Справа № 167/1235/20 Провадження №33/802/112/21 Головуючий у 1 інстанції:Сіліч І. І.
Категорія:ст.122-4, ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2021 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Тарасенка О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Рожищенського районного суду Волинської області від 17 грудня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого в ТзОВ "Цунамі", визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП, та на підставі ч.2 ст.36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 420 грн. 20 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за наступне.

ОСОБА_1 09 листопада 2020 року об 12 год. 00 хв., керуючи автомобілем марки «ВАЗ 210700-20», державний номерний знак НОМЕР_1 в м.Рожище по вул.Шевченка, 4д, та здійснюючи рух заднім ходом не звернувся за допомогою до інших осіб при цьому здійснив зіткнення з іншим транспортним засобом макрки «Reno Clio», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Разом з тим, після вчинення ДТП ОСОБА_1 залишив місце пригоди.

Він же, 09 листопада 2020 року об 12 год. 00 хв. в м.Рожище по вул.Шевченка, 4д, вжив алкогольні напої (1 літр пива) після дорожньо-транспортної пригоди з його участю, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст.122-4, ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із такою постановою судді ОСОБА_1 в частині визнання його винним та притягнення до адміністративної відповідальності за ст.122-2 та ч.4 ст.130 КУпАП, подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про її скасування в цій частині та закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складів таких правопорушень. Вказує про те, що він не знав про факт вчинення ним ДТП, оскільки його автомобіль не обладнаний будь-якими системами допомоги при паркуванні. При цьому, він не впевнений, що відбулось зіткнення його автомобіля з іншим, так як він не відчув жодного удару та його наслідків. Крім того, ніхто з осіб, які були на місці події, до нього не підходили та ніхто не повідомляв про пошкодження іншого транспортного засобу. Наміру залишати місце ДТП, як особа, яка є учасником ДТП, він не мав. А тому, він не будучи обізнаним, що спричинив технічні пошкодження іншому транспортному засобі, завершив маневр та поїхав на стоянку ТзОВ "Цунамі", де залишив автомобіль і пішов у своїх справах. Після цього, зустрівся із друзями та вживав спиртне. Вказує, що під час ДТП в стані алкогольного сп`яніння не перебував. Приблизно через 2,5 - 3 год. до нього зателефонував працівник поліції та повідомив, що він спричинив ДТП. У зв`язку з цим, він прибув до відділку поліції для того аби розібратись у цій ситуації, де у нього були відібрані пояснення та на нього складені протоколи про адміністративні правопорушення за ст.122-4, ст.124 та ч.4 ст.130 КУпАП. Вказує, що суд на вказані обставини належної уваги не звернув та визнав його винним у вчиненні таких правопорушень. Крім того, зазначає про те, що працівником поліції було порушено процедуру проведення огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, оскільки він проведений не на місці події з участю двох свідків, а у відділі поліції. При цьому, працівником поліції йому не було роз`яснено законних прав та обов`язків. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 та ч.4 ст.130 КУпАП.

Крім того, апелянт подав письмове клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження судового рішення, оскільки вважає, що він пропущений з поважних на те причин. Вказує, що у встановлений законом 10-денний строк не зміг подати апеляційну скаргу, оскільки судове рішення постановлено 17.12.2020 року, а він в період з 20.12.2020 року по 30.12.2020 року перебував на стаціонарному лікуванні у медичному закладі. 31.12.2020 року він скористався юридичною допомогою адвоката та підготував апеляційну скаргу на оскаржуване судове рішення. Оскільки з 01.01.2021 року по 03.01.2021 року в Україні були офіційні вихідні, то апеляційну скаргу подав лише 04.01.2021 року.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Тарасенка О.В., які апеляцію підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити з підстав викладених в ній, доходжу до наступного висновку.

Апеляційний суд вважає, що слід врахувати доводи апелянта та поновити йому строк апеляційного оскарження судового рішення, оскільки він фактично пропущений з поважних на те причин.

Постанова судді Рожищенського районного суду Волинської області від 17.12.2020 року в частині, що стосується правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, ОСОБА_1 не оскаржується, а тому в силу ч.7 ст.294 КУпАП перегляду в апеляційному порядку в цій частині не підлягає.

Водночас, ОСОБА_1 вказує про те, що є усі правові підстави для скасування постанови судді в частині правопорушень, передбачених ст.122-4 та ч.4 ст.130 КУпАП.

Проте, такі його доводи на увагу суду не заслуговують з огляду на наступне.

За положеннями статтей 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 та ч.4 ст.130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.

