Єдиний унікальний номер: 379/162/21
Провадження № 3/379/80/21
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2021 рокум.Тараща

Таращанський районний суд Київської області у складі судді Музиченко О.О.,

за участю прокурора Калайди Ю.О.,

розглянувши в залі суду № 3 матеріали адміністративної справи, що надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , фізична особа-підприємець, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

25.02.2021 до Таращанського районного суду Київської області від начальника 1-го сектору (протидії корупції) Управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, надійшов протокол № 335 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно вказаного протоколу № 335 про адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП від 19 лютого 2021 року, ОСОБА_2 , будучи депутатом Таращанської міської ради Київської області, являючись суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, згідно з п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон), в порушення вимог ч. 1 ст. 45 та п. 2-1 Прикінцевих положень Закону, несвоєчасно, без поважних причин, 11.06.2020 подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2019 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 1726 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив свою вину у вчиненому правопорушенні, подав до суду письмові заперечення на протокол про притягнення до адміністративної відповідальності з доданими письмовими матеріалами (а.с. 43-52), в яких просив закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Суть пояснень зводиться до того, що він, дійсно, будучи депутатом Таращанської міської ради Київської області, являючись суб`єктом декларування, подав щорічну декларацію за 2019 рік із запізненням на 10 днів, тобто 11 червня 2020 року. Проте, дана затримка була обумовлена поважною причиною, про яку він офіційно повідомив начальника 1-го сектору (протидії корупції) Управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України підполковника поліції ОСОБА_3 , та пояснив, що 12 березня 2020 року з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 в Україні було введено карантин, (який і триває на даний час). 27.05.2020 перебуваючи в с. Калинове Таращанського району Київської області де знаходиться батьківська хата він захворів. Звернувшись до сімейного лікаря йому було призначено лікування та рекомендовано режим самоізоляції на 14 діб. Оскільки за адресою його перебування були відсутні засоби електронного зв`язку, він фізично не міг до 11.06.2020 подати щорічну декларацію. Крім того, ОСОБА_2 посилається на те, що у зв`язку з виникненням коронавірусної хвороби СОVID-19 в Україні було прийнято низку нормативно-правових актів проти її виникнення та поширення. Для дотримання профілактичних та безпекових заходів було запроваджено відповідальність із порушення карантину - адміністративну та кримінальну. Одним із ключових змін до законодавства України став Закон від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)». Цим законом було запроваджено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей. Вона передбачена ст. 44-3 КУпАП та становить від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто від 17 000 до 34 000 гривень; а для посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (від 34 000 до 170 000 гривень). Після закінчення режиму самоізоляції 11.06.2020 ним подано щорічну декларацію. У зв`язку з тим, що після закінчення лікування медична (амбулаторна) картка за № 0021109 знаходилася у нього, тому при відповідній перевірці КНП ТМР «Таращанський ЦПМСД» 18.09.2020 надало на запит Управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України неповну відповідь.

Дані обставини, на думку ОСОБА_2 , є поважною причиною пропуску встановленого чинним законодавством строку для подання щорічної декларації.

Крім того, ОСОБА_2 у своїх письмових запереченнях посилається на пропуск строку накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.4 ст.38 КУпАП, оскільки, дане адміністративне правопорушення виявлене 01 червня 2020 року, а протокол складено 19 лютого 2021 року.

ОСОБА_2 просить провадження по справі відносно нього за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Прокурор Таращанського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області Калайда Ю.О. у судовому засіданні протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, складений відносно ОСОБА_2 підтримала, вказала на відсутність поважних причин пропуску ним строку для подання щорічної декларації за 2019 рік, оскільки з 01.01.2020 по 01.06.2020 він мав достатньо часу для виконання цього обов`язку, а тому просила притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення, передбачене санкцією даної статті, у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, враховуючи думку прокурора, дослідивши протокол, матеріали справи про адміністративне правопорушення та матеріали, додані до письмових заперечень, оглянувши в судовому засіданні оригінал медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_2 № НОМЕР_2 , суд висновує наступне.

Відповідно до постанови Таращанської міської виборчої комісії в Київській області від 09 листопада 2015 року № 63 про реєстрацію депутатів Таращанської міської ради, ОСОБА_2 зареєстровано депутатом Таращанської міської ради VII скликання /а.с.17 на звороті/.

Згідно рішення Таращанської міської ради Київської області від 24 січня 2017 року за № 283-22-VII про запобігання корупції в діяльності депутатів Таращанської міської ради та юридичних осіб публічного права, ОСОБА_2 було попереджено під особистий підпис про недопустимість порушення обмежень, встановлених Законом України «Про запобігання корупції», а також, попереджено про обов`язок, відповідно до п.3.1 вищезазначеного рішення, щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством /а.с.18,19/.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 повноваження депутата ради починаються з моменту офіційного оголошення відповідною територіальною виборчою комісією на сесії ради рішення про підсумки виборів та визнання повноважень депутатів і закінчуються в день першої сесії ради нового скликання.

