Провадження № 33/824/48/2021 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2021 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.

секретар: Ганжа В.В.,

за участю:

особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Суховерка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 21 грудня 2019 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого

ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Як встановлено судом першої інстанції, 04 листопада 2019 року о 23 год. 30 хв. ОСОБА_1 , у м. Києві, по вул. Січових Стрільців, 81/1, керував транспортним засобом ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагували на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 21 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 21 грудня 2019 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що він не керував транспортним засобом, а знаходився у автомобілі із вимкнутим двигун. Також, інспектор порушив правила п.8 Інструкції, відмовився на прохання ОСОБА_1 заповнювати направлення до медичного закладу. Окрім того, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, а наполягав на складенні направлення до акредитованого медичного закладу після чого мав намір пройти огляд. Апелянт зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення, він вказав, що не відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння. Також, ОСОБА_1 звертає увагу на те, що у нього є дефекти мови через новоутворення в головному мозку, яке було видалено хірургічним шляхом.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення ОСОБА_1 та його захисника Суховерка О.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити,

перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За наслідками перевірки рішення судді місцевого суду в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, зокрема, дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.1), поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.2), відеозаписом з нагрудної камери поліцейських (а.с.3).

Висновок судді місцевого суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є обґрунтованим та знайшов своє підтвердження і в ході апеляційного перегляду справи.

Між тим, приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції не в повній мірі врахував відомості про особу ОСОБА_1 , зокрема, те, що він є інвалідом з дитинства (ІІІ група) (а.с.20), те, що останній переніс операцію на мозку, що призвело до порушення мови (а.с.21), характеристику з місця роботи СГ ТОВ «ЛЬОНОК», характеристику з попереднього місця роботи ПАТ «Броварське шляхово-будівельне управління №50».

Також, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП визнав, пояснив, що коли до нього підійшли працівники поліції, він дуже розгубився, оскільки вперше в житті у нього була така ситуація, був втомлений, оскільки їхав після роботи. Зателефонував «дорожньому адвокату», який його неправильно проконсультував, що і призвело до того, що відносно ОСОБА_1 був складений адміністративний протокол. Крім того, ОСОБА_1 не мав наміру уникнути проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки будь-яких наркотичних засобів він не вживав, однак, як зазначив все той же «дорожній адвокат», поліцейські повинні були надати йому направлення.

Такі обставини, на думку судді апеляційного суду, суттєво знижують суспільну шкоду вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки, а також цим правопорушенням не було завдано збитків державним чи суспільним інтересам.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 вперше вчинив проступок, за який передбачено адміністративну відповідальність, розкаявся у вчиненому, за місцем роботи характеризується виключно позитивно.

Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому зазначена норма закону не містить будь-якого переліку умов або обставин, наявність яких дозволила би судити про малозначність правопорушення, а також застережень щодо неможливості її застосування до окремих складів адміністративних правопорушень.

Оцінюючи в сукупності дії, наслідки та ставлення ОСОБА_1 до вказаних дій, а саме визнання своєї провини та щире розкаяння у вчиненому, з урахуванням даних, що характеризують його особу, відсутності суспільної шкідливості її діяння, вважаю можливим застосувати до нього положення ст.22 КУпАП, звільнивши його від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення й можливістю обмежитися усним зауваженням.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, а постанова Шевченківського районного суду міста Києва від 21 грудня 2019 року щодо ОСОБА_1 підлягає зміні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 21 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 - змінити.

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі ст.22 КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого ним правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Рудніченко