П О С Т А Н О В А

Іменем України

смт. Романів 31 грудня 2021 року

Суддя Романівського районного суду Житомирської області Ковальчук М.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення поліції №1 Житомирського районного управління поліції ГУ НП в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 130 частиною 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП):

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має реєстраційний номер облікової картки платника податків в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

18 липня 2021 року близько 22 години 20 хвилин на автодорозі в смт.Миропіль по вул.Центральній Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом - мотоциклом марки «Мінськ» державний номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, не чітка мова, порушення координації руху), від проходження освідування на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер» відмовився та на проведення огляду в медичному закладі також відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Під час розгляду справи особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисник адвокат Ковальчук В.В., винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення заперечили, при цьому зазначили, що ОСОБА_1 вищезазначеним мотоциклом не керував, останній був припаркований на узбіччі дороги після його тимчасової несправності. Також ОСОБА_1 повідомив, що відмовився від проходження освідування на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці стоянки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер» та в медичному закладі у зв`язку з тим, що останній на момент приїзду працівників поліції не керував транспортним засобом і даний транспортний засіб стояв на місці без руху із заведеним двигуном. Крім того, відомості та інформація щодо часу вчинення правопорушення з матеріалів відеофіксації не відповідає протоколу про адміністративне правопорушення. Також факт фіксування даного правопорушення поліцейськими за допомогою боді-камери не є безперервним, а складається з декількох частин.

З метою встановлення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП судом досліджено матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, постанову про адміністративне правопорушення, письмові та усні заперечення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Ковальчука В.В. та матеріали відеофіксації .

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, що відповідає приписам статті 245 КУпАП.

У відповідності до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зміст постанови судді про притягнення особи до адміністративної відповідальності має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283-284 КУпАП. В постанові потрібно зазначити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, в даному випадку на органи поліції.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення з огляду на наступне.

Відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, об`єктивною ознакою правопорушення передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Положення статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення. При цьому, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Досліджуючи у судовому засіданні протокол про адміністративне правопорушення , а також інші додані до нього матеріали, суд враховує той факт, що останні не містять прямих доказів, які б вказували на факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який заперечував цей факт.

Суд критично ставиться до матеріалів відеофіксації даного правопорушення, так як інформація з останніх щодо часу вчинення правопорушення не відповідає даним протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, матеріали відеофіксації не відображають факт керування ОСОБА_1 даним транспортним засобом і не є безперервними щодо факту фіксації правопорушення.

При цьому, суд вважає, що наявна постанова про адміністративне правопорушення серії БАА №823199 за частинами 5,6 статті 1, частиною 2 статті 122, частиною 1 статті 126 КУпАП не може свідчити про факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 за відсутності інших доказів та заперечення вказаних обставин самим ОСОБА_1 , який постанову не підписував .

При спростуванні вказаних доказів, суд враховує позицію ВС у Постанові від 22 липня 2019 року № 757/2757/16-а де ВС дійшов висновку, що один лише підпис на постанові у справі про адміністративне правопорушення та сплата штрафу не означає згоду позивача з тим, що він вчинив адміністративне правопорушення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно зі статтею 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводи свою невинуватість, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду із прав людини, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи, адже таким чином суд неминуче перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.(«Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016р.)

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Співставивши наявні матеріали справи, зважаючи на те, що ОСОБА_1 своєї провини не визнав, а в матеріалах справи відсутні достатні докази для встановлення його вини, суд дійшов до висновку про обґрунтованість закриття провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 247, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до суду Житомирського апеляційного суду через Романівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя М.В. Ковальчук