Провадження № 33/824/873/2021 Доповідач у 2 інстанції Шроль В. Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2021 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду В.Р.Шроль, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 13 листопада 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина КРН, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420 грн. 40 коп. судового збору,

В С Т А Н О В И В :

За постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 08 жовтня 2020 року о 23 год. 00 хв. в м. Києві по вул. Раїси Окіпної, 6 керував автомобілем «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, зіниці очей, які не реагують на світло, і, в порушення п. 2.5 ПДР, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, працівник поліції не відстороняв ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, не затримував його транспортний засіб, письмові пояснення свідків не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки судом не було їх перевірено у судовому засіданні. Підкреслює, що ОСОБА_1 є громадянином іншої країни, українську мову не розуміє, ледь розмовляє російською і при складанні протоколу про адміністративне правопорушення йому не було забезпечено можливість реалізації права на перекладача та права скористатися юридичною допомогою. Вважає, що відеозапис не може бути належним доказом по справі, оскільки ним зафіксовано відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, а в протоколі зазначено про відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки розгляд справи відбувся без належного повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час і дату судового засідання, розгляд справи відбувся без його участі, копію постанови судом не було йому надіслано, про існування постанови дізнався захисник випадково 23.12.2020 року при здійсненні моніторингу Єдиного державного реєстру судових рішень, з якого вбачається, що постанову оприлюднено в реєстрі тільки 09.12.2020 року, тобто поза межами строку встановленого законом для оскарження в апеляційному порядку.

У відповідності до вимог ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення постанови.

З матеріалів справи вбачається, що постанова винесена 13 листопада 2020 року, а апеляційна скарга на неї подана через пошту 24 грудня 2020 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Вважаю, що захиснику особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки розгляд справи відбувся без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, даних про отримання постанови ОСОБА_1 матеріали справи не містять, що свідчить про поважність причин його пропуску.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, допитавши свідка, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Висновок про винуватість ОСОБА_1 у відмові від проходження відповідно до встановленому порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння суддя обґрунтував доказами, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, письмових поясненнях свідків, відеозапису події з нагрудної відеокамери поліцейського.

Проте, висновок судді не ґрунтується на допустимих та належних доказах.

Як пояснив при апеляційному розгляді особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, що є громадянином Республіки Камерун, його автомобіль був зупинений працівниками поліції, які безпідставно обшукали транспортний засіб, а потім запідозрили його у керуванні автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Після того, як інший екіпаж поліцейських привіз алкотестер, він пройшов тест, яким не було виявлено у його організмі алкоголю. Після чого, поліцейський запропонував йому проїхати для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння до лікаря-нарколога, але він відмовився, оскільки вже пройшов спеціальне тестування і був вже пізній час доби. Проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння йому поліцейськими не пропонувалося, хоча він не переживає за його результати, оскільки ніколи не вживав наркотичних засобів. Після оформлення документів, його автомобіль був доправлений на штрафмайданчик. Він підписував протокол, не розуміючи його змісту.

Даними, що містяться у письмових поясненнях свідків, не може бути обґрунтований висновок судді, оскільки їх показання не сприймалися суддею безпосередньо під час судового засідання.

Протокол про адміністративне правопорушення не містить доказів винуватості ОСОБА_1 у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а викладена у ньому суть правопорушення є суб`єктивною оцінкою події особою, що його складала.

З відеозапису події, оглянутого під час апеляційного розгляду, вбачається, що після огляду ОСОБА_1 з використанням спеціальних технічних засобів, який не підтвердив підозру у перебуванні останнього у стані алкогольного сп`яніння, поліцейським було запропоновано водію проїхати до лікаря-нарколога для здавання аналізів, при чому не була висловлена чітка мета поїздки, а саме для огляду на стан наркотичного сп`яніння. Також відеозапис події свідчить про те, що ОСОБА_1 не розуміє української мови та погано розмовляє російською.

З урахуванням тих обставин, що ОСОБА_1 не був призначений перекладач при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, а доказів чіткої вимоги поліцейського пройти медичний огляд після огляду з використанням спеціального технічного засобу для визначення стану саме наркотичного сп`яніння відеозапис події не містить, слід визнати версію особи, яка притягується до відповідальності, про те, що він відмовився на вимогу поліцейського від проходження в закладі охорони здоров`я огляду на стан алкогольного сп`яніння, не спростованою будь-якими даними по справі.

Таким чином, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні належні та допустимі докази як вимоги поліцейського, так і відмови ОСОБА_1 від проходження в органах охорони здоров`я огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Особою, що склав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , під час апеляційного розгляду інших доказів винуватості водія у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не надано.

Оскільки після проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу у поліцейського відсутні повноваження ініціювати проходження огляду на такий же вид сп`яніння у медичному закладі, то у ОСОБА_1 не виникло обов`язку щодо виконання вимог п.2.5 ПДР, за якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Зазначеним обставинам суддя належної оцінки не надав, що призвело до помилкового висновку про порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР.

За таких обставин постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Захиснику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 13 листопада 2020 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, задовольнити.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 13 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Р. Шроль