П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/59/21

Провадження №3/943/91/2021

11 березня 2021 року

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., за участю секретаря судового засідання Дутки С.І., за участю потерпілого ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2 - адвоката Волошина С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від начальника Буського відділення поліції Кам`янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка працює на посаді буфетниці Буської ЦРЛ, проживаючої по АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №349803 від 23.12.2020, що ОСОБА_2 обвинувачується у тому, що 26 листопада 2020 року о 19 год. 30 хв. вона вчинила стосовно колишнього чоловіка ОСОБА_1 домашнє насильство економічного характеру, позбавивши доступу до житлового будинку, де він проживав і користувався ним та речами, які були в житловому будинку, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Потерпілий ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав вищевикладені обставини. Суду повідомив, що 26.11.2020 року близько 19:30 год. він повернувся додому у житловий будинок по АДРЕСА_1 із м. Дрогобича (де відбував ув`язнення), після чого виявив закриті двері та змінені вхідні замки в житловому будинку. Тоді він пішов у літню кухню, де виявив свої особисті речі, викинуті колишньою дружиною, що були пошкоджені, а тому він їх не забирав. Після чого пішов ночувати та надалі проживати у свій батьківський будинок по АДРЕСА_2 , хоча там не має умов для життя. Відтак потерпілий вважає такі дії колишньої дружини ОСОБА_2 неправомірними, у зв`язку з чим він звернувся із письмовою заявою від 11.12.2020 в поліцію.

В судове засідання ОСОБА_2 повторно не з`явилася, незважаючи на повідомлення її судом про час і місце розгляду справи, будучи представленою в судовому засіданні повноважним захисником адвокатом Волошином С.В., який вину своєї підзахисної повністю заперечив та заявив клопотання про закриття провадження в справі за відсутністю у діях його підзахисної складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. Зокрема покликається на те, що дії підзахисної кваліфіковані як повторність за ч. 2 ст. 173-2 цього Кодексу, незважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що ОСОБА_2 протягом року притягувалась до адміністративної відповідальності взагалі, а у фабулі протоколу відсутня вказівка на вчинення правопорушення повторно протягом року. Окрім того, не відповідають дійсності зазначені в протоколі обставини про те, що його підзахисна позбавила житла потерпілого, зважаючи на те, що власником указаного житла є не вона, а її батько ОСОБА_3 , який поміняв замки у вказаному будинку і згодом помер. Натомість його підзахисна жодних дій з приводу наведених у протоколі обставин не вчиняла. Оскільки матеріалами справи не доведено винуватість його підзахисної у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а тому просив закрити провадження щодо неї з наведених вище мотивів.

Заслухавши доводи потерпілого та захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши надані суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що провадження у даній справі слід закрити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на вимоги ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, диспозицією ч. 2 ст. 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність саме за вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень: вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Тобто інкриміноване ОСОБА_2 правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП містить обов`язкову кваліфікуючу його ознаку повторність (дії вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП).

Однак, всупереч вищенаведеним приписам закону, як слідує із складеного протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 притягують до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, хоча до матеріалів справи не долучено належним чином завірену копію постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що набрала законної сили, яка би вказувала на повторність скоєння даного правопорушення, як і не зазначено у фабулі протоколу про повторність як кваліфікуючу ознаку правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

За таких обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Натомість, описані в надісланому суду протоколі про адміністративне правопорушення, дії ОСОБА_2 фактично підпадають під ознаки складу адміністративного правопорушення, викладеного в диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Проте, відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Таким чином, зазначена норма не передбачає можливості перекваліфікації діяння судом із частини 2 ст. 173-2 на ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Окрім того, у рішенні ЄСПЛ в справі «Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013, Суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» від 20.09.2016, ЄСПЛ вказав, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Крім того, при оцінці доказів під час розгляду справ про адміністративні правопорушення мають бути застосовані критерії доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення ЄСПЛ у справах «Коробов проти України» від 21.07.2011 та «Кобець проти України» від 14.02.2008).

Зокрема, суд вважає, що в судовому засіданні не доведено тієї обставини, що саме ОСОБА_2 позбавила потерпілого в доступі до житлового будинку по АДРЕСА_1 , ураховуючи відсутність у справі належних і допустимих доказів такому, а також те, що єдиним власником житлового будинку на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення був ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , але на момент скоєння інкримінованих дій проживав і, як згадано вище, був єдиним власником спірного житла.

У зв`язку з відсутністю в матеріалах справи належних і допустимих доказів вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а також невідповідністю інкримінованого правопорушення (фабула протоколу) правовій кваліфікації (нормі КУпАП) дій ОСОБА_2 , суд вважає вину останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП не доведеною, а тому із урахуванням вимог пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 173-2, 247, 279, 280, 283, 284, 288, 294 КпАП України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за частиною 2 статті 173-2 КУпАП закрити за відсутністю у її діях складу даного адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Суддя І. Б. Кос