ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4520/20 Номер провадження 33/814/43/21Головуючий у 1-й інстанції Микитенко В. М. Доповідач ап. інст. Корсун О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2021 року м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., з участю секретаря судового засідання Гринь А.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника - адвоката Кіндяка О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 30 червня 2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 гривень 40 копійок на користь держави.

Згідно з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим за те, що він 23 травня 2020 року приблизно о 00 годин 29 хвилин по вул. Європейській, 140 у м. Полтава керував транспортним засобом DAEWOO MATIZ, д. н. з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України.

В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить скасувати постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 30 червня 2020 року, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що місцевим судом не враховано те, що: у поліцейських не було підстав для перевірки посвідчення водія, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що апелянт порушив вимоги ПДР України та відсутні докази притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.121-126 КУпАП, а факт розмови апелянта з поліцейським не є достатнім та належним доказом того, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення; прилад Alkotest 7410 Plus com дійсний до 10 лютого 2015 року, несертифікований в Україні, а тому результати даного приладу не можуть бути прийняті судом як належні докази; не надано відомостей про останнє калібрування, проходження сервісу, градуювання та державної повірки приладу, за допомогою якого проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 ; газоаналізатор «Драгер» AR ВН-0506 у державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, дозволених для застосування на території України - відсутній; посадовою особою, якою складено протокол про адміністративне правопорушення не надано доказів керування апелянтом транспортним засобом; на відеозаписі, доданому до протоколу не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, момент зупинки останнього та порядок складання протоколу, а зафіксовано розмову поліцейського з апелянтом та перебування особи, яка притягається до адміністративної відповідальності з товаришами в незаведеному автомобілі; роздруківки чеків не відповідають вимогам ст.251 КУпАП, є неналежними й недостатніми доказами та не можуть прийматися до уваги, оскільки є нечитабельними, з них не можна встановити результат огляду, визначити дату коли останні проходили калібрування, дату та час їх виготовлення й роздрукування та дані чеки містять внесення особистих записів, рукописного тексту невстановленої особи, а тому акт обстеження, висновок лікаря, без підтверджуючих первинних документів на підставі яких складено висновок лікаря, не створюють всіх ознак для визначення ступеню сп`яніння особи та, як наслідок, є неналежними та недопустимими доказами; на відеозаписі відсутній цифровий підпис його автора та особи, уповноваженої на виготовлення даних копій, а тому відеозапис є недопустимим доказом.

Водночас апелянт стверджує, що суд першої інстанції в порушення вимог ст.268 КУпАП розглянув справу без участі ОСОБА_1 , який не був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та його представника, які просили задовольнити апеляційну скаргу з підстав в ній наведених, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, суд апеляційної інстанції дійшов наступного висновку.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно з положеннями статті 294 КУпАП судове рішення переглядається в межах доводів апеляційної скарги.

Ст. 245 КУпАП регламентує, що завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Адміністративна відповідальність за статтею 130 КУпАП настає, зокрема за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.9 «a» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з положеннями ст.266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №401316 від 23 травня 2020 року, 23 травня 2020 року о 00 годині 29 хвилин по вул. Європейській, 140 у м. Полтава водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAEWOO MATIZ, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, (огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря нарколога в Полтавському обласному наркологічному диспансері - результат позитивний), чим порушив вимоги п.2.9 а ПДР України.

Указаний вище протокол, складено уповноваженою на це особою - поліцейським роти №1 взводу №4 БУПП в Полтавській області Нежомлином Ю.С., підписано останнім та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 без будь-яких доповнень та зауважень. У графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення, апелянт зазначив: «згоден». У наведеному протоколі про адміністративне правопорушення наявні посилання на висновок ПОНД №247 та відеозапис з бодікамери ВІ 0083.

Даним доказом підтверджується відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом шляхом передачі автомобіля іншому водієві ОСОБА_2 , що засвідчено особистим підписом останнього (а.м.п. 1).

У свою чергу, дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №401316 від 23 травня 2020 року, об`єктивно узгоджуються з висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 247від 23 травня 2020 року, за якими 23 травня 2020 року о 01 годині 18 хвилин лікарем Полтавського обласного наркологічного диспансера Шмигаль А.Є. проведено огляд водія ОСОБА_1 , за результатами якого встановлено, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Указаний висновок підписано апелянтом, лікарем, що проводив медичний огляд та засвідчено печаткою Полтавського обласного наркологічного диспансера (а.м.п. 2).

