Провадження № 3/219/248/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

04 березня 2021 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

судді Лапченко О.М.,

за участі секретаря Єлісеєвої С.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в м. Бахмут Донецької області матеріали адміністративної справи, які надійшли з Бахмутського відділу поліції ГУ Національної поліції в Донецькій області, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КпАП України,

встановив:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 094002, 20 грудня 2020 року о 01.18 годині по вул. Коцюбинського, 1 в м. Сіверськ Донецької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння (запах з порожнини рота). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбаченні цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.279 КУпАП на засіданні при розгляді справи про адміністративне правопорушення заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. При цьому серед обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, визначених ст.280 КУпАП, є встановлення того, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що 20 грудня 2020 року 01.18 годині керував автомобілем ВАЗ-2121 реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Коцюбинського в м. Сіверськ Бахмутського району Донецької області та біля будинку № 1 був зупинений працівниками поліції. Працівники поліції йому не представились, не пояснили причину зупинки, а одразу звинуватили його у тому, що він не зупинився на вимогу поліції. Крім того, йому не роз`яснювались його права, в тому числі йому не роз`яснили, що він має право скористатися правовою допомогою адвоката. Поліцейські не пропонували йому на місці пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера, так як в них його не було, а одразу запропонували медичне освідування на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Однак поліцейські не надали йому направлення на проходження медичного освідування на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Вказав, що він не вживав алкогольні напої та міг пройти освідування на місці зупинки транспортного засобу. Також, в протоколі про адміністративне правопорушення відсутня будь-яка інформація про відсторонення його від керування транспортним засобом. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч.1 КпАП України відносно нього складений з істотними порушеннями, а саме - при складанні протоколу був залучений лише один свідок, до матеріалів справи долучений диск з відеозаписом, але в протоколі не зазначено за допомогою якого технічного засобу було зроблено відеозапис та не вказано, що до протоколу додається вказаний відеозапис. Просив закрити адміністративну справу у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні адвокат Павличук В.П. зазначив, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення, складений 20.12.2020 року поліцейським СРПП № 4 Бахмутського ВП старшим сержантом поліції Безмін М.М., не доведений належними доказами, оскільки протокол складено з істотними порушеннями, показання свідка не містять відомостей про місце зупинки транспортного засобу, відеофіксація проведена з порушеннями, спілкування проводилось частково, не долучено направлення на визначення стану алкогольного сп`яніння встановленої форми, тобто не доведена подія та склад адміністративного правопорушення, а тому просив закрити адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

З метою перевірки вказаних обставин, в судове засідання були викликані свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , поліцейський ОСОБА_4 , оглянутий диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що в грудні 2020 року, це було вночі, працівники поліції запросили його бути свідком при складанні адміністративного протоколу. Працівники поліції сказали, що водій ОСОБА_1 відмовився їхати до лікарні для проходження медичного огляду, однак ОСОБА_1 не відмовлявся проїхати з працівниками поліції, спочатку він попросив надати алкостер для продуття, ознак сп`яніння у нього не було. Вказав, що в його присутності протокол про адміністративне правопорушення працівники поліції не складали. Також зазначив, що ОСОБА_1 знає, він іноді приїздить до його сусіда, не зловживає спиртними напоями.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що вони з ОСОБА_1 20 грудня 2020 року їхали з с. Званівка Бахмутського району Донецької області додому, їх зупинили працівники поліції, причину зупинки не пояснили, не представилися. ОСОБА_1 запропонував пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера, довгий час він знаходився в автомобілі поліцейських, від керування транспортним засобом він не був відсторонений. Потім ОСОБА_1 їй розповів, що працівники поліції хотіли вирішити питання іншим чином.

В судове засідання, призначене на 01.03.2021 року, 04.03.2021 року поліцейський Безмін М.М., який складав протокол, не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, прийшов до наступних висновків.

Згідно вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів, при розгляді справ про адміністративні правопорушення на транспорті необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків.

Виходячи зі змісту ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених уст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст. 251 КУпАП), у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них. Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи. У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, вказані відомості, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності. Ці відомості мають суттєве значення, оскільки забезпечують індивідуалізацію адміністративної відповідальності, що відповідає вимогам ч.2 ст.61 Конституції України, яка передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

Порушення вимог щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення призводить до неможливості дотримання закріпленого у ст. 33 КУпАП України принципу індивідуалізації стягнення, яке не може бути застосоване до певної категорії осіб, що вчинили правопорушення.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення - це документ, складений на відповідному бланку з неухильним дотриманням вимог щодо процедури та об`єму заповнення, який містить склад інкримінованого особі діяння (адміністративного правопорушення), та в межах якого судом розглядається справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона).

Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Суб`єктивна сторона правопорушення - це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Як вбачається з диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за нею настає за: керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (п.2.9 «а» ПДР України), у разі передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів (п.2.9 «г» ПДР України), а також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 ПДР).

