Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2021 року м. Рівне

Суддя Рівненського апеляційного суду - Полюхович О.І.,

з участю:

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дубровицького районного суду Рівненської області від 16 грудня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дубровицького районного суду Рівненської області від 16 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 8500 грн.

З постанови суду слідує, що 12 листопада 2020 року о 23 год. 10 хв. ОСОБА_2 на території Миляцької ОТГ Дубровицького району на напрямку Ольмани (Республіка Білорусь) - Переброди (Україна) в районі прикордонного знаку №0810 незаконно в пішому порядку перетнув державний кордон України в напрямку Республіки Білорусь, де був затриманий прикордонною службою РБ в районі прикордонного знаку №0810, чим порушив вимоги ст. 9, 12 Закону України "Про державний кордон України" від 04.11.1998 року, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечуючи викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини справи, просить постанову суду скасувати, провадження по справі закрити на підставі ст.22 КУпАП та обмежитися усним зауваженням. Вказує, що призначене судом першої інстанції стягнення поставить його родину в скрутне матеріальне становище.

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова винесена відносно ОСОБА_1 16 грудня 2020 року без його участі (а.с.42).

Копію постанови ОСОБА_1 отримав 19 січня 2021 року (трек номер 439).

Апеляційна скарга подана 25 січня 2021 року (а.с.70).

Оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, то цей строк слід поновити.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постанова суду першої інстанції в частині доведеності вини та кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.2 ст. 204-1 КУпАП ніким не оспорюється, а тому апеляційний суд не наводить доказів на підтвердження таких висновків суду першої інстанції.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення, як то передбачено ст.33 КУпАП, враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Малозначним є правопорушення, яке не становить великої суспільної шкідливості й не завдало значних збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 визнав факт вчинення інкримінованого адміністративного правопорушення, щиро розкаявся та вказав, що не мав умислу на злісне порушення вимог ч.2 ст. 204-1 КУпАП. Зазначив, що збираючи лісові ягоди на території Миляцької ОТГ Дубровицького району втратив орієнтування на місцевості та випадково перетнув кордон України з Республікою Білорусь. Вказав, що накладене стягнення поставить його родину в край скрутне матеріальне становище, оскільки він є безробітним, на утриманні в нього перебуває малолітня дитина, яка має тяжке захворювання та потребує дороговартісного лікування. Дружина ОСОБА_1 перебуває по догляду за донькою до досягнення нею трирічного віку, а тому він одноособово зобов`язаний забезпечувати обстеження та лікування дитини. Завірив суд, що в подальшому не буде допускати інкримінованого правопорушення.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не мав умислу на злісне порушення вимог ч.2 ст. 204-1 КУпАП, вину свою визнав повністю, щиро розкаявся, є потерпілим в наслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії (а.с.56), на утриманні в нього перебуває дитина з тяжким захворюванням (а.с.59-68), адміністративне правопорушення, яке вчинив не завдало значних збитків суспільним інтересам чи громадянам, а тому суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.ст. 22, 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Дубровицького районного суду Рівненської області від 16 грудня 2020 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а справу провадження закрити на підставі ст.22 КУпАП та обмежитись усним зауваженням.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду О.І. Полюхович