Справа №443/1725/20
Провадження №3/443/213/21
ПОСТАНОВА

іменем України

19 березня 2021 року місто Жидачів

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 Стрийського РУП ГУ Національної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , ФОП кафе «Берізка»,

за ст. 44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 349147 від 07.11.2020 вбачається, що 07.11.2020 о 22 год 15 хв перебуваючи в кафе «Берізка» у селі Монастирець Жидачівського району Львівської області, ОСОБА_1 здійснювала роботу кафе даного закладу після 22 год 00 хв, чим порушила вимоги пп. 11.5 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 зі змінами, своїми діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачено ст. 44-3 КупАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні не визнала та на підставі статті 63 Конституції України відмовилась надавати пояснення стосовно обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. Проте пояcнила, що її ім`я ОСОБА_2 , а не ОСОБА_3 , як зазначено в протоколі. На підтвердження даних обставин надала копію паспорту НОМЕР_1 .

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд констатує наступне.

Положення ст.44-3КУпАП (що діяла на момент вчинення правопорушення) передбачає порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція норми ст. 44-3 КУпАП є банкетною, тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи, які передбачають конкретні правила щодо карантину людей, в даному випадку визначених Постановою КМУ.

Об`єктивна та суб`єктивна сторони адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 44-3 КпАП України, потребують чіткого визначення у відповідних протоколах й інших процесуальних документах.

В даному випадку суб`єкт адміністративного правопорушення є спеціальним. Відповідальність за порушення заборони здійснення торгівельної діяльності в період карантину може нести лише власник підприємства або посадова особа підприємства, до службових обов`язків якої входить забезпечення виконання такої вимоги.

Як вбачається із фабули протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ставиться у провину п.п. 11.5. Постанови КМУ № 641 від 22.07.2020, а саме: здійснення роботи закладу кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » після 22:00 год.

Проте, до адміністративних матеріалів не долучено документів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 є суб`єктом підприємницької діяльності та здійснює таку дяльність. Окрім того, ОСОБА_1 ставиться у провину п.п. 11.5 Постанови КМУ № 641 від 22.07.2020, який відсутній у Постанові, відтак інспектором поліції при складанні протоколу невірно зазначено підпункт Постанови КМУ від 22.07.2020 № 641.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. У зв`язку з цим посадова особа зобов`язана розглянути всі сторони адміністративного правопорушення, оцінити його наслідки, переконатись, що внаслідок його вчинення не завдана значна шкода окремим громадянам або суспільству, дослідити обстановку, в якій вчинене порушення, особу порушника, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та інше.

На підставі ч.3 ст.8 КУпАП визначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

При розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа), відповідно до вимог ст.ст.278,280 КУпАП повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті.

З тлумачення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод викладених в рішеннях ЄСПЛ вбачається, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Будь-які інші належні та допустимі докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, в матеріалах справи відсутні. Саме по собі описання адміністративного правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Козинець проти України» (заява № 75520/01) від 06 грудня 2007 року суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Окрім того, суд звертає увагу, що виклики до суду надсилались ОСОБА_1 , на адресу зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення, проте у судове засідання з`явилася ОСОБА_4 , що в свою чергу спростовує обставини викладені протоколі щодо суб`єкта скоєння даного адміністративного правопорушення.

В зв`язку з цим суд вважає, що в діях ОСОБА_4 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

У відповідності до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9, ст. 44-3, 247, 256, 277, 278, 280,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Р.Г. Равлінко