Справа № 428/5428/21
Провадження №3/428/1435/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Бойко Н.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Управління патрульної поліції в Луганській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 4 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючого, посвідчення водія НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 206146 від 05.06.2021, 05.06.2021 року в м. Сєвєродонецьк на вул. Партизанська, 43, водій ОСОБА_1 був зупинений згідно ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», після чого до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп"яніння, почав вживати алкогольний напій, чим порушив вимоги п. 2.10.е Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання призначене на 24.06.2021 року о 8-10 год ОСОБА_1 не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Наступне судове засідання було призначено на 18.08.2021 року о 13-20 год., ОСОБА_1 піддано примусовому приводу, який не виконаний у зв"язку з відсутністю ОСОБА_1 за місцем проживання, встановити його місцезнаходження не виявилось можливим. Наступне судове засідання було призначено на 29.10.2021 року о 10-00 год., ОСОБА_1 піддано примусовому приводу, судове засідання не відбулось з причин не виконання примусового приводу та зайнятістю судді в іншому процесі, розгляд справи перенесено на 04.11.2021 року о 16-30 год., ОСОБА_1 повторно піддано примусовому приводу, який не виконаний у зв"язку з відсутністю ОСОБА_1 за місцем проживання, встановити його місцезнаходження не виявилось можливим. Наступне судове засідання було призначено на 24.11.2021 року о 14-00 год., ОСОБА_1 піддано примусовому приводу, який не виконаний у зв"язку з відсутністю ОСОБА_1 за місцем проживання, встановити його місцезнаходження не виявилось можливим. Наступне судове засідання було призначено на 27.12.2021 року об 11-00 год., ОСОБА_1 піддано примусовому приводу, який не виконаний у зв"язку з відсутністю ОСОБА_1 за місцем проживання, встановити його місцезнаходження не виявилось можливим. Також, інформацію про дату та час розгляду справи, ОСОБА_1 мав можливість дізнатися на офіційному сайті Судова влада України, яка є у вільному доступі для громадян - відвідувачів сайту.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи достеменно обізнаними про дати розгляду справи, неодноразово не з"являвся у судові засідання, з чого суд робить висновки про навмисне затягування розгляду справи з метою уникнення відповідальності.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України», «Олександр Шевченко проти України» (Заява N 8371/02) від 26.04.2007 (п.27) «Трух проти України" (заява N 50966/99) від 14 жовтня 2003 року наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

З огляду на те, що при повідомленні судом про місце і час розгляду справи, та вжиття всіх заходів щодо унеможливлення порушення процесуальних прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, про що свідчить відмітка у ньому про те, що розгляд адміністративної справи відбудеться у Сєвєродонецькому міському суді Луганської області, з моменту складання протоколу 05.06.2021 року по день винесення постанови суду, не дивлячись на достатність часу для того, щоб з`явитися до суду та дізнатися про рух справи, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу, тому суд вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП та уникнення відповідальності за вчинене правопорушення проти безпеки дорожнього руху.

Ураховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

На думку суду неодноразова неявка особи, що притягається до адміністративної відповідальності до суду, яка повинна добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, свідчить про безпідставне умисне затягування справи, нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Дослідивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визначається, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Адміністративна відповідальність за ч. 4 ст.130 КУпАП, настає у разі вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду,

Диспозиція норми ч. 4 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі і осіб, які керують транспортними засобами, та встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до вимог п. 2.10 е ПДР, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001№ 1306,

у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди;

Згідно протоколу серії ОБ № 206146 від 05.06.2021, 05.06.2021 року в м. Сєвєродонецьк на вул. Партизанська, 43, водій ОСОБА_1 був зупинений згідно ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», після чого до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, почав вживати алкогольний напій та його дії кваліфіковано за ч.4 ст. 130 КУпАП.

Як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, працівниками поліції до матеріалів справи долучено протокол про адміністративне правопорушення, рапорти працівників поліції щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення та диск з відеозаписом з місця події.

З відтвореного та дослідженого під час судового засідання відеозапису з камер поліцейських вбачається, що поліцейські підійшли до ОСОБА_1 , який не керував транспортним засобом, оглянули транспортний засіб, не виявили на ньому будь-яких пошкоджень внаслідок вчинення ДТП, тобто причетність ОСОБА_1 до вчинення будь-яких ДТП не доведена. Отже у протоколі не викладено фактичних обставин вчиненого порушення у відповідності до диспозиції ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Крім того, на підтвердження відсутності фактів скоєння ДТП за участю водія ОСОБА_1 була перевірена автоматизована система документообігу Сєвєродонецького міського суду Луганської області, при перевірці встановлено, що матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у період з 11.06.2021 по 27.12.2021 на адресу суду не надходили та судом не розглядались.

Відповідно до ч. 1ст. 37 Закону України «Про національну поліцію», поліція уповноважена затримувати особу на підставах, у порядку та на строки, визначеніКонституцією України,Кримінальним процесуальним кодексом УкраїнитаКодексом України про адміністративні правопорушення, а також іншими законами України.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів, при розгляді справ про адміністративні правопорушення на транспорті необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків.

Суд враховує, що з метою об`єктивного з`ясування обставин справи із вказаного питання до суду для надання пояснень неодноразово належним чином викликався свідок ОСОБА_2 , вказаний в протоколі, працівник патрульної поліції, але жодного разу на виклики не з`являвся.

Судом вжито всіх можливих заходів щодо його виклику, які визначені положеннями КУпАП.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Натомість у матеріалах справи про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні об`єктивні дані, підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами.

Надані докази не можуть бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки суперечать критерію доказування «поза розумним сумнівом» та логічно не узгоджуються між собою.

Ст. 62 Конституції України передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Відповідно до зазначеної правової норми прямої дії судом проведена повна та всебічна оцінка зібраних доказів.

За таких обставин, суд вважає, що суть правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч. 4 ст.130 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б беззаперечно доводили вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення та містять істотні недоліки. Відтак, оцінюючи кожен доказ окремо з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що у справі відсутні достатні і достовірні докази, які б підтверджували факт вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, що відповідно виключає в діях особи склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, яке ставиться йому в провину.

Виходячи із сталої практики Європейського суду з прав людини ( рішення у справі « Еркапіч проти Хорватії» від 25.04.2013 року) з приводу дотримання національними судами під час розгляду справ п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, згідно якої «за відсутності суттєвих підстав для протилежного, поняття справедливого судового розгляду вимагає надавати більшого значення свідченням, наданими у суді, порівняно з протоколами допитів осіб на попередньому слідстві, оскільки останні являють собою, передусім, процес збору стороною обвинувачення інформації на підтримку своєї позиції».

Таким чином, надані органом поліції матеріали суд визнає недостатніми для підтвердження вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні інкримінованого правопорушення, а отже, керуючись фундаментальним принципом презумпції невинуватості та вимогами п.1 ч.1ст. 247 КУпАП, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі з причини відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП). Встановлені у суді обставини не підтверджують правильність викладених у протоколі даних про обставини правопорушення.

У відповідності до п.1 ч. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи, з урахуванням наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.4 ст.130 КУпАП.

Оскільки в судовому засіданні участь ОСОБА_1 в дорожньо-транспортній пригоді не доведена, то його дії не підлягають кваліфікації ч.4 ст.130 КУпАП, а тому справа підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За вищезазначених обставин, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.3,8,9,62 Конституції України, ч. 4 ст. 130,ст. 245, п. 1 ст. 247, ст. ст. 251, 266, 283, 284 КУпАП,суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Н. В. Бойко