Таким чином для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно встановити, що особа: керувала транспортним засобом, при цьому будучи у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; або передала керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, за умови, що тому, хто передає керування, відомо про такий стан; або керувала транспортним засобом та відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналіз вищевказаних норм законодавства та диспозиції інкримінованої ОСОБА_1 статті КУпАП вказує, що законодавець чітко визначив вичерпний перелік підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.130 КУпАП, і кожна ця обставина як окрема так і у сукупності з іншими є по суті складовою адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, в даній ситуації ОСОБА_1 повністю заперечив вчинення ним адміністративного правопорушення, вказав, що він від огляду не відмовлявся, а навпаки наполягав на проведенні огляду на місці.

На запит суду начальником Бахмутського районного відділу поліції були направлені копії сторінок Журналу обліку роботи технічного засобу вимірювання, а також виявлення стану алкогольного сп`яніння водіїв транспортних засобів за допомогою електродіагностичних приладів Бахмутського РВП, свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/1871 від 27.05.2020 року на газоаналізатор Alcotest 6810 № ARBL, який використовується працівниками ВРПП Бахмутського РВП під час проведення огляді водіїв на стан сп`яніння.

З наданих документів вбачається, що поліцейському СРПП № 4 Бахмутського ВП старшому сержанту поліції Безмін М.М. газоаналізатор Alcotest 6810 був виданий 20.12.2020 року о 19.00 годині, в графі кількість здійснення оглядів водіїв транспортних засобів за допомогою електродіагностичних приладів «Dragger Alcotest» зазначено «не проводилось».

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, подія відбулась 20 грудня 2020 року о 01.18 годині, тобто старшому сержанту поліції ОСОБА_4 газоаналізатор Alcotest 6810 ще не був виданий.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вказав, що поліцейські не пропонували йому на місці пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера, так як в них його не було, про що вони повідомили йому. Поліцейські запропонували медичне освідування на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, однак не надали йому направлення на проходження медичного освідування на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Вказав, що він не вживав алкогольні напої та міг пройти освідування на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Dragger Alcotest».

Згідно рішення у справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Судом було досліджено відеозапис правопорушення, з якого вбачається процес спілкування працівників патрульної поліції із водієм ОСОБА_1 . Останній відповідно до обстановки, що склалась на місці правопорушення, реагує на зауваження працівників патрульної поліції щодо сумнівів про перебування у стані алкогольного сп`яніння. Водієві не пропонується пройти жодних тестів на координацію рухів, не приведено ознак алкогольного сп`яніння, які б об`єктивно підтверджувались у зовнішньому вигляді правопорушника. Так, серед ознак сп`яніння інспектор поліції приводить лише запах з порожнини рота, як вбачається з відеозапису поліцейським інші ознаки алкогольного сп`яніння не перевірялись. Поліцейським був залучений лише один свідок.

З Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858 вбачається, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Оцінивши наявні за протоколом про адміністративне правопорушення докази провини ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що об`єктивних підстав вважати про перебування водія у стані сп`яніння працівники патрульної поліції не вказали. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівники патрульної поліції, всупереч вимог ст.130 КУпАП, не встановили об`єктивні ознаки перебування водія у стані сп`яніння. Зазначені за протоколом ознаки не були пред`явленні свідку на місці виявлення правопорушення, біль того, поліцейським був залучений лише один свідок.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд.

За своєю структурою стаття 6 Конвенції в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Наведені обставини свідчать, що адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП , може бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

Також суд зауважує, що в деяких інших справах проти України Європейський Суд розглядав питання про віднесення правопорушень передбачених КУпАП до «кримінального аспекту в розумінні Конвенції, що з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції.

Отже, суд звертає увагу на те, що частина перша статті 130 КУпАП, в тому числі, передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що в даному випадку інкримінується ОСОБА_1 .

Таким чином, в даній ситуації вимагається доведення того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, на підтвердження чого, як було зазначено вище, суду було надано протокол про адміністративне правопорушення та пояснення свідка.

До матеріалів адміністративної справи в якості доказу долучено диск із відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського. В порушення вимог, передбачених п. 5 Глави II «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» (Затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 р. за № 28/32999), працівниками поліції не забезпечено безперервність відеозапису, тобто на відео не зафіксовано весь перебіг спілкування поліцейських із ОСОБА_1 з моменту зупинки транспортного засобу до закінчення оформлення процесуальних документів.

Стосовно відеофіксації, 18 липня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи №216/5226/16-а (2-а/216/33/17), адміністративне провадження № К/9901/20315/18 (ЄДРСРУ № 83105370) досліджував питання відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського, як належного доказу адміністративного правопорушення водієм транспортного засобу та прийняв рішення про те, що п. 3.5 розділу III Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 року № 100 встановлює, що після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Карелін проти Росії», «Озеров проти Росії», «Кривошапкін проти Росії»).

У зв`язку із чим, суд не може самостійно перебирати на себе функції обвинувачення і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає обережності дій суду при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

В даній ситуації, на думку суду, в матеріалах справи не знайшло підтвердження того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

В межах розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд не має права в порушення принципу змагальності та диспозитивності, принципу рівності сторін, перебирати на себе функції обвинувачення та виправити цей недолік протоколу.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 130 ч.1, 247, 268 КпАП України, суд,

постановив:

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя О. М.Лапченко