Згідно з актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №247 від 23 травня 2020 року, лікарем ПОНД ОСОБА_3 констатовано, що у ОСОБА_1 на момент медичного огляду були: невпевнена, хитка хода, нестійкість у позі Ромберга, промахування при пальце-носовій пробі, різкий запах алкоголю з порожнини рота, при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння о 01 годині 18 хвилин та 01 годині 40 хвилин за допомогою спеціального технічного приладу «Алкотест 6820» встановлено 1,05 та 0,86 проміле відповідно, що підтверджено й копіями роздруківкок спеціального технічного приладу «Drager ALCOTEST 6820», які містять особистий підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. На підставі наведеного вище у сукупності, лікарем надано висновок про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння (а.м.п. 47-48).

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що використання лікарем закладу охорони здоров`я вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ України під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, не можна ототожнювати із застосуванням даних спеціальних технічних засобів поліцейським при проведенні огляду, оскільки в останньому випадку результати огляду на стан алкогольного сп`яніння встановлюються виключно за показником спеціального технічного засобу, в той час як при проведенні огляду в медичному закладі, лікарем, окрім проведення замірів за допомогою спеціальних технічних засобів, встановлюються ознаки алкогольного сп`яніння обстежуваної особи шляхом проведення відповідних тестів, візуального огляду, за результатами чого встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду та на підставі якого у подальшому видається висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апелянта про неналежність та недостовірність копій роздруківок приладу Драгер, є неспроможними, оскільки дані, що містять роздруківки спеціального технічного засобу узгоджуються з даними акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №247 від 23 травня 2020 року; відеозапису № (01:34-01:36 хвилини відеозапису), на якому озвучено показник технічного приладу при першому замірі, а саме 1,05 проміле; копії даних роздруківок засвідчено печаткою медичного закладу та особистим підписом головного лікаря, який вочевидь не є зацікавленою особою у даній справі.

Посилання апелянта на те, що прилад Alkotest 7410 Plus com дійсний до 10 лютого 2015 року, несертифікований в Україні, газоаналізатор «Драгер» AR ВН-0506 відсутній у державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, дозволених для застосування на території України, є безпідставними, оскільки освідування ОСОБА_1 проводилось за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820», правомірність використання якого констатується, зокрема, і самим апелянтом в поданій апеляційній скарзі (а.м.п. 15).

Правомірність використання приладу «Drager Alcotest 6820» при освідуванні ОСОБА_1 підтверджується, зокрема, копіями: свідоцтва про повірку регульованого засобу вимірювальної технічки, яке чинне до 11 лютого 2021 року (а.м.п. 45) та за якою газоаналізатор Alcotest 6820 відповідає вимогам МПУ 066/05-2013, сертифікатів відповідності та перевірки типу, декларацій про відповідність вимогам технічного регламенту щодо медичних виробів та технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки.

Переглядаючи апеляційну скаргу та оцінюючи докази, досліджені судом першої інстанції, апеляційним судом встановлено, що дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №401316 від 23 травня 2020 року також підтверджуються технічним носієм інформації, на якому зафіксовано відеозаписи від 23 травня 2020 року, з яких вбачається, що 23 травня 2020 року о 00 годин 32 хвилини ОСОБА_1 , який знаходився на місці водія, за кермом автомобіля DAEWOO MATIZ, д.н.з. НОМЕР_1 , поліцейським було повідомлено, що апелянтом в порушення вимог ПДР України здійснено перетин подвійної суцільної лінії розмітки. ОСОБА_1 погодився з порушенням ним ПДР України та мотивував це тим, що так простіше заїхати на місце, де знаходився його транспортний засіб, після чого на вимогу працівника поліції надав останньому посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Спочатку на запитання поліцейського ОСОБА_1 повідомив, що не вживав алкогольні напої (02:01-02:03 хвилини відеозапису №), однак через пів хвилини пояснив, що вживав трішки алкоголю, а саме випив келих вина, однак це було 5 годин тому (02:39-02:59 хвилини відеозапису №), у подальшому апелянт також підтверджував вживання ним алкоголю (04:19-04:21 хвилини відеозапису №; 04:19-04:22 хвилини відеозапису№). Із засобів об`єктивного контролю вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом, не висловлював незгоди при його ідентифікації як водія та зазначив, що підвозив пасажирів (04:04-04:06 хвилини відеозапису №). Не заперечували факт того, що водієм був ОСОБА_1 й пасажири, які знаходились в автомобілі DAEWOO MATIZ, д.н.з. НОМЕР_1 . У подальшому ОСОБА_1 на вимогу поліцейського погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці у присутності двох свідків, однак згодом виявив бажання пройти даний огляд в закладі охорони здоров`я, де і пройшов його (а.м.п. 3).

