Справа № 263/2016/21
Провадження № 3/263/974/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2021 року суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Соловйов Олег Леонідович, розглянувши матеріали, які надійшли з Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 16.02.2021 о 12.00 годин, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , не виконав свої батьківські обов`язки щодо свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній знаходячись на території ОШ №53 порушив шкільну дисципліну, а саме: разом з іншими дітьми вимагав гроші у дітей з іншого класу, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.184 КпАП України передбачено притягнення особи до адміністративної відповідальності за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинено повторно протягом року.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Проте до протоколу не додано доказів того, що ОСОБА_1 протягом року піддавався адміністративному стягненню за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

В даному випадку, належним доказом притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення є належним чином завірена копія постанови про накладення адміністративного стягнення, яких до протоколу про адміністративне правопорушення додано не було.

Також, у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення серія ВАБ 615259 від 06 березня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184 КУпАП, у описі суті адміністративного правопорушення, така кваліфікуюча ознака як повторність, відсутня.

Вказане позбавляє суд щодо розгляду справи по суті, самостійно усунути неточності в протоколі про адміністративне правопорушення, суд не уповноважений.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Малофєєва проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Крім того у рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 ЄСПЛ підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005, Верховним судом України визнано правильну практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного дооформлення.

З урахуванням наведеного вважаю за необхідне повернути протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 до Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області, для належного оформлення.

Одночасно, суд звертає увагу на те, що відповідно до положень ст. 256 КУпАП, не передбачено внесення змін, доповнень або уточнень безпосередньо у тому ж самому бланку протоколу про адміністративне правопорушення або складання нового (додаткового) протоколу за те ж саме адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 184, ст. 256 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП повернути до Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області, для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.Л. Соловйов