Справа № 733/1303/20 Головуючий у 1 інстанції Фетісова Н. В.
Провадження № 33/4823/102/21
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2021 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд - суддя Антипець В. М.,

з участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника адвоката Рудніка А. М.

Розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 в режимі відео конференції з Ічнянським районним судом на постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 03 лютого 2021 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ічня Чернігівської області, громадянин України, оператор АЗС ПСП «АгроВАМ», зареєстрований та проживаючий по АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягненням судового збору в сумі 454 грн.

Як установив суд, 01 грудня 2020 року о 18 годині 55 хвилин, на 52 км+150 м автодороги Р-68 Талалаївка Ічня Сокиринці, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21061, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння( різкий запах алкоголю з порожнини рота). На порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, мотивуючи тим, що суд першої інстанції не належно оцінив докази в справі, що призвело до постановлення рішення, яке не відповідає фактичним обставинам справи, а його висновки ґрунтуються на припущеннях, які не доводять факту вчинення ним інкримінованого правопорушення.

Вказує на те, що судовий розгляд відбувся за його відсутності, не зважаючи на те, що він повідомив суд про причини своєї неявки, яка є поважною та повідомив орієнтовний час лікування. Розглянувши справу за його відсутності, суд позбавив його можливості надавати пояснення, заявляти клопотання про виклик та допит свідків.

Не заперечує, що 01 грудня 2020 року їхав на автомобілі ВАЗ та був зупинений працівниками поліції з приводу не працюючої правої фари. Він пояснив, що коли виїздив, то все працювало, несправність виникла під час руху транспортного засобу. На вимогу поліцейських він надав усі необхідні документи та на пропозицію підписати чистий бланк протоколу про адміністративне правопорушення він погодився, оскільки одного з поліцейських ОСОБА_2 знав особисто. Поліцейські пообіцяли, що потім самі заповнять усі інші данні, жодних свідків при цьому не було.

На думку апелянта, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП та вимог Інструкції, предметом доказування у даному випадку є наявність стану алкогольного сп`яніння в особи, яка керувала транспортним засобом. У даному випадку працівниками поліції належним чином не доведено вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а докази, зібрані поліцейськими з грубим порушенням чинного законодавства, до уваги прийматися не можуть.

Наголошує на тому, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку,оскільки такої вимоги працівники поліції йому не ставили.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, пояснив, що поліцейські оформляли ДТП, його зупинили через те, що в автомобілі у темну пору доби не горіла фара. Пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння йому ніхто не пропонував, ніяких свідків при цьому не було, він підписав чистий бланк протоколу поїхав далі.

На виклик апеляційного суду прибув лише один свідок ОСОБА_3 , який підтвердив, що у грудні місяці минулого року, його на дорозі до села Іржавець зупинила поліція, попросила бути свідком відмови водія автомобіля ВАЗ 21061 від проходження огляду на стан сп`яніння. Водій житель смт. Парафіївка, не заперечував, що вживав горілку та їхав до своєї дівчини у село Іржавець, а тому не було необхідності проходити огляд.

Заслухавши особу, яка притягнута до адміністративної відповідальності, його захисника, свідка, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Положення ч. 2 ст. 268 КУпАП дозволяють судовий розгляд у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, якщо є данні про її своєчасне сповіщення про день і час, а також місце проведення розгляду справи, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що після отримання матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, судовий розгляд був призначений на 12 січня 2021 року, про що суд його повідомив і ОСОБА_1 до початку судового розгляду подав заяву про відкладення судового засідання через перебування на лікарняному. Документи, які підтверджують поважність причини його неявки, зобов`язувався надати у наступне судове засідання.

З урахуванням терміну лікування, вказаного ОСОБА_1 , судовий розгляд був відкладений на 25 січня 2021 року, який також не відбувся у зв`язку з подачею ОСОБА_1 чергової заяви про відкладення судового розгляду через те, що він має намір скористатися правовою допомогою, для пошуку адвоката йому потрібний час.

До початку судового розгляду від ОСОБА_1 надійшла заява про те, що він не зможе прибути у судове засідання через перебування на лікарняному, у зв`язку з чим розгляд справи просить відкласти на іншу дату. При цьому, документів, які б підтверджували факт звернення до лікаря, до заяви не додано, так само як і першого разу при подачі заяви про відкладення судового розгляду через хворобу. Не було надано також відомостей про звернення за правовою допомогою, наприклад угоди з адвокатом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року, у справі «Смірнов проти України» зазначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Знаючи про те, що по відношенню до нього на розгляді в суді перебувають матеріали про вчинення адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 зловживав наданими йому процесуальними правами, затягував розгляд справи, а тому після подання третьої заяви про перенесення судового розгляду без підтверджуючих документів про хворобу, яка перешкоджає прибуттю в судове засідання, суд першої інстанції обґрунтовано розглянув справу по суті, за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, яка вперто не бажала судового розгляду.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Виконання вимог названого пункту Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність.

З протоколу про адміністративне правопорушення убачається, що 01 грудня 2020 року о 18 годині 55 хвилин на 52 км+150 м автодороги Р-68 Талалаївка Ічня Сокиринці, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21061, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота), чого сам не заперечував у письмових поясненнях. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків та власноручно в протоколі записав в лікарню їхати не потрібно (а.с.3). Більш того, на звороті протоколу також ним записано: «зобов`язуюся сьогодні транспортним засобом не керувати», поставив дату та підпис.

У письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначав про те, що 01 грудня 2020 року близько 18 год. 30 хв. в центрі села Парафіївка вживав алкогольні напої, а потім керував автомобілем ВАЗ, направлявся в бік с. Іржавець до своєї знайомої та був зупинений нарядом поліції. Зізнався у тому, що вживав алкогольні напої, у зв`язку з чим відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Визнав свою провину, пояснення засвідчив своїм підписом та вказав, що з його слів записано вірно. (а.с.7)

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду підтверджується також поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які вказали, що 01 грудня 2020 року вони були запрошені бути свідками. В їх присутності ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння, на пропозицію поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння, відмовився. При цьому пояснив, що дійсно вживав близько 150 грамів горілки та визнав свою винуватість (а.с.5, 6)

Версія ОСОБА_1 про те, що ним були підписані не заповнений протокол та чистий аркуш паперу, спростовується його власноручними записами на трьох аркушах : « керував автомобілем та був зупинений нарядом поліції, в лікарню їхати не потрібно», «зобов`язуюся сьогодні транспортним засобом не керувати», « з моїх слів записано вірно», при цьому пояснення про обставини керування у стані алкогольного сп`яніння, судячи зі змісту та послідовності викладу обставин, явно записувалися зі слів водія, який вживав спиртне( а. с. 7).

Критика апелянтом дій працівників поліції у даному випадку є безпредметною з огляду на те, що виконання вимоги поліцейського пройти огляд є обов`язком водія, який після проведення огляду та у разі незгоди з його результатами мав усі підстави оскаржити дії поліцейських у встановленому законом порядку.

Крім того, у даному провадженні предметом судового розгляду є не встановлення факту перебування особи у стані сп`яніння, як помилково вважає ОСОБА_1 , а наявність ознак алкогольного сп`яніння та факту відмови водія від виконання вимоги працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння.

Неприбуття свідка ОСОБА_5 на виклик апеляційного суду, автоматично не ставить під сумнів його показання, записані працівником поліції, прочитані свідком та завірені його підписом, оскільки причини його неявки не з`ясовані.

Більш того, ОСОБА_1 наполягає, що свідків взагалі не було, тоді як свідок ОСОБА_3 вказував, що він був присутнім, коли водій автомобіля ВАЗ 21061, житель смт. Парафіївка на прізвище ОСОБА_1 визнав, що вживав горілку і тому не поїде на обстеження. Через час, що минув з дня правопорушення, риси обличчя водія свідок не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_5 з такими анкетними даними та за адресою місця проживання справді існує.

З урахуванням листка непрацездатності ОСОБА_1 на час судового розгляду справи, апеляційний суд відновив його право висловити заперечення перед судом, допитав з власної ініціативи свідка та дослідив письмові докази у справі, які не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Затягування із судовим розглядом, при наявності письмових доказів наявності у водія ознак алкогольного сп`яніння та однозначної відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у присутності двох свідків, поза розумним сумнівом доводить винуватість водія ОСОБА_1 у невиконанні вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху та вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП

При накладенні стягнення, суд в повній мірі врахував, особу порушника, навмисну форму вини, і з урахуванням обставин правопорушення, обрав правильну міру відповідальності, з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі поваги до законів України, правил співжиття та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим порушником, так і іншими особами.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 03 лютого 2021 року щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Антипець