Єдиний унікальний номер 341/370/21
Номер провадження 3/341/371/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2021 року місто Галич

Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Мергель М. Р. розглянув справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 41 КУпАП щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

в с т а н о в и в :

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 17.02.2021 № ІФ110/526АВ/П/ПТ 17.02.2021 при проведенні планового заходу державного нагляду (контролю) у ПрАТ «Галицький механічний завод» по вул. Вітовського, 20, в м. Галич Івано-Франківської області ОСОБА_1 , який є директором цього підприємства, вчинив адміністративне правопорушення, а саме: порушення вимог законодавства про працю в ПрАТ «Галицький механічний завод» розрахунок з працівниками проводився не в день звільнення. Зокрема, наказом від 09.12.2020 № 40 звільнено з роботи відповідно до статті 38 КЗпП України електрогазозварника ОСОБА_2 , електрозварника ОСОБА_3 , слюсаря із складання металевих конструкцій ОСОБА_4 та слюсаря із складання металевих конструкцій ОСОБА_5 , виплату всіх належних при звільненні сум на момент проведення заходу державного контролю (нагляду) 17.02.2020 не проведено, чим порушено вимоги частини першої статті 116 КЗпАП України.

Крім цього, оплата праці працівникам повинна здійснюватись у першочерговому порядку. Однак, у ПрАТ «Галицький механічний завод» така оплата не є першочерговою виплатою. У грудні 2020 поступило на розрахунковий рахунок товариства 30110,0 грн, у касу поступило 43376,0 грн, з них на заробітну плату скеровано 61376,0 грн, на матеріали 11653,0 грн, при цьому підприємство заборгувало заробітну плату чотирьом звільненим працівникам станом на 01.01.2021 на суму 36167,40 грн. У лютому 2021 на розрахунковий рахунок товариства поступило 40000,0 грн, з них використано на матеріальні послуги 17785,0 грн, у державну виконавчу службу сплачено 22052,30 грн, а на заробітну плату кошти не скеровувались, при цьому є заборгованість перед чотирма звільненими працівниками в розмірі 30167,40 грн.

Під час розгляду справи, представник ОСОБА_1 повідомив, що останній вину у скоєному не визнав. Пояснив, що працівникам товариства, які були звільненні з роботи відповідно до Наказу № 40 від 09.12.2020 заробітну плату виплачено у повному обсязі, ніхто з цих працівників претензій на цей час не має. Крім цього, просив взяти до уваги, що протокол, який був складений 17.02.2021 уповноваженою посадовою особою ОСОБА_6 стосовно ОСОБА_1 не підписаний цією посадовою особою, а також не вказано дати, коли він ознайомлювався з цим протоколом.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Приписами частини першої статті 41 КУпАП, як адміністративне правопорушення визначено порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім.

При оформленні справи уповноважена посадова особа, заступник начальника відділу трудових відносин та зайнятості-головний державний інспектор ОСОБА_6 не підписала протокол про адміністративне правопорушення від 17.02.2021 № ІФ110/526АВ/П/ПТ стосовно ОСОБА_1 за частиною першою статті 41 КУпАП.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Саме протокол про адміністративне правопорушення є документом, в якому формулюється суть правопорушення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження і на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

ЄСПЛ наголошує, що у разі самостійного визначення кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладену практику ЄСПЛ суддя під час розгляду справ про адміністративні правопорушення позбавлений можливості самостійно уточнювати (здійснювати) кваліфікацію діяння особи, стосовно якої розглядається справа.

Так само, надсилання протоколу про адміністративне правопорушення до органу (посадової особи), який його склав, для забезпечення дооформлення цього джерела доказів, усунення виявлених недоліків, які перешкоджають притягнути особу до адміністративної відповідальності, однозначно становитиме порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки у цьому випадку суддя буде діяти не як безсторонній і незалежний суб`єкт розгляду справи, а неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

Так само, у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі.

При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Оцінюючи протокол серії ІФ110/526АВ/П/ПТ про адміністративне правопорушення, не визнаю його належним доказом для використання у процесі доказування, оскільки такий не підписаний уповноваженою посадовою особою, яка склала протокол, на підставі якого на особу може бути накладене адміністративне стягнення.

Зважаючи на те, що суддя позбавлений можливості самостійно визначати кваліфікацію описаного у протоколі № ІФ110/526АВ/П/ПТ діяння ОСОБА_1 , доходжу висновку про те, що у визначений законодавством спосіб належними доказами не доведено наявність у діях вказаної особи складу адміністративного правопорушення за частиною першою статті 41 КУпАП, за яке її може бути притягнуто до відповідальності.

Керуючись статтями 41, 247, 251, 256, 283, 284, 285 КУпАП, суддя

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 41 КУпАП, щодо ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Галицький районний суд Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

СуддяМ. Р. Мергель