Провадження № 3/742/111/21
Єдиний унікальний № 742/199/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді Павлова В.Г.,

при секретарі Євтушенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення № 742/199/21, яка надійшла від Управління стратегічних розслідувань в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, депутат Прилуцької міської ради 7 скликання, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП -

за участі сторін:

прокурора Дятел В.С., Панченко Ю.В.,

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , будучи депутатом Прилуцької міської ради 7-го скликання Чернігівської області, тобто у відповідності до пп. «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VIІ від 14.10.2014 року є суб`єктом відповідальності за правопорушення пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст.45 цього Закону та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», 05.06.2020 року несвоєчасно подав, в установленому порядку, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2019 рік, шляхом заповнення електронної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (далі Національне агентство) через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі Реєстр), чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він обізнаний з вимогами антикорупційного законодавства і у встановлений законом період намагався подати декларацію за 2019 рік, однак саме через збій в роботі сайту НАЗК в період з 20.04.2020 року по 01.06.2020 року йому це не вдалося зробити. Вину у вчиненні правопорушення не визнав.

Прокурор підтримав обставини, що викладені в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, зазначивши, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, доведена наявними матеріалами в справі.

Суд, дослідивши за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин матеріалів адміністративної справи, розглянувши наявні докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, констатує наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Частиною 1 ст.172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Тобто, для кваліфікації діяння особи за ч.1 ст.172-6 КУпАП України необхідним є встановлення саме несвоєчасності подання декларації, тобто її подання поза строком, визначеним законом.

ОСОБА_1 , відповідно до Постанови Прилуцької міської виборчої комісії Чернігівської області № 49 від 14.09.2017 р., «Про реєстрацію визнаного обраним депутатом Прилуцької міської ради від Прилуцької міської територіальної партійної організації Всеукраїнського об`єднання «Свобода» Барнаша Дмитра Васильовича», визнаний обраним депутатом Прилуцької міської ради 7-го скликання.

31.10.2017 року, ОСОБА_1 склав присягу депутата Прилуцької міської ради Чернігівської області.

Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» та ч.1 ст.49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», повноваження депутата місцевої ради починаються з дня відкриття першої сесії відповідної ради з моменту офіційного оголошення підсумків виборів відповідною територіальною виборчою комісією і закінчуються в день відкриття першої сесії цієї ради нового скликання, крім передбачених законом випадків дострокового припинення повноважень депутата місцевої ради або ради, до складу якої його обрано.

Частиною 1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» встановлено, що декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які відповідно до статті 45 цього Закону подаються за минулий рік до 1 квітня, у 2020 році суб`єкти декларування подають до 1 червня.

Отже, ОСОБА_1 , будучи депутатом Прилуцької міської ради 7-го скликання Чернігівської області, був зобов`язаний подати щорічну декларацію за 2019 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у період до 1 червня 2020 року.

За даними Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування вбачається, що депутат Прилуцької міської ради 7-го скликання Чернігівської області ОСОБА_1 , подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2019 рік лише 05.06.2020 року о 13 год. 59 хв.

Згідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, конструктивною ознакою інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин.

Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Судочинство в Україні проводиться на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання кожною стороною своїх прав та інтересів.

Судом, за клопотанням ОСОБА_1 в судовому засіданні, було отримано від НАЗК інформацію щодо функціонування ІТС Реєстру в період з 20.04.2020 року по 01.06.2020 року без збоїв та технічних проблем. Тобто пояснення ОСОБА_1 щодо збоїв в роботі сайту НАЗК у відповідний період є непереконливими, а всі проблемні технічні питання, що не пов`язані із працездатністю реєстру, мають самостійно вирішуватися декларантом, який зобов`язаний у встановлений законодавством строк подати свою декларацію про доходи. Про існування будь-яких інших поважних причин несвоєчасного подання декларації в судовому засіданні ОСОБА_1 не повідомляв і відповідних доказів не здобуто.

Стосовно доводів ОСОБА_1 про відсутність складу адміністративного правопорушення через відсутність в його діях умислу суд вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно зі ст.11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на ухилення від подання чи несвоєчасне подання декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, або мала непрямий умисел, свідомо допускаючи наслідки у вигляді неподання або несвоєчасного подання декларації, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Для визнання зазначеного правопорушення закінченим не потрібне настання наслідків - воно вважається умисним за умови усвідомлення особою протиправного характеру своїх дій чи бездіяльності.

Таке, усвідомлення презюмується, адже особа, зазначена в п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», була допущена у встановленому законом порядку до виконання функцій держави, пройшов спеціальну перевірку, подав відповідну декларацію та подає щорічні декларації, була попереджена і виконувала вимоги законодавства щодо фінансового контролю в частині подання щорічних декларацій.

