ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/153/21 Справа № 177/1141/20 Суддя у 1-й інстанції - Суботіна С. А. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2021 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участі в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції адвоката Шелудька А.О. в інтересах ОСОБА_1 , прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області Панібрата В.Ю., апеляційну скаргу захисника Шелудька Андрія Олександровича в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Садове Криворізького району Дніпропетровської області, депутата Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2020 року об`єднано в одне провадження матеріали справи про адміністративне правопорушення № 177/1141/20 (провадження №3/177/514/20) та 177/1142/20 (провадження № 3/177/515/20), присвоєно об`єднаній справі єдиний номер 177/1141/20.

Визнано ОСОБА_1 винуватою у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в особі Державної судової адміністрації України в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 , будучи депутатом Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області та суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, відповідно до підпункту «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», у порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, а саме в строк до 01.04.2019, не подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2018 рік за місцем знаходження, та фактично подала дану декларацію 03.08.2020 о 14 год. 50 хв., тим самим, вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме: несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Вона ж, будучи депутатом Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області та суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, відповідно до підпункту «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», у порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, а саме в строк до 01.06.2020, не подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2019 рік за місцем знаходження, та фактично подала дану декларацію 03.08.2020 о 14 год. 53 хв., тим самим, вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме: несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Не погоджуючись з винесеною постановою, захисник Шелудько А.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду визнати незаконною та скасувати. Закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку із порушенням норм процесуального права при розгляді справи. Вилучити з реєстру відомості про те, що ОСОБА_1 вчинила корупційне правопорушення.

В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги захисник посилається на те, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням процесуального права. В апеляційній скарзі зазначається, що суд першої інстанції істотно порушив право на захист, оскільки розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 , що є порушенням ст. 268 КУпАП. Поряд з цим, в апеляційній скарзі звертається увага на те, що судом першої інстанції було проведено більше 4 судових засідань без участі ОСОБА_1 та винесено постанову 23 листопада 2020 року, в той час як на другому аркуші постанови міститься вказівка про призначення розгляду справи на 24 листопада 2020 року.

Разом з цим, захисник наголошує на тому, що ОСОБА_1 не зверталася до суду із заявою про надсилання їй смс-повідомлень про час, дату та місце розгляду справи, а відтак вказівки суду стосовно належного її повідомлення, не відповідають фактичним обставинам справи.

Крім того, адвокат указує на те, що рапорти, які були отримані на підставі постанов про привід ОСОБА_1 свідчать про те, що вона вже тривалий час не проживала за адресою реєстрації, що свідчить про настановлення судом фактичного місця перебування ОСОБА_1 , внаслідок чого справу розглянуто, на думку сторони захисту, з порушенням територіальної юрисдикції.

В судовому засіданні адвокат підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, просив відмовити в її задоволенні, а постанову суду залишити без змін.

ОСОБА_1 , будучи належними чином повідомленою про час та місце розгляду апеляційної скарги адвоката, поданої в її інтересах, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляла, тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за її відсутності, виходячи з вимог закону щодо розгляду справ в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення ЄСПЛ «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Заслухавши захисника адвоката Шелудька А.О., який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора, який просив залишити скаргу без задоволення, а постанову - без змін, перевіривши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Під час апеляційного перегляду справи встановлено, що судом першої інстанції належним чином були досліджені бставини, що містяться в матеріалах адміністративної справи, яким суд дав правильну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення і її дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, апелянтом не оскаржується, а відтак апеляційний суд у відповідності до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Доводи викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального права внаслідок розгляду справи за відсутністю особи, щодо якої складено протокол, є неспроможними.

На переконання апеляційного суду судом першої інстанції справа розглянута із дотриманням вимог закону, оскільки тлумачення норм права, на переконання апеляційного суду, має відповідати вимогам розумності та розсудливості.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-6 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.

У цій справі судом першої інстанції було вжито всебічних заходів задля повідомлення ОСОБА_1 про час, дату та місце розгляду справи щодо неї, що підтверджується електронними судовими повістками, довідками про доставку смс-повідомлень на мобільний телефон ОСОБА_1 ..

Окрім того, судом виносились постанови від 28.09.2020, 20.11.2020 та 04.12.2020 про застосування примусового приводу до ОСОБА_1 однак вони виконані не були, оскільки ОСОБА_1 за місцем проживання відсутня, зі слів матері, виїхала до м. Києва, проте, місце перебування її не встановлено.

Отже, доводи приведені в апеляційній скарзі стосовно порушення норм процесуального права допущеного місцевим судом, апеляційний суд вважає в конкретній справі необґрунтованими та такими, що не можуть бути безумовною підставою для скасування судового рішення, оскільки ОСОБА_1 було належним чином повідомлено про місце і час розгляду справи, однак у судове засідання вона не з`явилася, будь-яких клопотань про відкладення розгляду від неї не надходило.

При цьому, ОСОБА_1 мала можливість надати свої пояснення особисто під час розгляду справи в апеляційному суді, проте у судове засідання також не з`явилася, в той час як її захисник наполягав на розгляді за її відсутності, як належним чином повідомленої про час, дату та місце розгляду справи.

Також, апеляційний суд зауважує на тому, що розгляду справи щодо ОСОБА_1 в суді першої інстанції був проведений за участі її захисника адвоката Шелудька А.О., який і подав апеляційну скаргу на оскаржувану постанову, що підтверджує узгодженість позиції між захисником та ОСОБА_1 .

Наведені обставини у свої сукупності підтверджують обізнаність ОСОБА_1 про розгляд справи у суді щодо неї та незважаючи на чіткі визначення законодавця про обов`язковість явки особи при розгляді справи стосовно неї, виправдовують позицію суду про необхідність розгляду справи по суті за відсутністю ОСОБА_1 , оскільки її процесуальна поведінка, на думку апеляційного суду, є нічим інакшим як способом захисту спрямованим на уникнення від адміністративної відповідальності.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 у справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 року у справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Відсутність в матеріалах справи заяви від ОСОБА_1 на отримання смс-повідомлень, як на тому наголошує адвокат в апеляційній скарзі, не спростовує висновку суду про належне повідомлення ОСОБА_1 про час, дату та місце розгляду справи.

Поряд з цим, доводи апеляційної скарги про те, що розгляд справи відбувся з порушення правила підсудності, є неспроможними виходячи з ч. 1 ст. 276 КУпАП, якою визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Наявними матеріалами справи підтверджено, що місцем вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є АДРЕСА_1 , що відноситься до територіальної юрисдикції Криворізького районного суду Дніпропетровської області.

Будь-які інші доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, сприймаються судом як спроба уникнути ОСОБА_1 відповідальності за вчинені порушення.

За таких обставин, суд першої інстанції, діючи на підставі принципу змагальності та диспозитивності і керуючись звичайним здоровим глуздом, обґрунтовано визнав в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, яке виразилось у несвоєчасному поданні без поважних декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з таким висновком погоджується апеляційний суд, оскільки він відповідає принципу розумності тлумачення норм права та є неупередженим.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу адвоката Шелудька А.О. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції, без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Шелудька Андрія Олександровича в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Коваленко Н.В.