Справа № 450/4037/21 Головуючий у 1 інстанції: Кіпчарський М.О.
Провадження № 33/811/1710/21 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Назаркевича Сергія Михайловича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м Львові апеляційну скаргу адвоката Назаркевича Сергія Михайловича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Пустомитівського районного суд Львівської області від 3 листопада 2021 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 454 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 , 14 вересня 2021 року о 19 год. 28 хв., в с. Ков`ярі, вул. Ковирська, Пустомитівського району, Львівської області, керував автомобілем «Москвич 403», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу «DRAGER ALKOTEST 6810 прилад ARBH - 0589» тест №1945 та технічних засобів відеозапису, чим порушив вимоги п. 2.9А ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Назаркевич С.М., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, якою просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, окрім того просить поновити строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Адвокат Назаркевич С.М. в доводах своєї апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, винесена із порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Наголошує, що ОСОБА_1 висловив незгоду з результатом огляду на стан сп`яніння та не був направлений в медичний заклад для проведення огляду; просив надати сертифікати та свідоцтва про повірку приладу «Драгер 6810», на що працівники поліції повідомили його, що все є та надали лише роздруківку результатів тесту.

Стосовно строку на апеляційне оскарження зазначає, що ОСОБА_1 звернувся в центр надання безоплатної правової допомоги, після прийняття оскаржуваної постанови, йому необхідно було зібрати ряд документів, щоб підтвердити, що він підпадає під число осіб, яким може надаватися безоплатна правова допомога, після чого йому було призначено адвоката ( 11 листопада 2021 року було видано доручення для представлення його інтересів).

Заслухавши виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника на підтримку апеляційної скарги та клопотання, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку підлягає до задоволення, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що ОСОБА_1 необхідно було час для залучення адвоката з центру надання безоплатної допомоги, для підготовки апеляційної скарги, а тому, з метою забезпечення особі доступу до правосуддя, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, зокрема даними, що містяться у:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 418158 від 14 вересня 2021 року (а.с. 3), відповідно до якого ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, проведено у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер»6810 ;

- акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 6), з якого вбачається, що огляд було проведено за допомогою приладу «Драгер» 6810 результат огляду 2,77 проміле;

- результаті приладу «Драгер» (а.с. 1,2), з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (результат огляду 2.77 проміле);

- відеозаписі, з нагрудної камери працівників поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на приладі «Драгер», із результатами якого незгоди він не висловлював.

Доводи апелянта, що водій ОСОБА_1 висловив незгоду з результатами проведеного огляду не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, ОСОБА_1 не висловлював незгоди з результатами приладу «Драгер».

Твердження адвоката, що ОСОБА_1 просив надати сертифікати та свідоцтво про повірку приладу «Драгер», не беруться до уваги апеляційним судом.

Як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 запитував чи є сертифікати та свідоцтво про повірку приладу «Драгер» в працівників поліції, проте не просив їх надавати, коли працівники поліції повідомили його про наявність зазначених документів.

Також апеляційний суд не бере до уваги покликання ОСОБА_2 , що працівниками поліції не було доставлено ОСОБА_1 до медичного закладу для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Оскільки, як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі. ОСОБА_1 виявив бажання пройти такий огляд на місці ДТП та з результатами огляду незгоди не висловлював.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суддею встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

поновити адвокату Назаркевичу Сергію Михайловичу строк на апеляційне оскарження постанови судді Пустомитівського районного суд Львівської області від 3 липня 2021 року.

Постанову судді Пустомитівського районного суд Львівської області від 3 листопада 2021 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Назаркевича Сергія Миколайовича, подану в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.