Справа № 136/188/21
провадження №3/136/69/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Шпортун С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від т.в.о. начальника відділу поліції № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягуваного до адміністративної відповідальності,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАПю

Із протоколу про адміністративне правопорушення серія АПР18 №539039 слідує, що 29.01.2021 о 22:00 год., по АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 , ображав нецензурною лайкою свою матір гр. ОСОБА_2 , внаслідок чого було заподіяно шкоди психічному здоров`ю потерпілої. Такими своїми діями ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненому не визнав при вищевказаних фактичних обставинах, суду пояснив, що він проживає по АДРЕСА_1 , з матір`ю ОСОБА_2 , яка пересувається лише за допомогою плиць та потребує стороннього догляду, який він їй надає. Всю хатню роботу та утримання господарства веде лише він. Наміру заподіювати шкоди матері він не мав, її поважає, а конфлікт виник з тих підстав, що його племінники забрали живність (свиню), яку він доглядав, а також їх мати не віддає позичені гроші, останні й викликали до нього поліцію.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягується до відповідальності, вивчивши та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про таке.

Відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП настає у разі вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до Закону України «Про попередження насильства в сім`ї», насильство в сім`ї це будь які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного, економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду фізичному чи психічному здоров`ю.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Судом встановлено, що пояснення ОСОБА_1 надані в судовому засіданні узгоджуються і з поясненнями письмовими, що додані до протоколу, відповідно до яких останній зазначив про конфлікт із племінниками за позичені гроші.

Із письмових пояснень потерпілої встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння її ображав та вигонив з будинку.

Водночас у протоколі про адміністративне правопорушення особою, яка його склала не зазначено у чому полягає порушення конституційних прав і свобод члена сім`ї як людини та громадянина та як ці дії завдали шкоди психічному здоров`ю потерпілої.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Правильність складення протоколу про адміністративне правопорушення має важливе значення і закладає підґрунтя для розгляду справи на засадах законності і справедливості.

Переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд має бути неупередженим і безстороннім і не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02 у справі «Лучанінова проти України», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04 «Малофєєва проти Росії», рішення від 20.09.2016, заява № 926/08 «Карелін проти Росії»).

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії, а згідно з ч.2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до відповідальності лише на підставі наданих доказів, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Зазначене узгоджується і з правою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатніх, вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43 з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»).

Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про недоведеність перед судом, поза розумним сумнівом, факту вчинення ОСОБА_1 дій щодо приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення потерпілої, що викликали у неї побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

За таких обставин, суд дійшов висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, у зв`язку із чим провадження у справі підлягає до закриття на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 173-2, 247, 251, 252, 280 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст.173-2 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10-ти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Суддя С.В. Шпортун