Справа № 742/3065/20 Головуючий у 1 інстанції Бездідько В. М.
Провадження № 33/4823/57/21
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2021 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді Демченка О.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Фесика І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 грудня 2020 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючий директором ТОВ Пластік, проживаючий по АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Судом ОСОБА_1 було визнано винуватим в тому, що він 26 вересня 2020 року, близько 19 год. 20 хв., в с. Погрибняки, Семенівського району Полтавської області по вул. Семенова, керував автомобілем «Volkswagen Transporter» в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився в Семенівській ЦРЛ, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на оскарження постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 грудня 2020 року, скасувати постанову, а провадження по справі закрити на підставі ст.ст. 38, 247 КУпАП. Вважає постанову суду незаконною й такою, що винесена з істотним порушенням процесуальних норм. Вказує на порушення судом ст. 268 КУпАП, адже справу було розглянуто без належного повідомлення його про день та час розгляду, а постанову суду отримав лише 05.01.2021 року, тому був позбавлений можливості подати заперечення та надати докази щодо спростування своєї вини. Вказує на порушення ст. 266 КУпАП, а саме щодо порушення порядку огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, тому вважає такий огляд недійсним. Зазначає, що всупереч Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння… в медичному закладі у нього не було відібрано жодного біологічного середовища для проведення лабораторного дослідження, Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння було складено на підставі результату проходження огляду на стан сп`яніння приладом Драгер, у медичних працівників були відсутні сертифікати відповідності чи свідоцтва про повірку даного приладу. На переконання апелянта, висновок № 39 щодо результатів медичного огляду є незаконним. Звертає увагу, що працівниками поліції не було додано до матеріалів справи самого Акту огляду, складеного лікарем. Вказує, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом. Наголошує, що на сьогодні закінчились строки для притягнення його до адміністративної відповідальності, а тому вважає, що провадження по справі підлягає закриттю.

В засіданні апеляційного суду захисник та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити з підстав, наведених в ній.

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 289 КУпАП в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З метою забезпечення принципу доступу громадян до правосуддя, апеляційний суд вважає за можливе поновити скаржникові строк на його звернення до суду.

Відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 242521 від 26 вересня 2020 року (а.с.4), ОСОБА_1 , 26 вересня 2020 року, о 19 год. 20 хв., в с. Погрибняки, Семенівського району Полтавської області по вул. Семенова, керував автомобілем «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився в Семенівській ЦРЛ, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху.

Згідно даного протоколу, ОСОБА_1 був ознайомлений з його змістом при його складанні, про що свідчить його особистий підпис, та в поясненнях додав, що із показниками драгера не згоден, так як у мене є свій прилад. Проте, за змістом пояснення ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення, на момент його складання вказана особа не визнавала себе винуватою по суті вказаного у ньому правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.4).

Відповідно до вимог пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст.266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.

Згідно пунктів 16, 20, 22 розділу третього Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху, затвердженої спільним наказом МВС, МОЗ від 09.11.2015 р. № 1452/735, єдиним документом, який складається за результатами огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я і таким, що підтверджує перебування водія транспортного засобу в тверезому стані або в стані алкогольного сп`яніння є висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до наявного у матеріалах справи Висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 39 від 26 вересня 2020 року, виданого лікарем КП «Семенівська центральна районна лікарня», ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (вміст алкоголю 1.8%0),

Згідно даного висновку, ОСОБА_1 був ознайомлений з результатами огляду при його складанні, про що свідчить його особистий підпис, проте, за змістом пояснення ОСОБА_1 у цьому висновку на момент його складання він не погоджувався з його результатами. (а.с.5).

Твердження апелянта про те, що його огляд на стан сп`яніння був проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП апеляційний суд визнає слушними з наступних підстав.

Автор апеляційної скарги вказує на відсутність в матеріалах справи Акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Перевіряючи цей довід скарги, апеляційний суд витребував з комунального підприємства Семенівська центральна районна лікарня Акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння за № 39, з якого вбачається, що станом на 26.09.2020 року на 21 год. 35 хв. спеціальний технічний засіб Алкотест-6510 показав 1.08 %о , після чого, обстеживши через 20 хвилин, показник становив 1.06 %о.

Проте, вказаний Акт медичного огляду у апеляційного суду викликає сумнів з точки зору достовірності висновків, викладених у ньому.

Так, у даному документі медичний працівник вказав, що мова у гр. ОСОБА_2 не порушена (п.12), рухова сфера без порушень (п.14), а також зафіксував відсутність у гр. ОСОБА_1 запаху алкоголю з порожнини рота (пункт 17), водночас, приладом Драгер встановлена наявність алкогольного сп`яніння, вміст якого алкоголю 1.08%0 , що відноситься до легкого ступеню сп`яніння.

За таких обставин, достовірність перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння повинна бути б визначена шляхом відібрання біологічного середовища для проведення лабораторного дослідження. Поведінка ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме, його заперечення про перебування в стані алкогольного сп`яніння, підтверджує, що він з висновками про свій стан алкогольного сп`яніння категорично не погоджується.

Відповідно до частини першої статті 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Апеляційний суд відмічає, що відомостей про відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом матеріали справи не містять, а тому відсутність таких даних у матеріалах справи свідчить про незаконність дій поліцейського при оформленні матеріалів, як зазначає апеллянт та ставить під сумнів правильність висновків суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 ..

Допитаний в апеляційному суді свідок ОСОБА_3 пояснив, що він 26 вересня 2020 року попросив свого товариша ОСОБА_1 відвезти в с. Погреби деякі його речі, та повертаючись додому, їх зупинили поліцейські. Поспілкувавшись з ними, ОСОБА_1 повернувся та сказав, що мене забирають на медичне освідування. Приблизно через годину він повернувся на таксі та сказав, що його зробили п`яним. Близько 45 хв. вони ще перебували в автомобілі, після чого поїхали додому. ОСОБА_1 не було відсторонено поліцейськими від керування транспортним засобом. Свідок наполягав на тому, що ні він ні ОСОБА_2 алкогольних напоїв в той день не вживали.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Що стосується доводів апелянта про проведення розгляду справи за відсутності особи, яка притягнута до відповідальності, яка належним чином не повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, то апеляційний суд вважає такі безпідставними, адже ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду визнав, що йому було відомо про день та час судового розгляду, тому в даному випадку місцевим судом ніяким чином не було порушено процесуальні норми щодо забезпечення права ОСОБА_1 на захист. Захворювання ОСОБА_1 не було таким, яке перешкоджало йому з`явитись до суду.

Апеляційний суд відмічає, що під час розгляду справи в апеляційному суді гр. ОСОБА_1 скористався передбаченими ст. 268 КУпАП правами, надавши як усні, так і письмові пояснення та клопотання суду, скористався правовою допомогою адвоката та ознайомився з матеріалами справи, а суд, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, оцінив надані докази за своїм внутрішнім переконанням.

Враховуючи викладене, апеляційний суд не може зробити висновок поза розумним сумнівом про керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, за обставин, інкримінованих йому, а відтак приходить до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасуванню, з винесенням нової постанови про закриття провадження у справі відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 грудня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 грудня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати на підставі положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП .

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяО. В. Демченко