Підстав для визнання даного доказу недопустимим відповідно до положень КУпАП не встановлено, у той час як посилання апелянта на норми КАС України як на підставу визнання доказу недопустимим, є неспроможними, оскільки нормативні положення КАС України підлягають застосуванню при розгляді справ у порядку адміністративного судочинства.

Виконання функцій водія саме ОСОБА_1 підтверджено й самим апелянтом у судовому засіданні апеляційного суду, який повідомив, що 23 травня 2020 року приблизно о 00 годин 29 хвилин, він керував транспортним засобом DAEWOO MATIZ, д.н.з. НОМЕР_1 , після чого припаркував автомобіль та пішов у магазин, а після повернення підійшли працівники поліції та склали протокол. ОСОБА_1 пояснив, що вживав алкогольні напої вже після того, як припаркував автомобіль, проте, суд апеляційної інстанції оцінює критично показання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в цій частині і вважає їх обраним способом захисту та намаганням уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Про неузгодженість та непослідовність версії апелянта в цій частині свідчить той факт, що за даними відеозапису ОСОБА_1 спочатку повідомляв, що взагалі не вживав алкоголь, а потім підтвердив вживання спиртних напоїв, однак неодноразово зазначав, що це було давно (5 годин тому).

Доводи апелянта про те, що у поліцейського не було підстав для перевірки у ОСОБА_1 посвідчення водія, спростовуються технічним носієм інформації, на якому записано відеозаписи від 23 травня 2020 року, з яких вбачається, що поліцейським ОСОБА_1 було повідомлено, що апелянтом в порушення вимог ПДР України здійснено перетин подвійної суцільної лінії розмітки, на що ОСОБА_1 погодився та мотивував дане порушення тим, що так простіше заїхати на місце, де знаходився його транспортний засіб, після чого на вимогу працівника поліції надав останньому посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Не заперечувався факт порушення ПДР України Євстратенком С.А. і в судовому засіданні апеляційного суду.

Відсутність у матеріалах справи рішення про притягнення ОСОБА_1 за порушення розмітки проїзної частини доріг не свідчить про незаконність вимоги поліцейського, адресованої апелянту, про пред`явлення документа, що підтверджує відповідне право особи, а саме посвідчення водія, оскільки, як встановлено вище, у поліцейського існувало достатньо підстав вважати, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, у той час як дії чи бездіяльність, за які передбачена адміністративна відповідальність за ст.121 КУпАП, не охоплюються диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, а тому у відповідальної посадової особи при направленні матеріалів за ч.1 ст.130 КУпАП не виникало обов`язку долучення доказів на підтвердження винуватості правопорушника за ч.1 ст.121 КУпАП.

Доводи апелянта про здійснення розгляду справи без його участі та, як наслідок, порушення прав, передбачених ст.268 КУпАП є слушними, проте можливість реалізації даних процесуальних прав апелянту та його представнику було надано в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, якими останні й скористалися в повному обсязі.

За таких обставин, висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за обставин, викладених в оскаржуваній постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними в матеріалах справи належними, допустими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми доказами і є обґрунтованим.

Згідно п. 1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є водієм, що підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №401316 від 23 травня 2020 року, згідно з якими у ОСОБА_1 було тимчасово вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 26 червня 2014 року, що засвідчено підписом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, суд першої інстанції, з урахуванням положень ст.33 КУпАП, правильно наклав стягнення на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.

Зважаючи на встановлені вище обставини та відповідні їм правовідносини, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.294КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 30 червня 2020 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.М. Корсун