ОСОБА_1 , окрім іншого - ст.124 КУпАП, інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, полягає у залишенні водіїв транспортних засобів на порушення встановлених правил місця ДТП, до якої вони причетні, а також вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, в тому числі, полягає у вживанні водієм транспортного засобу після ДТП за його участі алкогольних напоїв, до проведення уповноваженою особою огляду з метою встановлення стану сп`яніння, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 та ч.4 ст.130 КУпАП за обставин зазначених в протоколі та оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №457868 від 09.11.2020 року за ст.124 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_1 порушивши п.10.9 ПДР України вчинив ДТП у зв`язку з чим транспортні засоби отримали механічні пошкодження;

При цьому, факт вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП визнається та оспорюється ОСОБА_1 ;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №457869 від 09.11.2020 року за ст.122-4 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_1 в порушення п.2.10 (а) (б) ПДР України будучи причетний до ДТП, залишив місце події. Протокол без жодних зауважень підписаний ОСОБА_1 , в якому він в графі пояснення вказав: "Зник з місця ДТП".

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №457847 від 09.11.2020 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 вживав алкогольний напій (пиво) після ДТП, який ним особисто підписаний. В графі пояснення він зазначив: "Вживав після ДТП".;

- чеком газалізатора "Драгер" від 09.11.2020 року з якого вбачається, що 09 листопада 2020 року був проведений огляд ОСОБА_1 на предмет вживання алкогольних напоїв, і за його результатом встановлено, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння (3,16 проміле). У чеку проставлений підпис ОСОБА_1 ;

- схемою місця ДТП від 09.11.2020 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , наданих працівникам поліції при складанні щодо адміністративних матеріалів, в яких працівник поліції зі слів ОСОБА_1 зазначив, що останній керуючи автомобілем та здійснюючи рух заднім ходом вдарив автомобіль сірого кольору. В подальшому переплутавши передачі в коробці перемикання в`їхав у двері Нової Пошти. Після цього, з місця ДТП зник, поставив автомобіль та пішов у магазин, де вжив 1 літр пива. Крім того, зауважив, що спиртні напої вживав після ДТП.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.122-4 та ч.4 ст.130 КУпАП доводиться і відеозаписом з боді-камери працівників поліції, з якого окрім іншого вбачається, що ОСОБА_1 визнає ті факти, що він вчинив ДТП, після чого зник з місця цієї події та вжив алкогольний напій. Крім того, на відео зафіксований факт проходження ним огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, за результатом якого у нього виявлено алкогольне сп`яніння - 3,16 проміле алкоголю.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 (працівник поліції) надав пояснення про те, що на планшет надійшло повідомлення по вчинення ДТП в якому потерпіла описала автомобіль (марку). По наявній інформації розшукали водія, який був причетний до ДТП та склали щодо нього відповідні адміністративні матеріали. Пояснив він і те, що ОСОБА_1 мав ознаки сильного алкогольного сп`яніння, однак усвідомлював свої дії, пройшов огляд за допомогою спеціального технічного приладу. Пояснення він надавав добровільно, протоколи підписував особисто. Крім того, підтвердив і той факт, що ОСОБА_1 при складенні щодо нього адміністративних матеріалів були роз`ясненні його права.

Свідок ОСОБА_3 (працівник поліції) надав пояснення аналогічні вищевказаному свідку. Крім того, пояснив про те, що він особисто роз`яснював ОСОБА_1 його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 та ч.4 ст.130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 та ч.4 ст.130 КУпАП, оскаржувана постанова судді в цій частині є законною та мотивованою, а накладене на нього стягнення з урахуванням положень ч.2 ст.36 КУпАП, повністю відповідає вимогам ст.ст.23, 33 цього ж Кодексу.

При цьому, доводи сторони захисту про порушення працівниками поліції процедури проведення огляду на стан сп`яніння через відсутність при цьому свідків, на увагу суду не заслуговує, оскільки даний факт зафіксований на відеозаписі боді-камеру працівника поліції, і порушення при цьому, суд не вбачає. Крім того, огляд проводився не на місці події, тобто вчинення ДТП, а у відділі поліції вже після того, як ОСОБА_1 туди прибув після вчинення ДТП, з місця якого зник. Водночас, протокол за ст.130 КУпАП складався не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а за вживання алкогольних напоїв після вчинення ДТП, до якого ОСОБА_1 був причетний.

Не заслуговує на увагу суду і твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його прав на місці складання щодо нього матеріалів, оскільки повністю спростовується матеріалами справи (протоколами) та поясненнями свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_2 .

Також доводи ОСОБА_1 про те, що він не бачив той факт, що ним було вчинено ДТП, а відтак на його думку не може бути і залишення місця ДТП, не беруться до уваги судом, оскільки повністю спростовуються матеріалами справи в якості доказів, які досліджені судом.

Таким чином, усі доводи сторони захисту, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду справи щодо незаконності судового рішення в частині, що стосується адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 та ч.4 ст.130 КУпАП, жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинені правопорушення шляхом закриття провадження у справі в цій частині.

Законних підстав для скасування судового рішення в оскаржуваній його частині та закриття провадження у справі з мотивів яких просить сторона захисту, апеляційний суд не вбачає.

А тому, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення, - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Рожищенського районного суду Волинської області від 17 грудня 2020 року в даній справі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Рожищенського районного суду Волинської області від 17 грудня 2020 року щодо нього, без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк