Справа № 503/124/21
Провадження №3/503/103/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Вороненко Д.В. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від відділу поліцейської діяльності № 1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 443 КУпАП,

встановив:

27 січня 2021 року складено протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАБ № 087457, згідно змісту якого 27 січня 2021 року о 12.10 годині ОСОБА_1 перебував в м. Кодима на вул. Соборній без документів, що посвідчують особу, чим порушив пункт 2.2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236 та тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 443 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 не з`явився, про поважність причин неявки суду не повідомив, про місце і час розгляду справи неодноразово своєчасно сповіщався належним чином з урахуванням строку, передбаченого ст. 2772 КУпАП за адресую місця проживання і реєстрації зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення, який підписаний ОСОБА_2 без яких-небудь зауважень щодо зазначеної в ньому адреси його проживання і реєстрації, що підтверджується поштовим відправленням № 636 із судовою повісткою про виклик на судовий розгляд призначений 11.02.2021 року та поштовим відправленням № 253 із судовою повісткою про виклик на судовий розгляд призначений 04.03.2021 року. При цьому, в зазначеному вище протоколі ОСОБА_2 проставлений підпис також в графі про отримання другого примірника цього протоколу. Клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_2 на адресу суду не надходило. Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема, рішення «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. З аналізу постанови Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №0870/8014/12 вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За перелічених вище обставин суд вважає, що неявка ОСОБА_2 на судовий розгляд не має поважних причин та свідчить про ухилення останнього від участі в судовому засіданні з метою створення штучних перешкод у розгляді справи, як обраний спосіб захисту. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції. У зв`язку з вище викладеним і у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП та пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 суд вважає за можливе розглянути справу під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Крім того, ч.2 ст. 268 КУпАП не визнає обов`язковою присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 443 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справ в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд встановив наступне.

Згідно ч.1 ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Диспозиція частини першої статті 443 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно пункту 2.2 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 року № 1236 (із відповідними змінами), на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні.

При цьому, пунктом 1 згаданої постанови (в редакції чинній на час вчинення діяння), установлений карантин з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 28 лютого 2021 року, зокрема на території Одеської області.

Таким чином суд вважає, що в діяння особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підпадає під правову кваліфікацію за частиною першою статті 443 КУпАП, а саме порушення правил щодо карантину людей передбачених пункту 2.2 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 року № 1236 у виді заборони на період дії карантину перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні.

У відповідності до змісту пояснення ОСОБА_1 від 27.01.2020 року (а.с.4), підставою перевірки в нього документів працівником поліції став зовнішній вигляд останнього, а саме неохайність одягу і наявність запаху алкоголю. В свою чергу, згідно пункту 2 ч.1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII, поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення. Водночас із цим ч.1 ст. 178 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за появу в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль. У зв`язку з чим суд вважає, що у працівника поліції були законні підстави здійснити перевірку документів ОСОБА_1 , хоча і відсутні відомості про притягнення останнього до адміністративної відповідальності або порушення провадження за вчинення якого-небудь іншого порушення.

Вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні вказаного правопорушення повністю доказана, що підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме письмовим поясненням самого ОСОБА_1 від 27.01.2020 року (а.с.4), в якому останній визнав, що перебував в м. Кодима на вул. Соборній без документів, що посвідчують особу; а також поясненням ОСОБА_1 в самому протоколі про адміністративне правопорушення Серії ВАБ № 087457 від 27.01.2021 року (а.с.2), згідно якого ним визнано факт перебування в м. Кодима на вул. Соборній без документів.

Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами

Протокол про адміністративне правопорушення та пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, не містять відомостей про зайнятість останнього, але згаданий протокол має відомості про не притягнення його раніше до відповідальності за ч.1 ст. 443 КУпАП.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини, майнового стану, не знаходячи обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд вважає необхідним застосувати до порушника за вчинення даного адміністративного правопорушення безальтернативне адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі мінімально передбаченому санкцією, а саме однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім цього, згідно вимог ст. 401 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. В свою чергу ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI передбачає, що ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюються у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454,00 грн.

Керуючись ст. 8, 23-24, 27, 33-35, 401, 443 ч.1, 213, 221, 246, 251-252, 268, 280, 283-284 КУпАП,

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 443 КУпАП і застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу, в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Роз`яснити правопорушнику, що штраф має бути сплачений ним не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови, з наданням до суду в цей строк документа, який підтверджує його сплату. У разі несплати штрафу, постанову про його накладення буде звернуто для примусового виконання, а з порушника стягнуто подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір, в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д.В. Вороненко