміле.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не перебував за кермом транспортного засобу.

За змістом частин 3, 4 статті 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Як встановлено зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 161673 від 25.10.2020, підписаного ОСОБА_1 , останній був ознайомлений з його змістом, права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП йому роз`яснені. Будь-яких зауважень щодо його змісту, зокрема щодо керування ним 25.10.2020 автомобілем Шевроле Авео, д.н.з. НОМЕР_1 , не заявляв.

Не логічними з цього приводу є пояснення самого ОСОБА_1 , згідно яких він будучи тверезим залишив свій транспортний засіб на ніч без нагляду на узбіччі дороги, а вранці, перебуваючи в нетверезому стані, вирішив доставити його додому.

Не знайшли свого підтвердження доводи ОСОБА_1 про те, що з боку працівників поліції на нього чинився тиск і за їх вказівкою він писав пояснення щоб оговорити себе, оскільки вони ґрунтуються лише на його поясненнях в суді апеляційної інстанції і спростовуються поясненнями свідка ОСОБА_3 .

Не спростовують вірні висновки суду доводи апеляційної скарги про те, що не було допитано як свідка працівника поліції ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5 , а тому прийняв невмотивоване та незаконне рішення.

Цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. А тому пояснення зацікавленої особи - працівника поліції не можуть бути допустимим доказом.

Суд неодноразово приймав міри щодо виклику свідка ОСОБА_5 в судове засідання для допиту, проте його неяка не спростовує вірні висновки суду першої інстанції, оскільки зазначений свідок був присутній під час огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , що підтверджується письмовими поясненнями свідка. В той же час ОСОБА_1 не заперечує факт перебування його в стані алкогольного сп`яніння під час проходження ним огляду. Даний факт підтверджується і письмовим зобов`язанням останнього не керувати автомобілем та залишатись на місці зупинки до повного витверезіння (зворотний бік а. с. 3).

В ході розгляду справи судом першої інстанції встановлені обставини скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. З таким висновком погоджується і апеляційний суд, оскільки такий висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким судом першої інстанції було надано належну оцінку.

Суд апеляційної інстанції не знайшов підтвердження доводів апелянта щодо порушення його процесуальних прав при розгляді справи судом першої інстанції, а порушення вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості апелянта у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, відсутні.

За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, а відтак постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21 січня 2021 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21 січня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21 січня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко