ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2795/21
провадження № 3/753/1813/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2021 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Лужецька О.Р., розглянувши матеріали, які надійшли з Дарницького управлінням поліції ГУ Національної поліції у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.44-3 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР №182979 від 02.02.2021 р., ОСОБА_1 14.02.2021 року о 13 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , забезпечувала роботу хостелу, чим порушила п.п. 15 п.2 постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 р., тобто вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, у зв`язку з чим суд дійшов висновку розглядати справу за її відсутності на підставі наявних доказів у справі.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч.1 ст.44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

Постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 р. (із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 25 від 18.01.2021 р.) установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 19 грудня 2020 р. до 28 лютого 2021 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» .

Відповідно до підпункту 15 п.2 постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 р. на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється діяльність закладів, що надають послуги з розміщення (крім готелів, санаторно-курортних закладів, установ і закладів, які надають соціальні послуги, реабілітаційних установ для осіб з інвалідністю та дітей з інвалідністю, а також стаціонарних відділень первинного та складного протезування протезно-ортопедичних підприємств, що належать до сфери управління Міністерства соціальної політики).

Питання надання юридичними та фізичними особами послуг з тимчасового розміщення (проживання) регулює Порядок надання послуг з тимчасового розміщення (проживання), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.03.2006 р. N 297.

Згідно з п.2 Порядку Готелі та інші об`єкти, призначені для надання послуг з тимчасового розміщення (проживання) (далі - засоби розміщення), поділяються на:

- колективні - засоби розміщення загальною кількістю місць 30

або більше, в яких надають місце для ночівлі в кімнаті чи іншому приміщенні і за які справляється плата за встановленими цінами;

- індивідуальні - житло, в якому за плату або безоплатно надається обмежена кількість місць (менш як 30). У такому засобі одиниці розміщення (кімнати, житло) повинні бути відокремлені одна від одної.

Відповідно до п.3 Порядку, послуги з тимчасового розміщення (проживання) - це діяльність юридичної та фізичної особи з надання місця для ночівлі у засобі розміщення за плату, а також інша діяльність, пов`язана з тимчасовим розміщенням (проживанням), передбачена законом.

Згідно з п.4 Порядку, до послуг з тимчасового розміщення (проживання) не належать:

- розміщення юридичною особою своїх працівників у засобі розміщення, що йому належить;

- розміщення осіб, з якими укладається договір про наймання житла на строк, що перевищує один місяць (для курортів строк визначається місцевими органами виконавчої влади);

- розміщення осіб, які навчаються у навчальному закладі, у засобі розміщення, що належить цьому закладу;

- безоплатне розміщення фізичною особою членів своєї сім`ї або інших осіб.

Пунктами 6,7 Порядку визначено, що фізичні особи - власники або орендарі колективних засобів розміщення надають послуги з тимчасового розміщення (проживання) за умови державної реєстрації їх як суб`єктів підприємницької діяльності. Фізичні особи - власники або орендарі індивідуальних засобів розміщення надають послуги з тимчасового розміщення (проживання) без державної реєстрації їх як суб`єктів підприємницької діяльності.

Разом тим, в матеріалах справи відсутні будь-які документи на підтвердження того, що ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , надавала послуги з розміщення за плату.

Крім того, відсутні докази того, що ОСОБА_1 є власником, або орендарем вказаного приміщення.

Вбачається, що фотокартки, які додані до протоколу, не містять в собі інформацію про те, що ОСОБА_1 надавала будь-які послуги. На даних фотокартках зафіксовано лише зображення приміщення та відсутні відомості про місце та час, коли вони були зроблені та про особу, яка їх робила.

Також, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 дійсно є суб`єктом господарювання та несе адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, порушення яких їй інкримінують.

Відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином посадовою особою, яка складала протокол, не надано жодних доказів, ОСОБА_1 є суб`єктом даного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, матеріали справи не містять доказів, на основі яких у визначеному законом порядку суд міг би встановити наявність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні.

Таким чином, суд не погоджується з викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення твердженнями, оскільки вказані обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, аналізуючи та оцінюючи обставини і докази по справі в їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.44-3 КУпАП.

За таких обставин, провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 44-3, 245, 247, 283-285 КУпАП

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.44-3 КУпАП - закрити за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Дарницький районний суд м. Києва.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА