КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА[1]

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М. за участю захисника Шаповала Б.А. розглянувши апеляційну скаргу захисника Шаповала Б.А. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 30 грудня 2020 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 30 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції встановлено, що 4.10.2020 року о 02 год. 07 хв. по пр. Маяковського, 5 в м. Києві водій ОСОБА_1 передав керування транспортним засобом «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_1 , водію ОСОБА_2 , який в подальшому по пр. Маяковського, 5 в м. Києві керував автомобілем «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія ОСОБА_3 у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосування спеціального приладу «Drager Alkotest 6820 ARNK 0541», за результатами якого вміст алкоголю у повітрі, яке видихав ОСОБА_2 , становив 0,94 %. Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями вчинив порушення п. 2.9 (а) ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою Деснянського районного суду м. Києва від 30 грудня 2020 року, захисник Шаповал Б.А. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Деснянського районного суду м. Києва від 30 грудня 2020 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях, адміністративні матеріали не містять таких даних, оскільки на момент прийняття рішення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, рішення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП не набрало чинності.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 252 КУпАП не забезпечив всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, не надав належної оцінки усім наявним в матеріалах справи доказам, унаслідок чого необґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Зокрема протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено за порушення п. 2.9 (г) ПДР України, а суд першої інстанції в своєму рішенні вказує на порушення ОСОБА_1 п. 2.9 (а) ПДР України, який не стосується передачі керування транспортним засобом; також апелянт зазначає, що на ОСОБА_1 накладено стягнення, не передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП: ОСОБА_1 - не водій, а інша особа (яка передала керування транспортним засобом), а тому санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП у такому разі передбачає стягнення у виді штрафу 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Крім того, ОСОБА_1 можливо притягнути до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.9. (г) лише за умови, що особа, якій він передав керування транспортним засобом, перебувала у стані сп`яніння, водночас у матеріалах справи такі докази відсутні.

Також, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Києва від 30 грудня 2020 року, мотивуючи тим, що судове засідання відбулося у відсутність ОСОБА_1 , який належним чином не був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, копію судового рішення йому не направлено в передбачений законом строк.

З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити захиснику Шаповал Б.А. в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Києва від 30 грудня 2020 року, як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки у матеріалах справи відсутні дані, що спростовували би наведені апелянтом підстави.

ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в суд апеляційної інстанції не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі; водночас зазначив, що апеляційну скаргу підтримав. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення захисника Шаповала Б.А., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.9 (а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 (г) ПДР України водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

Згідно положень ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 за № 007981 від 04.10.2020 року, що 4.10.2020 року о 02 год. 07 хв.по пр. Маяковського, 5 в м. Києві водій ОСОБА_1 передав керуванням транспортним засобом «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_1 , водію ОСОБА_2 , який в подальшому по пр. Маяковського, 5 в м. Києві керував автомобілем «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія ОСОБА_3 у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосування спеціального приладу «Drager Alkotest 6820 ARNK 0541», за результатами якого вміст алкоголю у повітрі, яке видихав ОСОБА_2 , становив 0,94 %. Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями допустив порушення п. 2.9 (а) ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши під час апеляційного розгляду матеріали справи про адміністративні правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суддя місцевого суду у порушення положень ст. ст. 245, 280 КУпАП повно, всебічно і об`єктивно не з`ясував обставини справи, не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також не з`ясував інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, внаслідок чогодійшов необґрунтованого висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із порушенням п. 2.9 (г) ПДР України, утворюється лише за умови, що особа, якій передано керування транспортним засобом, була у стані сп`яніння.

Тобто, у даному випадку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності беззаперечних доказів того, що ОСОБА_4 перебував у стані сп`яніння. Водночас адміністративні матеріали таких доказів не містять.

Копія роздруківки спеціально технічного приладу «Драгер» (наявна у матеріалах) не є беззаперечним доказом, оскільки, виходячи із принципу презумпції невинуватості, підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 у зв`язку із порушенням п. 2.9. (г) може бути лише рішення суду, яким ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (п. 2.9. «а»), яке набрало чинності.

Отже, у даному випадку доведеність винності ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9. (г) ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, «поза розумним сумнівом» дослідженими доказами свого підтвердження не знайшла.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги щодо виду і розміру адміністративного стягнення, призначеного судом першої інстанції не є слушними.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова судді місцевого суду як незаконна - скасуванню, а провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - закриттю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання захисника Шаповала Богдана Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити, поновити строк на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Києва від 30 грудня 2020 року.

Апеляційну скаргу захисника Шаповала Б.А. задовольнити.

Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 30 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати; провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.М. Сітайло

Справа № 33/834/1128/2021

Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП

Головуючий суддя у 1-й інстанції Шмигельський Д.І.