Номер провадження: 33/813/429/21
Головуючий у першій інстанції Пучкова І.М.
Доповідач Толкаченко О. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. Стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн 20 коп.

Обставини справи та вимоги апеляційної скарги

Постановою суду першої інстанції встановлено, що 18 вересня 2020 року, близько 17 год. 05 хв. продавець ОСОБА_1 знаходилась на робочому місці у продуктовому магазині, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Левітана, 67 А та перебувала без засобів індивідуального захисту (маски), чим порушила ч.1 п.10) Постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.44-3 КУпАП.

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила поновити їй строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову суду та закрити провадження у справі.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження зазначила, що вона не отримувала копію оскаржуваної постанови, не викликалась у судове засідання з розгляду її справи, а про існування постанови дізналась випадково коли засобами поштового зв`язку отримала постанову про відкриття відносно неї виконавчого провадження. Копію постанови Київського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2020 року вона отримала в суді 17 лютого 2021 року.

Доводи апеляційної скарги обґрунтувала тим, що в порушення вимог ст.268 КУпАП суд першої інстанції розглянув справу про адміністративне правопорушення без її участі. При цьому суд не повідомив її належним чином про дату, час та місце судового засідання.

Крім того суд першої інстанції при обранні виду адміністративного стягнення не врахував її особу, майновий стан, наявність обставин, які пом`якшують покарання.

ОСОБА_1 зазначила, що обставини викладені у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вона не є працівником магазину, в якому її застали працівники поліції без захисної маски.

Крім того у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, який пункт чи частину постанови №641 Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року вона порушила.

В судове засідання апеляційного суду призначене на 09 годину 15 хвилин ОСОБА_1 не з`явилась. Про дату, час та місце апеляційного розгляду справи була повідомлена належним чином засобами телефонного зв`язку, що підтверджується телефонограмою від 22 березня 2021 року за підписом секретаря судового засідання Маслова Р.Ю.

З заявою про відкладення розгляду справи ОСОБА_1 до апеляційного суду не звертався.

Частиною 4 ст.294 КУпАП встановлено, що апеляційний перегляд постанови судді у справах про адміністративне правопорушення здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Відповідно до частини 6 ст.294 КУпАП - неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Враховуючи вказані вимоги закону та те, що апеляційний суд обмежений в часі при розгляді апеляційних скарг на постанову судді в справах про адміністративні правопорушення, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності за відсутності ОСОБА_1 , яка не з`явилась у судове засідання апеляційного суду та не повідомила про причини своєї неявки.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ст.44-3 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 та перевіривши доводи наведені в її апеляційній скарзі апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Щодо питання про поновлення строку на апеляційне оскарження

З мотивувальної частини оскаржуваної постанови убачається, шо ОСОБА_1 не була присутня в суді першої інстанції під час розгляду її справи.

В матеріалах справи міститься копія супровідного листа, відповідно до якого копія постанови надсилалась на адресу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку, як то передбачено ч.1 ст.285 КУпАП триденний строк.

Проте в матеріалах справи відсутнє повідомлення про вручення поштового відправлення на підставі якого можна було б встановити коли саме копія постанови була отримана адресатом ОСОБА_1 .

На аркуші 16 справи міститься розписка ОСОБА_1 відповідно до якої копію постанови вона отримала в приміщенні Київського районного суду м. Одеси 16 лютого 2021 року, після чого нею була подана апеляційна скарга.

За таких обставин, з метою забезпечення права ОСОБА_1 на доступ до суду, яке випливає з п.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, і є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м.Одеси від 19 листопада 2020 року підлягає поновленню.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до положень ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч.1 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про час і місце розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що розгляд справи в суді першої інстанції був здійснений за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

При цьому в абзаці четвертому мотивувальної частини постанови суд зазначив: - « ОСОБА_1 у судове засідання з`явилась, письмові пояснення надати відмовилась».

Разом з тим вказаний висновок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки в матеріалах справи взагалі відсутні будь-які документи, в тому числі повідомлення про вручення поштового відправлення, телефонограми, які б підтверджували факт інформування ОСОБА_1 про дату, час та місце судового засідання, яке відбулось в приміщені Київського районного суду м.Одеси 02 квітня 2020 року.

Відповідно до положень ст.277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

При цьому апеляційний суд наголошує про те, що обов`язок щодо належного повідомлення особи про дату, час та місце розгляду її справи покладається виключно на суд, в провадженні якого перебуває справа.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 р.; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 р.

Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління - Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 р.; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 р.); дрібні правопорушення пов`язані з нанесенням шкоди (Рішення ЄСПЛ в справі «Лауко та Кадубеч проти Словаччини», від 2 вересня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI).

ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції не може застосовуватися з точки зору "кримінального обвинувачення" до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»).

Отже, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, - особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення слід керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.

Апеляційним судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута судом першої інстанції за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та без належного її сповіщення про час та місце розгляду справи, чим були істотно порушені права ОСОБА_1 , передбачені ст.268 КУпАП.

Таким чином, судом першої інстанції не було виконано обов`язок щодо забезпечення кожному учаснику реального доступу до правосуддя, що вимагається ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що тягне за собою безумовне скасування постанови суду першої інстанції.

Разом з тим, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення апеляційний суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

При цьому, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути порушення закону, допущені судом першої інстанції, оскільки відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

З матеріалів справи вбачається, що події, які розглядаються, мали місце 18 вересня 2020 року. Таким чином, на момент апеляційного перегляду закінчився трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст.38 КУпАП.

Положеннями п.7) ст.247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов до висновку, що у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.7) ст.247 КУпАП.

Враховуючи закінчення строку накладення адміністративного стягнення та необхідність закриття справи з цих підстав, апеляційний суд не розглядає інші доводи викладені в поданій апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.7) ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.38, п.7) ст.247, п.2) ч.8 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково задовольнити.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2020 року, якою ОСОБА_1 визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.7) ст.247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.О. Толкаченко