Іллічівський районний суд м.Маріуполя
Справа № 264/1169/21
ПОСТАНОВА

12.03.2021 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Кузнецова Дмитро Володимирович, за участю секретаря судового засідання Степаненко Є.О., прокурора Іванова Л.С., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Донецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 24.10.2001 року Іллічівським РВ ММУ УМВС України в Донецькій області, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною 1 статті 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у відповідності до заяви від 07.11.2017 року надала згоду бути присяжним Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області.

Рішенням Маріупольської міської ради № 7/24-2277 від 15.12.2017 року щодо внесення змін до рішення від 30.12.2014 року № 6/43-5014 «Про затвердження списку присяжних» ОСОБА_1 була внесена до списку присяжних Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області.

Встановлено, що протягом 2018 року ОСОБА_1 виконувала обов`язки присяжного в суді під час розгляду справи за участю присяжних.

Таким чином, згідно п.п. «ґ» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 є особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Згідно ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Так, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», зобов`язана щорічно до 1 квітня подавати декларацію за минулий рік.

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 подала до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік, лише 05 квітня 2019 року о 14 год. 14 хв., почавши дії щодо подання такої декларації того ж дня о 13 год. 50 хв.

Крім того, розпорядженням голови Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05.04.2019 року № 4 «Щодо увільнення від виконання обов`язків присяжного ОСОБА_1 », останню було увільнено від обов`язків присяжного.

Встановлено, що протягом 2019 року ОСОБА_1 виконувала обов`язки присяжного в суді під час розгляду справи за участю присяжних.

Відповідно до роз`яснень НАЗК № 1 від 13.02.2020 року, декларація суб`єкта декларування, який припиняє відповідну діяльність (декларація перед звільненням) декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» не пізніше двадцяти робочих днів з дня припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у підпунктах «а» та «в» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», Декларація «перед звільненням» охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб`єктом декларування.

Таким чином, ОСОБА_1 зобов`язана була подати декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування «перед звільненням» не пізніше 23 год. 59 хв. 06 травня 2019 року.

Натомість, ОСОБА_1 подала до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларацію «перед звільненням» лише 17 серпня 2020 року о 10 год. 47 хв.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутністю, свою провину визнала у повному обсязі.

Суд, вивчивши письмові матеріали, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, думку прокурора, який вважав доведеним факт вчинення адміністративного правопорушення, дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у несвоєчасному без поважних причин подані декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік, а також у несвоєчасному без поважних причин подані декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припинила діяльність, є доведеною та її дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Так, судом встановлено, що рішенням Маріупольської міської ради від 13.12.2017 року № 7/24-2277 «Про затвердження списку присяжних» ОСОБА_1 призначено присяжним в Іллічівському районному суді м. Маріуполя Донецької області, після чого розпорядженням голови суду № 4 від 05.04.2019 року «Щодо увільнення від виконання обов`язків присяжного ОСОБА_1 » її було увільнено від виконання обов`язків присяжного на підставі заяви у зв`язку із неможливістю приймати участь у судових засіданнях за станом здоров`я.

Частина 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» встановлює, що особи, зазначені у підпунктах «а» та «в» пункту 2 частини 1 статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Крім того, абзацом 2 частиною 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Водночас відповідно до роз`яснень НАЗК № 1 від 13.02.2020 року, декларація суб`єкта декларування, який припиняє відповідну діяльність (декларація перед звільненням) декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» не пізніше двадцяти робочих днів з дня припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у підпунктах «а» та «в» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», Декларація «перед звільненням» охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб`єктом декларування.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Отже, із проведеного вище аналізу норм вбачається, що ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, оскільки згідно з положеннями частини 2 статті 45 закону України «Про запобігання корупції» вона віднесена до осіб, які зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством, а також до осіб, які не пізніше двадцяти робочих днів з дня припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у підпунктах «а» та «в» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», також зобов`язані подати відповідну електрону декларацію.

Відповідно до роз`яснень, викладених в листі ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 22.05.2017 року № 223-943/0/4-17 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» конструктивною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 176-2 КУпАП є несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Під поважним причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку із хворобою, перебуванням особи на лікування внаслідок (стихійного лиха, повені пожежі землетрусу), технічних збоїв офіційного веб сайту НАЗК, витребуванням відомостей, необхідних для внесення у декларацію, тощо. Як підставу несвоєчасного подання декларацій ОСОБА_1 зазначила, що доглядає матір, яка потребує постійного догляду, надати документи, які підтверджують цей факт вона не має можливості, оскільки медична картка матері загублена.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно без поважних причин подала щорічну декларацію за 2018 рік, а також, будучи увільненою з посади присяжного Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області, також несвоєчасно без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припинила діяльність, чим вчинила адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, передбачені ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

При обранні виду та міри адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу, щодо якої складено протокол, ОСОБА_1 , яка раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалась, вперше вчинила адміністративне правопорушення, ступінь вини, майновий стан, відсутність по справі обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень (ч. 2 ст. 36 КУпАП).

На підставі викладеного, суд вважає, що достатнім та необхідним буде накладення стягнення у виді штрафу у межах санкції ч.1 ст.172-6 КУпАП, проте в мінімальній межі, оскільки саме таке стягнення забезпечить досягнення мети, зазначеної у ст. 23 КУпАП.

Статтею 40-1 КпАП України визначено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», ст.ст. 36, 40-1, 172-6, 276-280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1 статті 172-6 КУпАП, і накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

На постанову протягом 10 днів з моменту її винесення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області.

Суддя: Д. В. Кузнецов