Підпунктом «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови, є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Згідно ч.3 ст. 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» на депутатів місцевих рад поширюється вимоги та обмеження встановлені Законом - депутати місцевих рад зобов`язані щороку до 1 квітня подавати декларацію про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за минулий рік за формою, що додається до Закону за місцем роботи (служби), крім самозайнятих осіб, безробітних або пенсіонерів, які подають зазначені декларації до апаратів відповідних місцевих рад або їх виконавчих комітетів.

Згідно з приміткою до ст. 172-6 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Тобто, ОСОБА_2 , будучи депутатом Таращанської міської ради, є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Дійсно, при розгляді справи знайшов своє підтвердження та був доведений належними письмовими доказами той факт, що ОСОБА_2 подав щорічну декларацію за 2019 рік 11.06.2019 року о 19:10 год., тобто несвоєчасно /а.с. 13-16/.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Вина є одним із елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного корупційного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення, яка, виходячи із поняття корупційного правопорушення, викладеного у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», характеризується умисною формою вини.

Так, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП України, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Вказане випливає з аналізу ст. 10 КУпАП України, згідно з якою адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків, та ст. 11 КУпАП України, згідно з якою адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати.

Зважаючи на те, що законом у диспозиції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП України не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, суд висновує, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Крім того, диспозиція частини 1 статті 172-6 КУпАП визначає обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення відсутність поважних причин несвоєчасного подання декларації.

Так, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 22.05.2017 № 223-943/0/4-17 звертав увагу на те, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАІІ, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

За положеннями статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши всі надані суду матеріали та письмові докази, суд прийшов до переконання про те, що твердження ОСОБА_2 щодо відсутності в його діях умислу на уникнення фінансового контролю доходів та наявність поважних причин пропуску визначеного законом строку для подання декларації заслуговують на увагу, оскільки вони підтверджуються наданими суду доказами.

Так, до протоколу про вчинення правопорушення було додано інформаційний лист-відповідь №748 від 18.09.2020 за підписом в.о. директора КНП ТРР «Таращанський центр ПМСД» ОСОБА_4 з якого вбачається, що у період часу з 26.05.2020 по 12.06.2020 ОСОБА_2 до вказаного закладу охорони здоров`я не звертався і ПЛР-тест не робив /а.с.36/.

Водночас, з листа КНП ТМР «Таращанський ЦПМСД» №117 від 25.02.2021 за підписом директора закладу Антонець П.І. вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований у сімейного лікаря ОСОБА_5 , 27.05.2020 звернувся до сімейного лікаря зі скаргами на високу температуру тіла, болі в горлі. Сімейний лікар, оглянувши на дому хворого ОСОБА_2 , встановила діагноз: гостра респіраторна вірусна інфекція та рекомендувала режим самоізоляції на 14 днів з призначенням медикаментозного лікування, про що свідчить копія запису в медичній карті амбулаторного хворого. Так як амбулаторна картка хворого ОСОБА_2 знаходиться на руках (на дому), то інформація від КНП ТМР «Таращанський ЦПМСД» від 18.09.2020 в національну поліцію в Управління стратегічних розслідувань в Київській області була подана не в повному обсязі /а.с. 52/.

З наданої суду копії медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_2 вбачається, що 27.05.2020 було проведено огляд вдома с.Чапаєвка. Зафіксовано скарги на температуру і біль в горлі; захворів гостро 28.05.2020; діагноз: гостра респіраторна інфекція. Рекомендовано режим самоізоляції 14 днів /а.с.12, 48-50/. Оригінал вказаної медичної карти амбулаторного хворого був оглянутий судом.

Крім того, в матеріалах справи містяться письмові пояснення ОСОБА_2 , надані ним 04.08.2020 начальнику 1-го сектору (протидії корупції) Управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України підполковника поліції Кравченку Д.М., у яких ОСОБА_2 одразу вказував на те, що 27.05.2020, перебуваючи в с.Калинове (нині Чапаєвка), він захворів, лікарем йому було призначено режим самоізоляції на 14 діб. Оскільки за адресою його перебування були відсутні засоби електронного зв`язку, він фізично не міг до 11.06.2020 подати щорічну декларацію. Після закінчення режиму самоізоляції ним було подано щорічну декларацію /а.с.11/.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність у ОСОБА_2 умислу на несвоєчасне подання щорічної декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та наявність поважних причин несвоєчасного подання ним декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відсутність умислу ОСОБА_2 на несвоєчасне без поважних причин подання щорічної декларації про доходи та наявність поважних причин несвоєчасного подання ним декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, вказують на відсутність в його діях ознак як суб`єктивної, так і об`єктивної сторін складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП України, а відтак, робить неможливим притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, як відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Досліджені у судовому засіданні докази виключають винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП України, а тому суд вважає за необхідне закрити відносно нього провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 283, 284, 290, 291 КУпАП України, Законом України «Про запобігання корупції», суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП України - ЗАКРИТИ у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області.

Суддя Таращанського районного суду Київської області О. О. Музиченко