Справа № 557/1677/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2021 року смт Гоща

Суддя Гощанського районного суду Рівненської області Тишкун П.В., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли від Гощанського ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , 1988 року народження, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 44-3, ст.173, ст. 185, Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

21 грудня 2020 року до Гощанського районного суду Рівненської області надійшли матеріали про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень передбачених ст. 185, ст.173 , ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Постановою від 22.12.2020 року справи про адміністративні правопорушення №557/1677/20, №557/1678/20 та №557/1678/20 щодо ОСОБА_1 були об`єднані в одне провадження та присвоєно номер №557/1677/20.

У протоколах про адміністративні правопорушення серії ВАБ №28089, серії ВАБ №342945 та серії ВАБ №342885 зафіксовано наступне:

12.12.2020 року о 01 год. 30 хв., у смт Гоща по вул. Д. Галицького,45 громадянин ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законному розпорядженню поліцейського ОСОБА_2 , при виконанні ним службових обов`язків, а саме не припинив нецензурно лаятися та перешкоджати діям працівників поліції та не виконав вимогу залишити місце правопорушення, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП;

12.12.2020 року о 01 год. 30 хв., у смт Гоща по вул. Д. Галицького порушив правила щодо карантину людей, а саме - перебував на вулиці без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи спеціальний статус, без повідомлення про взяття на облік бездомної особи, чим порушила підпункт 2 пункту 10 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 р. і вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Крім того, 12.12.2020 року о 02 год. 40 хв., у смт Гоща по вул. Застав`я,11, у приміщенні Гощанського ВП громадянин ОСОБА_1 вчинив дрібні хуліганські дії, а саме: образливо чіплявся до працівників поліції, ображав їх нецензурною лайкою, чим вчинив дії , що порушують громадський порядок та спокій громадян, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні вказаних правопорушень не визнав. Зазначив, що працівникам поліції не заважав, непокори законним їх вимогам не чинив, стосовно відсутності документів пояснював, що документи знаходяться поруч, у нього вдома. У першому судовому засідання визнав, що вживав нецензурну лексику перед представниками поліції, оскільки кайданки, застосовані тими, робили йому боляче. В подальших судових засіданнях свою вину заперечував по всіх вказаних у протоколах фактах. Зазначав, що просто перебував поряд з місцем затримання свого друга ОСОБА_3 , жодних незаконних дій не вчиняв. Пропонував працівникам поліції пройти разом з ним до його домівки, де знаходились його документи.

Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

За змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП, судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення провадиться в межах обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення та у відношенні особи, щодо якої цей протокол був складений.

Що стосується правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.44-3 КУпАП, то судом встановлено, що 9 грудня 2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 1236 (набрала чинності 12 грудня 2020 року з моменту публікації в офіційному виданні Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр», № 243), пункт 43 якої визнає такими, що втратили чинність постанови Кабінету Міністрів України згідно з переліком, що додається; відповідно до п. 1 зазначеного переліку втратив чинність пункт 10 постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Таким чином, на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 342850, та на момент, коли відбувались події, в ньому зазначені 12 грудня 2020 року п.п. 2 пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22 липня 2020 р., за порушення якого складено протокол стосовно ОСОБА_1 , втратив чинність і не міг встановлювати загальнообов`язкових правил поведінки, за порушення яких може бути застосовано юридичну відповідальність.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

У протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 зазначено, що ним порушено норми нормативно-правового акту, які на момент вчинення відповідних дій та складання протоколу втратили чинність.

За таких обставин, суд приходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, а тому, відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання щодо винуватості ОСОБА_1 за статтею 185 КУпАП суд виходить з такого.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в її вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У свою чергу, згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Разом з тим, матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності не містять достатніх доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 перешкоджав діям поліції.

Як слідує із фабули, викладеної в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ№ 288089 від 12.12.2020 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП та матеріалів справи, відсутня об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ст.185 КУпАП, оскільки вислови на адресу працівників поліції не входить до диспозиції ст.185 КУпАП та зазначені дії не є об`єктивною стороною зазначеного складу адміністративного правопорушення.

Під час дослідження відеозаписів з нагрудної камери працівника поліції судом не встановлено фактів перешкоджання діям поліції громадянином ОСОБА_1 , нецензурної лайки на місці його затримання, злісної непокори законному розпорядженню або вимозі працівника поліції.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 показали, що працівники поліції залучили їх у якості свідків вже безпосередньо у відділенні поліції, самих фактів вчинення ОСОБА_1 свідки не спостерігали.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_3 показали, що ОСОБА_1 працівникам поліції не заважав, лише запитував, за що затримали ОСОБА_3 .

До свідчень працівників поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , допитаних судом в якості свідків, які засвідчили, що громадянин ОСОБА_1 вчиняв дії, передбачені диспозицією статті 185 КУпАП, суд ставиться критично, оскільки вони не узгоджуються із іншими доказами у справі, тому не можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП виступають суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління. Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції (або члена громадського формування з охорони громадського порядку чи державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку) при виконанні ним службових обов`язків.

Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 року N8 "Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абзац другий пункту 7).

Відтак, відповідно до ст. 185 Кодексу про адміністративні правопорушення (злісна непокора), таке правопорушення повинно проявлятись у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обов`язків, або у відмові, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Саме на таке тлумачення посилається і Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2011 №10-рп/2011.

Під час дослідження доказів судом не було встановлено фактів наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, які б подавалися ОСОБА_1 , як і фактів невиконання їх останнім.

Таким чином, під час судового розгляду справи не здобуто належних та допустимих доказів, які б беззаперечно вказували на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Вирішуючи питання щодо винуватості ОСОБА_1 за статтею 173 КУпАП суд виходив з такого. Відповідно до статті 173 КУпАП дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Об`єктом адміністративного проступку, передбаченому ст.173 КУпАП є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

З аналізу диспозиції ст. 173 КУпАП вбачається, що обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього проступку є лише вчинення дій. Законодавець наводить перелік активних дій, які можуть бути вчинені особою-порушником. Саме ж діяння полягає в порушенні громадського порядку. Однією з форм дрібного хуліганства є нецензурна лайка у громадських місцях. Окрім того, "нецензурна лайка" слід розуміти як сукупність нецензурних лайливих слів, які адресовані безпосередньо певній визначеній особі.

Тому Пленум Верховного Суду України у абз.3 п.16 своєї Постанови «Про судову практику у справах про хуліганство» від 22 грудня 2006 року № 10 зазначив, що суддям слід забезпечувати розгляд справ про дрібне хуліганство в присутності особи, яка його вчинила. Якщо порушник заперечує факт проступку або оспорює обставини його вчинення необхідно допитати потерпілого, свідків, витребувати додаткові матеріали.

Адвокатом ОСОБА_1 Рудиком В.Р. було заявлено клопотання про витребування у органу поліції відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, які затримували та складали протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , яке було задоволено судом, витребувано відповідні записи, які були надані суду.

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери працівника поліції (файл VID01F.MP4, починаючи з позначки часу 2020/12/12 02:39:34) вбачається, що приблизно о 2 годині 40 хвилин 12 грудня 2020 року ОСОБА_1 безпричинно, порушуючи встановлені у суспільстві правила поведінки, розпочав образливо висловлюватися на адресу працівників поліції, в тому числі, із застосуванням нецензурної лайки.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій. Відмінною особливістю дрібного хуліганства від хуліганства, що наказується в кримінальному порядку, є те, що воно не має характеру грубого порушення громадського порядку, яке причиняє суттєву шкоду суспільним відносинам, правовим та законним інтересам громадян.

Обов`язковою ознакою для кваліфікації дій особи, як «дрібне хуліганство» необхідна наявність такого обов`язкового елементу об`єктивної сторони складу ст. 173 КУпАП як «громадське місце».

Громадське місце - частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони. Зокрема, громадським місцем є ліфт, таксофон, приміщення та територія закладів охорони здоров`я, навчальних закладів, дитячих майданчиків, спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, закладів фізичної культури і спорту, під`їзди житлових будинків, підземні переходи, транспорт загального користування, що використовується для перевезення пасажирів, приміщення закладів ресторанного господарства, об`єктів культурного призначення, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, інших державних установ, стаціонарно обладнані зупинки маршрутних транспортних засобів, приміщення підприємств, установ та організацій усіх форм власності, готелів та аналогічних засобів розміщення громадян, гуртожитків, аеропортів та на вокзалів.

Таким чином, аналізуючи характер дій ОСОБА_1 , їх обставини, місце події, вважаю, що така поведінка ОСОБА_1 є неприпустимою стосовно працівників правоохоронного орган і свідчить про умисне порушення громадського порядку.

Доводи адвоката Рудика В.Р. про те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, які затримували та складали протоколи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 , не можуть вважатися належними та допустимими доказами у справі, оскільки досліджувалися судом у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не приймаються судом до уваги, оскільки по перше витребовувалися та досліджувалися судом саме за клопотанням адвоката Рудика В.Р., а по друге не досліджувалися судом у вказаній адвокатом справі (справа № 557/1701/20, суддя Тишкун П.В.), і адвокатом не наведено суду доказів зворотнього.

Враховуючи, що по справі зібрано достатньо доказів, які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Обираючи стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП, суд враховує особу правопорушника, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, інші обставини справи, і вважає за доцільне застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах розміру, передбаченого санкцією статті.

Відповідно до ст. 401 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 173, 247, 279, 283, 284, 287, 289 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 3 (трьох) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 (п`ятдесят одну) гривню 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 454 гривні. 00 коп.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Гощанський районний суд Рівненської області.

Суддя П.В.Тишкун