Справа № 643/428/21
Провадження № 3/643/690/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2021 року суддя Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

13.12.2020 року о 18 год. 20 хв. у м. Харкові по вул. В. Зубенка, буд. 29Г, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого допустив наїзд на автомобіль «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_2 , від чого автомобілі отримали механічні пошкодження та було завдано матеріальної шкоди.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 12.1, 2.3Б Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, за що передбачена відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, 13.12.2020 року о 18 год. 20 хв. у м. Харкові по вул. В. Зубенка, буд. 29Г, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , став учасником ДТП, після чого з невідомих причин залишив місце події.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10А Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчинених адміністративних правопорушень не визнав, пояснив, що дійсно 13.12.2020 року він, біля 18 год. приїхав за адресою: м. Харків, вул. В. Зубенка. 29Г, щоб забрати свою дружину, оскільки вони планували поїхати до торгового центру «ТРК Україна», однак вона йому зателефонувала та повідомила, що не встигла зробити всі домашні справи та запропонувала йому самому із дитиною поїхати до центу, пояснивши, що сама пізніші до них під`їде. При цьому він помітив, що біля даного будинку стоїть припаркований автомобіль з подряпинами та вм`ятинами. Оскільки його дружина відмовилась їхати до торгівельного центу він поїхав, при цьому ніякої дорожньо-транспортної пригоди він не вчиняв, про що також свідчить відсутність сигналізації на автомобілі «Audi». На його думку при ударі повинна була спрацювати сигналізація на автомобілі «Audi». Біля торгового центру «ТРК Україна» він передав автомобіль своєму брату. Пізніше йому зателефонували з поліції та повідомили, що він начебто вдарив автомобіль «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та покинув місце ДТП. Також зауважив, що матеріали справи містять розбіжності, так свідок та потерпілий вказують, що ДТП вчинив автомобіль чорного кольору, між тим у нього автомобіль синього кольору. З приводу наявності на його автомобілі слідів ДТП пояснив, що він перебував у кафе із дружиною, яке знаходиться на Майдані свободи, коли вони вийшли із кафе то побачили, що їх автомобіль вдарили, викликати поліцію вони не стали. Також ОСОБА_1 зазначив, що локалізація пошкоджень на його автомобілі не відповідає пошкодженням автомобіля «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на підтвердження чого надав фотокопії завданих пошкоджень.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що 13.12.2020 року він приїхав додому за адресою м. Харків, вул. В. Зубенка, 29Г, та припаркував свій автомобіль «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_2 , біля під`їзду. Через декілька хвилин йому зателефонував сусід та повідомив, що його автомобіль «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_2 , вдарив інший автомобіль та особа, яка ним керує, покидає місце ДТП. Після чого він вийшов на вулицю, побачив, що його автомобіль вдарили, особи, яка це вчинила на місці не було, хлопці, які були на вулиці показали йому відео, з якого він дізнався номер та марку автомобіля, який вчинив ДТП. Він отримав у хлопців це відео та викликав поліцію. Пізніше під`їхав ОСОБА_1 та повідомив, що свій автомобіль він передав брату, який поїхав до іншого міста, таким чином оглянути автомобіль та встановити наявність або відсутність ознак ДТП не виявилось можливим. При цьому, потерпілий до матеріалів справи долучив вищевказаний відеозапис.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що 13.12.2020 року приблизно о 18:00 год. він вийшов на балкон своєї квартири за адресою АДРЕСА_2 , та побачив, як автомобіль темного кольору не впорався з керуванням та вдарив автомобіль «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_2 . При цьому водій з автомобіля не виходив, від`їхав та покинув місце ДТП. Після цього, він зателефонував потерпілому, який є його сусідом, та повідомив про ДТП.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що 13.12.2020 року він отримав повідомлення, що адресою: м. Харків, вул. В.Зубенка, буд. 29 Г трапилося ДТП, особа яка вчинила дане адміністративне правопорушення покинула місце пригоди. Він приїхав за вказаною адресою, зустрівся із власником автомобіля «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_2 , оглянув даний автомобіль, вислухав пояснення ОСОБА_2 . На місці ДТП були свідки вказаної події, серед них був неповнолітній хлопець, який надав відео ОСОБА_2 . З оглянутого відео він встановив марку та номер автомобіля, який скоїв ДТП. Зателефонував до чергової частини та дізнався про власника, подзвонив йому. Останній пояснив, що ДТП він не скоював, ключі від автомобіля передав своєму брату, після чого під`їхав до місця ДТП. Він також телефонував брату ОСОБА_1 однак той повідомив, що ДТП не скоював, наразі перебуває за межами м. Харкова та приїхати не має можливості. Допитати хлопчика, який надав відеозапис, він не міг, оскільки особа є неповнолітньою та батьків вдома не було.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до ст. 14 зазначеного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 12.1 Правил дорожнього руху передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі (пункт 2.3Б Правил дорожнього руху).

Відповідно до пункту 10.2 Правил дорожнього руху передбачено, що виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до вимог п. 2.10А Правил дорожнього руху України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

У відповідності з п. 1.10 Правил дорожнього руху України, залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - це дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 024941 від 17.12.2020, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 024942 від 17.12.2020, схемою місця ДТП від 13.12.2020, поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , рапортом від 13.12.2020 року, відеозаписом.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази суд вважає, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Будь-яких доказів, що спростовують дані, які містяться в протоколах про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не надав.

Пояснення ОСОБА_1 стосовно того, що ДТП він не вчиняв та не покидав місце події суд оцінює критично, оскільки жодних доказів які б свідчили про те, що у вказаний у протоколі час автомобілем керував не він а інша особа, в т.ч. його брат, суду надано не було.

Будь-яких клопотань про виклик свідків у судове засідання, витребування та дослідження додаткових доказів, дослідження обставин, які потребують спеціальних знань, призначення судових експертиз тощо від ОСОБА_1 не надходило.

Також суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 щодо локалізації пошкоджень транспортних засобів, які відображені на наданих ним фотокартках, оскільки неможливо встановити коли саме ці фотокартки були зроблені. При цьому, потерпілий не заперечував факт наявності на його автомобілі частини пошкоджень, які містяться на фотокартках, до ДТП.

Крім того, суд приймає до уваги ОСОБА_1 з того приводу, що у нього автомобіль синього кольору, між тим по матеріалах справи зазначено «чорного, темного», свідок у судовому засіданні зазначив, що автомобіль «сірого, темного» кольору, проте означені розбіжності не спростовують вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частинами 1 та 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд вважає за необхідне ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу з урахуванням приписів ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Положеннями ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 36, 40-1, 251, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративні стягнення:

- за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. 00 коп.;

- за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп.

Згідно зі ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення остаточно призначити стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Н.В. Новіченко