Про ознайомлення з вимогами антикорупційного законодавства свідчать подані ОСОБА_1 щорічні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за попередні роки. Також, Прилуцька міська рада повідомила, що депутатам 7-го скликання щорічно надсилалися електронною поштою листи щодо необхідності подання електронних декларацій та інформаційні матеріали щодо їх заповнення.

Зазначене свідчить, що ОСОБА_1 був ознайомлений з положеннями Закону України «Про запобігання корупції», в тому числі і щодо вимог про фінансовий контроль і, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, не міг не розуміти, що стосовно нього застосовуються вимоги щодо фінансового контролю, в тому числі й вимоги щодо своєчасного подання декларацій після звільнення, як додаткового заходу здійснення фінансового контролю.

Таким чином, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, об`єктивно підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення №3/2021, інформацією щодо функціонування ІТС Реєстру та аналізом даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Суд не враховує при обґрунтуванні вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення його пояснення, оскільки вони не підтверджені жодним належним доказом та спростовуються інформаційною довідкою про стан роботи ІТС Реєстру. Вказана позиція ОСОБА_1 є свідченням моделювання позиції захисту з метою уникнення негативних наслідків притягнення до адміністративної відповідальності, що не заборонено законом.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпА, суд враховує характер та суспільну небезпечність вчиненого адміністративного правопорушення, ступінь вини та відношення до скоєного, особу правопорушника: вік, соціальне положення та рівень правосвідомості, майновий стан, відсутність відомостей про попередні притягнення до адміністративної відповідальності, відсутність пом`якшуючої та обтяжуючої відповідальності обставин, та приходить до переконання, про доцільність призначення адміністративного стягнення в межах мінімальної межі санкції статті, відповідно до ст.24 КУпАП, у виді штрафу.

Обставин, які б позбавляли можливості суд застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу не встановлено і на розгляд суду не надано. Окрім того, суд також вважає, що в цьому випадку саме такий вид стягнення, буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.

Аналізуючи можливість звільнення порушника в зв`язку з малозначністю, суд звертає увагу, що законодавство не містить їх переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність провини. Призначення усного зауваження здійснюється на розсуд суду, що вирішує справу відповідно до оцінки нею всіх обставин вини й особистості порушника.

Слід одразу зазначити, що правопорушення, пов`язані з корупцією, не можуть вважатися малозначними, і для їх кваліфікації наявність наслідків чи ознак суспільної небезпечності взагалі не є необхідними, виходячи з вимог правової кваліфікації.

Більше того, протидія корупційним та пов`язаним із корупцією проявам, створення атмосфери суспільного неприйняття таких вчинків на сьогодні є винятково актуальними, і принциповість під час призначення стягнення за порушення вказаної категорії буде істотно сприяти запобіганню правопорушенням у цій сфері.

Факт вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією не може визнаватись малозначним, оскільки вчинення такого порушує встановлені антикорупційним законодавством вимоги, заборони та обмеження, посягає на встановлений порядок діяльності органів влади та місцевого самоврядування, а також порядок реалізації особами таких органів, наданої їм влади та посадових повноважень, дискредитує органи влади та місцевого самоврядування.

Першочерговою справою держави та загальними засадами протидії корупції є запобігання корупційним та пов`язаним з корупцією правопорушенням. Для ефективної боротьби із зазначеним явищем слід не тільки створювати державні інститути, але й усебічно долати толерантне ставлення до нього.

Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявлятися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування, а також зашкодити суспільним інтересам, а отже не можуть бути визнані як малозначимими.

Суд звертає увагу на те, що незалежно від виду суб`єкту та його службової діяльності, рангу та інших характеристик його обов`язком є діяти лише в рамках закону /ст.68 Конституції України/. Очевидно, що ОСОБА_1 будучи депутатом міської ради отримував певні переваги та можливості впливати на формування регіональної політики, а тому контроль за його фінансовим становищем становить правомірний публічний інтерес, слугує меті забезпечення прозорості місцевого політичного процесу та надає можливості громадськості переконатися, що цей процес не спотворений неналежним тиском чи підкупом.

Окрім того, саме поведінка депутатів, які представлять інтереси населення відповідного регіону, і має бути взірцем дотримання законодавства в сфері запобігання пов`язаними з корупцією правопорушеннями іншими суб`єктами декларування.

Згідно ст.401 КУпАП, у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення сплачується судовий збір, розмір і порядок сплати якого встановлюється законом.

Керуючись ст.ст.36,401,1726,221,283,284 КУпАП, ст.4 ЗУ «Про судовий збір», суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.

Роз`яснити правопорушнику, що згідно ст.307 КУпАП, штраф повинен бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

Постанова може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Прилуцького міськрайонного суду В.Г. Павлов