СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. №759/1165/21
пр. №3/759/1099/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року

Святошинський районний суд м. Києва в складі: головуючої судді Горбенко Н.О., за участі секретаря Савіцькій Л.Д., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення № 759/1165/21, які надійшли від УПП в м.Києві про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів тимчасово непрацюючого за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

13.12.2020 року, о 01 год. 00 хв., ОСОБА_1 в м. Києві по вул.Петра Чаадаєва, керував автомобілем Nissan Primastar /д.н.з НОМЕР_1 / в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатами тестування на алкоголь приладом Драгер №7510 АRMF-0332, тест №57, та не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яка була подана останнім за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору та звукових сигналів. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.2.9 (а),2.4 ПДР України та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130 та ст.122-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через канцелярію суду подав заяву , в якій зазначено про розгляд справи за його відсутності та визнання вини у вказаних правопорушеннях за ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП.

Всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ст.122-2 КУпАП.

Складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, є зокрема і невиконання водієм вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Згідно п.2.4 Правил дорожнього руху України /далі - ПДР/, водій на вимогу поліцейського повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Складом адміністративного правопорушення, відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП є, зокрема, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Положеннями п.2.9 (а) ПДР України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Факт вчинення ним інкримінованих адміністративних правопорушень підтверджується сукупністю зібраних та досліджених матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №147469, ДПР 18 №016980 від 13.12.2020 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 результатом тестування на алкоголь приладом Драгер №7510 АRMF-0332, тест №57 від 13.12.2020 року, які узгоджуються між собою та згідно ст.251 КУпАП є належними доказами в адміністративній справі.

За встановлених фактичних обставин справи, беззаперечно встановлено, що водій ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем Nissan Primastar /д.н.з НОМЕР_1 / в стані алкогольного сп`яніння та не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яка була подана останнім за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору та звукових сигналів.

Вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час судового засідання.

Згідно ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

10.03.2021р. від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із тим, що потребує в отриманні професійної правничої допомоги, перебуває у відпустці у зв`язку із тимчасовоювтратою працездатності з 09.03.2021р.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи, що мало місце з боку учасника процесу, нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. (ст.1 КУпАП).

Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність. Підтверджуючих документів про перебування на стаціонарному або амбулаторному лікуванні ОСОБА_1 до суду не надав.

Принцип добросовісності передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність може розглядатися як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків. Добросовісність при реалізації прав і повноважень втілюється у неприпустимості зловживання правом, яку зазвичай виводять із конституційних положень, згідно з якими здійснення прав та свобод людини не повинне порушувати права та свободи інших осіб; заборони обходу закону, тобто ухилення від застосування обов`язкового правила шляхом використання легального засобу, але з негативними намірами, при цьому обхід закону передбачає свідоме створення суб`єктами права певного фактичного складу (чи утримання від його створення) з метою забезпечити щодо себе дію одного правового припису та/чи не допустити дію іншого.

Посилання на принцип добросовісності було використане Конституційним Судом України при винесенні рішення у справі про охоронюваний законом інтерес (від 1 грудня 2004 р. № 18-рп/2004), в якому визначено, що добросовісність, як загальноправовий принцип, є одним з критеріїв для визначення того, чи є будь-який інтерес «охоронюваним законом», тобто самостійним об`єктом судового захисту.

В Рішенні Конституційного суду України від 02.11.2004 р. № 15-рп-2004 у справі № 1-33/2004 (справа про призначення судом більш м`якого покарання) зазначено, що справедливість як одна з основних засад права - є вирішальною у визначенні права як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Як правило, справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в однаковому юридичному масштабі поведінки і в пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Крім того, недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади.

Вирішуючи питання про призначення адміністративного стягнення ОСОБА_1 , суд враховує характер та суспільну небезпечність вчинених адміністративних правопорушень, ступінь вини та відношення до скоєного, особу правопорушника: працездатний вік та соціальне положення, майновий стан, відсутність відомостей про попередні притягнення до адміністративної відповідальності, свідоме ігнорування норм Правил дорожнього руху та створення реальної загрози для життя та здоров`я іншим учасникам дорожнього руху, наявність пом`якшуючої відповідальність обставини - не встановлено, суд приходить до переконання про доцільність призначення адміністративного стягнення в межах санкції статті, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно до ст.24 КУпАП, у виді штрафу.

Відповідно до ст.401 КУпАП суд стягує з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Керуючись ст.ст.23, 33,36, 401, 124,ч.1 ст.130, ст.283-285 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ), визнати винним у вчиненні правопорушень передбачених ст. 122-2, ч.1 ст.130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 коп.

Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст.307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Н.О. Горбенко