ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2021 Справа №607/24070/21

29 грудня 2021 року м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №853651 від 18 грудня 2021 року, 18 грудня 2021 року о 09 год. 00 хв. по АДРЕСА_2 громадянин ОСОБА_1 , виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою ОСОБА_2 , чим порушував громадський порядок та спокій громадян.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Вказав, що між ним та ОСОБА_2 дійсно виник побутовий конфлікт у зв`язку з тим, що остання постійно відкриває двері балкону та створює протяг, однак він не висловлювався в її сторону нецензурною лайкою, не погрожував фізичною розправою. Вказав, що не мав на меті порушувати громадський порядок та в нього не було мотивів вчиняти дрібного хуліганства.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що провадження в справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол, у якому, відповідно до ст. 256 цього кодексу, зазначаються дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу порушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №853651 від 18 грудня 2021 року, ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він 18 грудня 2021 року о 09 год. 00 хв. по АДРЕСА_2 , виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою ОСОБА_2 , чим порушував громадський порядок та спокій громадян.

На підтвердження обставин, викладених у протоколі працівниками поліції долучено:

-відеоматеріали з нагрудних камер працівників поліції;

-письмову заяву ОСОБА_2 від 18 грудня 2021 року;

-письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 18 грудня 2021 року.

Інші докази в матеріалах справи відсутні.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Висновок суду про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, судом встановлено, що у них відсутні беззаперечні, належні та достатні докази, які б підтверджували, що ОСОБА_1 порушив громадський порядок і спокій інших громадян, що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони дрібного хуліганства.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 18 грудня 2021 року між ним та ОСОБА_2 дійсно виник побутовий конфлікт у зв`язку з тим, що остання постійно відкриває двері балкону та створює протяг, однак він не висловлювався в її сторону нецензурною лайкою, не погрожував фізичною розправою. Вказав, що не мав на меті порушувати громадський порядок та в нього не було мотивів вчиняти дрібного хуліганства.

Вказані обставини підтвердила допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , яка пояснила, що 18 грудня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник побутовий конфлікт через відкриті останньою балконні двері. Однак, ОСОБА_1 не висловлювався в сторону ОСОБА_2 нецензурною лексикою та лише попросив останню закрити балконні двері. Внаслідок чого, остання викликала працівників поліції.

На досліджених в судовому засіданні відеоматеріалах з нагрудних камер працівників поліції не зафіксовано подій викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

На вказаний відеозаписах зафіксований факт прибуття працівників поліції за викликом по АДРЕСА_2 та спілкування останніх із заявником ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Двоє останніх зазначили працівникам поліції про обставини аналогічні за своїм змістом поясненням наданим в судовому засіданні.

Письмова заява та пояснення ОСОБА_2 від 18 грудня 2021 року, не дають суду беззаперечних підстав вважати, що ОСОБА_1 18 грудня 2021 року були вчинені дії, спрямовані на порушення громадського порядку та спокою громадян з хуліганських мотивів. Більше того, вказані письмові пояснення та заява спростовуються поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_3 наданими в судовому засіданні.

Положеннями ст. 173 КУпАП передбачена відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Згідно з диспозицією статті 173 КУпАП, об`єктивну сторону складу дрібного хуліганства становлять такі альтернативні діяння: 1) нецензурна лайка в громадських місцях; 2) образливе чіпляння до громадян; 3) інші подібні дії, за умови, що кожне із цих діянь порушує громадський порядок і спокій громадян, а обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії.

При цьому норма статті 173 КУпАП не дає однозначного визначення, що саме підпадає під поняття «інших подібних дій», що порушують громадський порядок і спокій громадян, та в чому саме проявляється хуліганський мотив дій особи, а тому це потребує з`ясування і конкретизації у кожній справі, яка вирішується судом. Однак, для всіх цих випадків характерним є ігнорування волі та бажання оточення, прагнення нав`язати свою волю (свавілля).

Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка вчиняє дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки громадського порядку та громадської безпеки.

Об`єктивну сторону складу дрібного хуліганства становлять такі альтернативні діяння, як нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян, інші подібні дії, за умови, що кожне із цих діянь порушує громадський порядок і спокій громадян, а обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії.

Найбільш розповсюдженою формою дрібного хуліганства є нецензурна лайка у громадських місцях. Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов`язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв`язній манері. Це може бути: хапання за одяг, насильницьке утримання за руки, демонстративне зривання головного убору, тощо. Для всіх цих випадків характерним є ігнорування волі та бажання оточення, прагнення нав`язати свою волю, а точніше свавілля.

Суб`єктивна сторона правопорушення дрібне хуліганство, характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Об`єктом захисту від неправомірних посягань в даному випадку є громадський порядок, тобто система суспільних відносин, які складаються і розвиваються в громадських місцях під впливом правових та соціальних норм, спрямованих на забезпечення нормального функціонування установ, організацій, громадських об`єднань, праці й відпочинку громадян, повагу до їх честі, людської гідності та громадської моралі.

При цьому, обов`язковою ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП є хуліганський мотив, умисний прояв винним явної неповаги до оточуючих є головним моментом, що визначає зміст поведінки хулігана.

Як встановлено у судовому засіданні, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник конфлікт з побутових мотивів.

Вказані обставини підтвердив в судовому засіданні ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_3 .

У матеріалах справи, окрім письмової заяви та пояснень потерпілої ОСОБА_2 , відсутні будь-які інші докази наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Таким чином, судом не встановлено доказів про хуліганський мотив поведінки ОСОБА_1 , що є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Інших доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, зазначеного в протоколі, в матеріалах справи немає.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, у судовому засіданні не знайшло підтвердження наявність умислу у діях ОСОБА_1 на порушення громадського порядку, а в ході розгляду справи з`ясовано, що конфлікт між ним та ОСОБА_2 виник з побутових мотивів, що не може розцінюватись як дії, що містять ознаки дрібного хуліганства, вчиненого з метою порушення громадського порядку та спокою громадян.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, так як в судовому засіданні не підтверджено беззаперечними та достатніми доказами обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а тому провадження в адміністративній справі слід закрити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 173, 247, 252, 283, 284 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Суддя І.М. Черніцька