Справа № 526/173/21
Провадження № 3/526/166/2021
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді Максименко Л.В.

секретаря судового засідання Павленко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гадяч заяву про відвід судді у справі про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Гадяцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

до провадження Гадяцького районного суду надійшла справа про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 44-3 КУпАП ОСОБА_1

22 березня 2021 року від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про відвід судді, в якій ОСОБА_1 вказує, що протокол серії ВАБ № 135598 складений на підставі звернення начальника юридичного відділу Гадяцької міської ради ОСОБА_2 , тому ця обставина ставить під сумнів неупередженість судді та безпосередньо впливає на об`єктивність прийнятого в подальшому судом рішення по справі.

В судове засідання, призначене на 23 березня 2021 року ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши заяву, суд приходить до наступних висновків.

Так, Кодексом України про адміністративне правопорушення не передбачено поняття «відвід судді», «самовідвід» та порядку розгляду таких заяв.

У п. 4 рішення Ради суддів від 08.06.2017 року № 34 роз`яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до КУпАП, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить процесуальних норм, що передбачають право учасників судового розгляду заявити відвід судді чи самовідвід та порядок розгляду таких заяв.

Проте діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України та Кодекс адміністративного судочинства України мають відповідні статті про відвід (самовідвід) судді, а тому при розгляді даної заяви про самовідвід слід застосувати аналогію права.

Відповідно до п.2 ст.4 Порядку здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо конфлікту інтересів в діяльності судів та інших представників судової системи та його врегулювання суб`єкт конфлікту інтересів зобов`язаний не вчиняти дій та не приймати рішень по суті в рамках виконання своїх службових повноважень в умовах реального конфлікту інтересів.

З метою додержання принципів законності та об`єктивності, вважаю необхідним застосувати принцип аналогії найбільш близької галузі права - адміністративного судочинства України.

Згідно з ч. 1 ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

В даному випадку такі підстави наявні, оскільки даний протокол складений на підставі звернення начальника юридичного відділу Гадяцької міської ради ОСОБА_2 , який є моїм чоловіком і може бути допитаним в якості свідка, що відповідно унеможливлюватиме мою участь при розгляді протоколу.

У відповідності до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом. У відповідності з п. 66 Рішення ЄСПЛ у справі «Мироненко і Мартенко проти України» безсторонність судді за усталеною практикою Суду для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя суддею.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Наведені аргументи про відвід хоча і не впливають на розгляд справи, проте загалом, можуть викликати суб`єктивне сприйняття учасниками справи даних обставин та негативно вплинути на довіру до суду і викликати сам сумнів в неупередженості судді та відповідно сумнів щодо загалом існування та дію справедливого суду в Україні, а тому відповідно заява про самовідвід судді підлягає задоволенню, бо "правосуддя має не тільки чинитися, але й повинно бути видно, що воно чиниться справедливим та неупередженим судом", що є одним з найважливіших принципів функціонування судової системи в цілому.

Враховуючи вищевикладене, а також з метою забезпечення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на справедливий суд під час розгляду даної справи, вважаю, що заява про відвід підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 36-41 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Заявлений відвід судді Максименко Л.В. у адміністративній справі № 526/173/21, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення - задовольнити.

Передати адміністративну справу № 526/173/21 до канцелярії суду для повторного розподілу між суддями Гадяцького районного суду, в порядку, визначеному ст. 31 КАС України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л. В. Максименко