КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 756/36/21 Апеляційне провадження № 33/824/1492/2021Головуючий у суді першої інстанції - Касьян А.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2021 року суддя Київського апеляційного суду Нежура В.А. розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 04 лютого 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Оболонського районного суду від 04.02.2021 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік (а.с. 23-26).

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

В своїй апеляційній скарзі заявник звертає увагу суду на те, що суд першої інстанції взяв до уваги покази свідка ОСОБА_2 , який вказував, що системою відео спостереження «Безпечне місто» було зафіксовано рух ТЗ ОСОБА_1 , які нічим не підтверджені. В матеріалах справи відсутнє таке відео, судом не оглядалось та оцінка показанням свідка ОСОБА_2 була надана на підставі припущень, оскільки самого факту фіксації руху ТЗ ОСОБА_1 відеокамерами не зафіксовано.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення задокументовано те, що ОСОБА_1 спав у припар кованому автомобілі будучи в стані алкогольного сп`яніння. Факту керування ним ТЗ не встановлено.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник Сорока Р.Л. підтримали подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Перевіривши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суддя Оболонського районного суду м. Києва виходив з того, що 11.12.2020 о 09:10 працівниками патрульної поліції було виявлено, що ОСОБА_1 керував ТЗ «Renault» д.н.з. НОМЕР_1 по пр-ту С.Бандери, 8 в м. Києві в стані алкогольного сп`яніння відповідно до протоколу серії ДПР 18 № 018910. При цьому, протокол не містить будь-яких пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з приводу незгоди з його змістом, як і не містить жодних заяв, зауважень, заперечень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення, в тому числі й щодо ознаки об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, а саме - керування транспортним засобом.

Але погодитись із такими висновками в повній мірі не можливо з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.12.2020 о 09:10 було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_1 , який керував ТЗ «Renault» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія та у присутності двох свідків, за допомогою приладу «Alcotest» 7510, проба позитивна 2,65 ‰.

У своєму рапорті, складеного заступником командира роти № 2 батальйону № 2 полку № 1 УПП в м. Києві ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_2., зазначив, що на службовий планшет було отримано виклик про те, що ТЗ «Renault» д.н.з. НОМЕР_1 виїхав на тротуар за адресою пр-т С.Бандери, 8 в м. Києві і водій спить. Прибувши за вказаною адресою, було виявлено, що автомобіль стоїть на тротуарі із заведеним двигуном, в середині знаходилась особа, яка спала та від якої було чутно різкий запах алкоголю. Водія приводили до тями (а.с. 4).

Протоколом АА № 044831 про адміністративне затримання від 11.12.2020 ОСОБА_1 було відсторонено від керування ТЗ в стані алкогольного сп`яніння, однак в даному протоколі відсутній підпис затриманої особи, та такий протокол було складено за відсутності свідків (понятих) (а.с. 5).

Також в матеріалах справи міститься довідка, складена інспектором роти № 3 батальйону № 4 полку № 2 УПП у м. Києві ДПП лейтенантом поліції Прокопишиним М., в якій зазначається, що відеозаписи із нагрудних відеокамер працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення вчиненого ОСОБА_1 не збереглися (а.с. 6).

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник Сорока Р.Л. пояснили, що апелянт, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився в автомобілі, але не керував ним. Автомобіль був припаркований на тротуарі ще звечора, перед зустріччю з товаришем.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статей 245, 251, 252, 280, 283 цього Кодексу доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Чинне законодавство, в т.ч. й ПДР, не містить визначення терміну «керування транспортним засобом». Однак, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Пунктом 1.10 ПДР, передбачено, що транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

В даному випадку судом встановлено лише факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння у салоні автомобіля, проти чого останній не заперечує. В той час, як доказів керування ТЗ водієм, а саме вчинення ним дій, які б призвели до безпосереднього руху автомобіля, окрім заведеного двигуна, в матеріалах справи не має.

Також, необхідно звернути увагу на те, що старшим лейтенантом ОСОБА_2 , під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , не було вилучено посвідчення водія, як це передбачено ст. 265-1 КУпАП.

Таким чином, під час розгляду справи ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції не було надано доказів керування ТЗ (безпосереднього руху автомобіля) ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, а лише достовірно встановлено перебування його у такому стані в салоні автомобіля. Тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що зазначені дії не можуть кваліфікуватись як правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачено ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування постанови суду першої інстанції та закриттю провадження у справі в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 247, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 04 лютого 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду В.А. Нежура