ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2021 Справа №607/15211/21

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Багрій Т.Я., розглянувши матеріали, що поступили з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, працюючого на посаді начальника охорони у ФОП ОСОБА_2 , учасника бойових дій, який раніше не притягався до адміністративної відповідальності, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП -

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 201279 від19 серпня 2021 року слідує, що 19.08.2021 року о 21 год. 19 хв. в смт. В. Березовиця вул. Микулинецька, водій ОСОБА_1 керував т.з. «Iveco Daily 35-10» р.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місце зупинки т.з. за допомогою приладу газоаналізатора Alcotest 6810 ARBF - 0443 ( повірка дійсна до 26.05.2022) відмовився в категоричній формі. Також проїхати у КНП « Тернопільський медичний центр соціально небезпечних захворювань» ТОР для проходження такого огляду відмовився, чим порушив вимоги п 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи ст. 280 КУпАП.

В свою чергу доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В суді ОСОБА_1 пояснив, що працівниками поліції йому не було роз`яснено в який медичний заклад він повинен прослідувати і для проведення якого огляду. Крім цього працівник поліції без пояснень пропонував пройти огляд на стан сп`яніння. Вважає, що йому не запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в порядку визначеному законодавством. Також він зазначив, що здійснив більше як 100 виїздів на передові лінії в зону АТО з волонтерською допомогою, однак без права керування транспортними засобами не матиме змоги повноцінно продовжувати таку діяльність.

Адвокат Касперський П.М., який діє в інтересах захисту ОСОБА_1 просить закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення згідно ст. 247 КУпАП, оскільки його довірителю не запропонували в законному порядку пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_3 надав показання, що він перебував в транспортному засобі на пасажирському сидінні на момент зупинки працівниками поліції, та вживав перед тим алкоголь, тому запах могло бути чути від нього. ОСОБА_1 алкоголю не вживав.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_4 надав показання про те,що в день оформлення адміністративних матеріалів перебував із ОСОБА_1 на військово-патріотичному вишколі, який вони організовували, на вишколі алкоголю не вживали. Однак його не було коли поліція оформляла адміністративні матеріали.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_5 пояснив, що дійсно писав розписку про недопущення до керування ОСОБА_1 транспортним засобом, однак зробив це оскільки йому вказали працівники поліції, ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 не вбачав.

Суд заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його представника, свідків, оглянувши матеріали адміністративного провадження, приходить до наступних висновків.

Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Аналіз цих норм дає підстави стверджувати, що для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, необхідна сукупність наступних фактів (з призми обставин справи, яка розглядається судом):

- особа повинна керувати транспортним засобом;

- у водія виявленні ознаки алкогольного сп`яніння, визначенні у пункті 3 розділу І Інструкції;

- поліцейський повинен запропонувати водієві на місці зупинки транспортного засобу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, зафіксувавши це відеозаписом чи у присутності 2 свідків;

- отримати відмову водія від проходження огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, знову ж таки зафіксувавши це відеозаписом, або отримати таку відмову у присутності 2 свідків;

- поліцейський повинен запропонувати водієві пройти такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, зафіксувавши це відеозаписом чи висунувши вимогу у присутності 2 свідків;

отримати відмову водія від проходження огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, знову ж таки зафіксувавши це відеозаписом, або отримати таку відмову у присутності 2 свідків. Не доведення хоча б однієї з цих обставин є свідченням відсутності в діяннях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в частині відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, проведення огляду на стан сп`яніння, регламентовано ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року.

Згідно з ч.2 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до ч.6 ст.266 КУпАП направлення особи для огляду на стан сп`яніння здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно із п.8 р. ІІ Інструкції №1452/735 форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Крім цього, проходження огляду в медичному закладі пропонується не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. У цьому письмовому направленні має бути вказано конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку та інші реквізити згідно інструкції.

Виходячи з вимог вищевказаних нормативних актів слідує, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинення транспортного засобу або незгоди з його результатами відповідно до встановленого порядку є обов`язковим. Якщо після оформлення направлення, водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку №1103, пункт 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення матеріалів №1395).

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення присутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.08.2021 року, однак воно не підписане, більше того суд оглянувши долучені відеозаписи з нагрудних камер поліцейських не знайшов підтвердження, що ОСОБА_1 будь яким чином ознайомлювався з вказаним направленням. Дана обставина свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв ОСОБА_6 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Також суд ставить під сумнів законність пропозиції огляду на місці зупинки, оскільки до протоколу про адміністративне правопорушення долучено копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/7387 в якому зазначено, що воно чинне до 15.10.2021 року, однак у самому протоколі зазначено про чинність до 26.05.2022 року, що викликає обґрунтовані сумніви, що на момент пропозиції огляду на місці зупинки в у працівників поліції було свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки.

Разом з цим суд не може в розумінні ст. 251 КУпАП розцінювати вказані докази як належні тому, що у графі «До протоколу додаються» не зазначено, що долучаються вищезгадані направлення та свідоцтво. З аналогічних міркувань суд не приймає до уваги письмову розписку від 19.08.2021 року, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4661395 від 19.08.2021 року.

При цьому, слід зауважити, що рапорти працівників правоохоронних органів не є доказами у справі, оскільки по своїй суті є письмовим офіційним повідомленням про керівництву, в якому стисло, але докладно, викладена суть якої-небудь справи, тобто є внутрішнім службовим документом в спілкуванні між працівниками поліції.

В свою чергу протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладенні в ньому повинні бути перевіренні за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Імперативними приписами частини п`ятої статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

На підставі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, положення Конвенції стосуються й обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказана судова інстанція приймає до свого провадження і заяви щодо рішень судів про накладення на осіб адміністративних стягнень, оскільки вважає, що в силу суворості санкцій такі справи за суттю є кримінальними, а адміністративні покарання фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції (п.55 рішення у справі «Гурепко проти України»; п.21 рішення у справі «Надточій проти України»).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Також позиція висловлена у п. 39 Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №463/1352/16-а від 08.07.2020 p., де зазначено, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Враховуючи вищенаведені обставини та те, що працівником поліції було порушено процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та не доведено вину ОСОБА_1 поза розумним сумнівом, що і стало визначальною підставою для прийняття рішення про відсутність у діях водія складу адміністративного правопорушення та закриття справи.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Тому вважаю за необхідне провадження по справі закрити за відсутності події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 8, 129 Конституції України, 7, 9, 23, 130, 247, 251, 266, 283, 284 КУпАП, суддя, -

постановив:

Провадження в адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою ст.7 та частиною першою ст.287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяТ. Я. Багрій