Справа № 163/2208/20 Провадження №33/802/206/21 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія:ст. 471 МК України Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2021 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Борсук П.П., з участю секретаря Ковалько О.М., представника митниці Пікалюка М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду апеляційну скаргу в.о. начальника Волинської митниці Держмитслужби Погребняка Євгена на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 28 січня 2021 року щодо ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) за ст. 471 МК України,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Нідерландів, що проживає по АДРЕСА_1 , маркетолога компанії "Flower circus", РНОКПП невідомий, закордонний паспорт НОМЕР_1 , посвідка на проживання в Україні № НОМЕР_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 1700 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) в користь держави 454 грн. судового збору.

Вилучені за протоколом №0608/20500/20 в порядку ст.511 МК України 18 000 (вісімнадцять тисяч) євро вирішено повернути ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він прямуючи 11 липня 2020 року з України в Республіку Польща через митний пост "Ягодин" Волинської митниці Держмитслужби водієм автомобіля "Хюндай", номерний знак НОМЕР_3 , порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, переміщуючи понад встановлену постановою Правління НБУ від 02 січня 2019 року №5 норму для вивезення за межі України в такій кількості без належного підтвердження походження 18 000 євро загальною вартістю 549 646, 20 гривень за офіційним курсом НБУ, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.471 МК України.

В апеляційній скарзі в.о. начальника Волинської митниці Держмитслужби просить вищевказану постанову суду в частині накладеного стягнення скасувати, як незаконну, помилкову, необґрунтовану, такою, що прийнята з порушенням норм матеріального права.

Так, зі змісту поданої апеляційної скарги вбачається, що представник митного органу, не оспорюючи інших обставин у справі, не погоджується з накладеним на ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) стягненням з тих підстав, що ст. 471 МК України передбачає крім основного виду стягнення штрафу додаткове покарання, у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - конфіскацію цих товарів.

Посилається на вимоги Закону України «Про валюту і валютні операції», Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей та Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, які регулюють порядок переміщення через митний кордон валютних цінностей та встановлюють вимогу обов`язкового декларування готівкової валюти і банківських металів в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10 000 євро, та у випадку декларування переміщуваних через митний кордон таких товарів понад вказану суму надання відповідних підтверджуючих документів про законність походження такого товару.

Апелянт просить постанову суду скасувати, прийняти нову постанову, якою накласти на ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) за вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України стягнення в межах санкції цієї норми.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, представника митниці, який підтримав скаргу, суд доходить висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги.

Висновки судді про доведеність факту порушення ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) митних правил за обставин, наведених у постанові, відповідальність за що передбачена ст.471 МК України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Кваліфікація його дій за ст.471 МК України є вірною.

Відповідно до вимог ст.489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції при прийнятті рішення, на переконання апеляційного суду, не були дотримані.

Відповідно до вимог ст.471МК України відповідальність настає у випадку порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Санкція зазначеної норми за своєю правовою конструкцією є абсолютно визначеною. В даному випадку конфіскація є обов`язковим додатковим видом стягнення при переміщенні через митний кордон України товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України.

Згідно визначення, наведеного в п.57 ч.1 ст.4 МК України, товари це будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередач.

Частина 1 ст.8 Закону України "Про валюту і валютні операції", який набрав чинності 07.02.2019, визначає, що транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 тисяч євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Аналогічна норма закріплена також в П.6 постанови Правління НБУ №3 від 02.01.2019 «Про затвердження Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей», згідно якого фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Разом з тим, положеннями частини 3 ст. 197 Митного кодексу України, яка встановлює, що обмеження щодо ввезення на митну територію України та вивезення за межі митної території України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх через митний кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей (зокрема, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню), можуть встановлюватися НБУ. В даному випадку держава в особі законодавчого органу закріпила це положення ще й шляхом прийняття відповідного Закону "Про валюту і валютні операції"

Таким чином, законодавством України встановлено обмеження на переміщення через митний кордон України готівки в сумі понад 10 000 євро (в еквіваленті).

Цілком зрозумілим є те, що обравши в зоні митного контролю смугу руху «зелений коридор», особа здійснює заяву, що переміщувані нею товари через митний кордон України не підлягають письмовому декларуванню, тобто переміщує, зокрема готівку, сума якої не перевищує встановлену ч.1 ст.8 Закону України "Про валюту і валютні операції" межу 10 000 євро.

Відтак, оскільки законодавством України встановлено обмеження на переміщення через митний кордон України валютних цінностей в сумі, яка перевищує 10 000 євро, до особи, яка притягається до відповідальності за порушення митних правил, у відповідності до санкції ст.471 МК України повинно бути застосовано окрім штрафу, як основний вид стягнення ще і конфіскація безпосереднього предмету правопорушення, як обов`язковий додатковий вид стягнення.

Таким чином, оскільки санкція ст.471 МК України за своєю конструкцією не передбачає альтернативи, так як є абсолютно визначеною і щодо основного виду стягнення і щодо додаткового, то апеляційний суд приходить до переконання, що висновки місцевого суду про непризначення ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) додаткового стягнення у виді конфіскації товарів не задекларованої валюти є хибними, у зв`язку з чим постанова суду в частині накладення адміністративного стягнення підлягає до скасування з прийняттям апеляційним судом нової постанови.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При цьому щодо конфіскації вилученого майна та аналізуючи обставини справи в контексті конвенційних положень щодо втручання в право власності з метою встановлення справедливого балансу між конфліктуючими інтересами, апеляційний суд зазначає наступне.

П.2 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає, що Конвенція жодним чином не обмежує право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

П.33 рішення ЄСПЛ у справі «Ісмаїлов проти Росії», визначено, що загальна вимога щодо декларування товарів, що переміщуються через митний кордон, яка поширюється на кожну особу, котра перетинає державний кордон, запобігає неконтрольованому ввезенню готівки в державу чи її вивезенню з неї, тому конфіскація у випадку недекларування готівки під час проходження митного контролю є частиною регуляторного механізму, який відповідає загальним інтересам суспільства.

Наведені положення норм міжнародного права співвідносяться з нормами національного законодавства України щодо регуляторного механізму держави, який реалізується шляхом встановлення державою обмежень щодо здійснення права на власність шляхом конфіскації заборонених та обмежених товарів.

Таким чином суд, з урахуванням доведеності вини особи, приходить до висновку про застосування щодо ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн. штрафу з конфіскацією безпосереднього предмету правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294, 295 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу в.о. начальника Волинської митниці Держмитслужби Погребняка Євгена задовольнити.

Постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 28 січня 2021 року щодо ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) за ст. 471 МК України в частині накладеного стягнення скасувати та в цій частині прийняти нову постанову, якою накласти на ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) грн. штрафу з конфіскацією в дохід держави 18 000 (вісімнадцять тисяч) євро, що за офіційним курсом, станом на момент вчинення адміністративного правопорушення, становило 549 646 (п`ятсот сорок дев`ять тисяч шістсот сорок шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

В іншій частині постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 28 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копію рішення у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої його винесено.

Суддя Волинського

апеляційного суду П.П. Борсук