ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 937/8465/20 Головуючий в 1 інст. Сметаніна А.В.
Провадження № 33/807/183/21 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 березня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Тимцяся Р.А. за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 9 лютого 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополя Запорізької області, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, 11 листопада 2020 року о 17 год. 50 хв., ОСОБА_1 на 417 км. а/д Харків - Сімферополь - Алушта - Ялта, керував автомобілем ГАЗ 2752-104, державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість, сповільненість). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження по справі закрити на підставі п. 1, п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 293, п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що 11 листопада 2020 року о 17 год. 50 хв. він не керував механічним транспортним засобом марки ГАЗ-2752-104, державний номер НОМЕР_1 , але у його користуванні - є таке авто.

Зауважує, що на час зупинки вказаної автівки, він - ОСОБА_1 не був за кермом та не керував нею, а насамперед був пасажиром цього транспортного засобу.

Крім того, вказує, що сам протокол серії ОБ №103442 від 11 листопада 2020 року складений з порушенням Наказу МВС №1395, який повинен бути не просто читаємим, а таким, що заповнюється печатними буквами.

Також зазначає, що інспектор всупереч діючим нормам ПДР України у скоєння порушення чомусь ставить тільки п. 2.5 ПДР України, а ні п. 2.9 а ПДР України.

Вказує, що акт складений одноособово інспектором та не містить відомостей про день (повну дату), час його складання, а також відповідно до нього вказано, що огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками наркотичного сп`яніння за допомогою DRAGER ALKOTEST, що суперечить факту подій та обставин, так як, він не керував авто та не вживав нічого забороненого чи знижуючого його увагу.

Зауважує, що направлення також складено з порушенням вимог закону, а саме не вказаний номер та серія протоколу, який складався інспектором.

Крім того, апелянт зазначає, що згідно протоколу один із свідків вказаний, як ОСОБА_2 , а вже к самому поясненні вказаний інспектором, як ОСОБА_2 , що є порушенням.

Також вказує, що йому не було роз`яснено інспектором ОСОБА_3 будь-яких прав, більш того, він неодноразово наголошував, що не керував цим авто, у зв`язку із чим не зобов`язаний проходити медичний огляд та й взагалі просив надати йому правову допомогу, у якій йому було відмовлено, чим порушено його конституційні права.

ОСОБА_1 зауважує, що станом на сьогодні у Кодексі України про адміністративну відповідальність - відсутня стаття, яка відповідає нормам закону, який наразі діє.

Зазначає, що згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення ОБ№103442 від 11 листопада 2020 року вбачається, що поліцейським не коректно вказано ознаки сп`яніння, які були підставою для огляду на стан сп`яніння.

Вказує, що встановити підстави для проведення його огляду на стан сп`яніння і направлення його для проведення такого огляду в заклад охорони здоров`я неможливо, адже матеріали справи не містять документів, які могли обґрунтувати необхідність таких дій поліцейського - ОСОБА_3 (відсутні рапорти поліцейських, пояснення свідків, пояснення ОСОБА_1 , а також відсутній відеозапис).

ОСОБА_1 зазначає, що згідно матеріалу про адміністративне правопорушення стосовно нього, відсутні відомості про те, що йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки.

Також вказує, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, як того вимагає положення п. 8 розділу ІІ «Проведення огляду на стан сп`яніння поліцейськими і оформлення його результатів» Інструкції №1452/735.

Зауважує, що згідно з вимогами Інструкції для проведення огляду в закладі охорони здоров`я водієві видається направлення відповідної форми, але така форма, яка складена інспектором СРПП №2 поліцейським ОСОБА_3, складена з порушенням вказаної Інструкції.

Зазначає, що всі перераховані обставини у своїй сукупності свідчать, що під час оформлення матеріалів стосовно нього було порушено порядок його направлення і проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, що тягне за собою визнання результатів висновку про його начебто скоєне правопорушення - недійсним.

Апелянт вказує, що під час складання протоколу інспектор СРПП - ОСОБА_3 не зазначив, про те, що повинно було здійснено огляд ОСОБА_1 на місці зупинки на стан сп`яніння, і не з`ясовано, чи була у представників влади така реальна можливість.

Зауважує, що зі змісту протоколу вбачається, що до нього не додається відеозапис, але який в матеріалах справи міститься та на думку інспектора щось підтверджує, проте він вважає, що такий відеозапис доданий до протоколу взагалі з порушенням та нічого не підтверджує і є недопустимим доказом правопорушення особи.

ОСОБА_1 зазначає, що не згодний з тим, що суд прийшов до висновку його недостатніх знань ПДР України. Наголошує, що раніше не порушував правила дорожнього руху та не притягувався до адміністративної відповідальності за їх порушення, про що свідчать матеріали справи №3/937/191/21.

Зауважує, що судом першої інстанції при розгляді вказаної справи не встановлено стан його провини, майнове положення, фінансове положення, його сім`ю, характеризуючи його ознаки, та взагалі обставини, які дійсно обтяжують або пом`якшують його провину.

Вважає, що наразі взагалі відсутні докази, що підтверджують обставини справи, а саме, фіксації у протоколі або на відео носії наявність необхідних засобів для виявлення стану сп`яніння без врахування порушень, які були допущені працівником поліції під час складання протоколу, керуючись тільки припущенням, суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що в його діях є склад адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник - адвокат Тимцясь Р.А. підтримав подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Зазначив, що він приймав участь у суді першої інстанції, де було декілька судових засідань. Вказує, що судом помилково притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Вважає, що суд першої інстанції повинен був залучили до участі прокурора для дотримання змагальності в процесі. Зауважує, що для встановлення вини ОСОБА_1 показань свідків недостатньо. Зазначив, що можливим би було витребувати матеріали із зовнішніх камер, проте працівники поліції відмовились, посилаючись на сплив часу.

ОСОБА_1 , будучи повідомленим про час та місце судового засідання апеляційного суду, про що свідчить розписка про отримання 2 березня 2021 року судової повістки, до судового засідання апеляційного суду не з`явився, із заявою про відкладення розгляду його апеляційної скарги не звернувся.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Тимсясь Р.А. з приводу неявки ОСОБА_1 до суду повідомив, що він обізнаний про час та місце розгляду апеляційної скарги та не заперечує проти її розгляду за його відсутністю.

У відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала апеляційну скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки до суду або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Таким чином, перешкодою для розгляду справи за відсутністю особи, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду апеляційної скарги є наявність лише поважної причини для її неявки до судового засідання.

Враховуючи наведене, з огляду на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка особи, яка подала апеляційну скаргу, не є перешкодою для її розгляду в судовому засіданні у призначений день та час.

Вислухавши пояснення захисника - адвоката Тимцяся Р.А., перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується: відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №103442 від 11 листопада 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 11 листопада 2020 року о 17 год. 50 хв. на 417 км + 100 м автодороги Харків - Сімферополь - Алушта - Ялта керував автомобілем ГАЗ 2752-104, державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідність, сповівельність). У заклад охорони здоров`я від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків (а.с. 4); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у присутності двох свідків (а.с. 5); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до Мелітопольського наркодиспансеру від 11 листопада 2020 року, відповідно до якого вбачається, що в результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені такі ознаки сп`яніння: розширені зіниці ока, млява мова (а.с. 6); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , з яких вбачається, що останні були свідками відмови ОСОБА_1 від проходження огляду з метою виявлення стану сп`яніння (а.с. 7-8); оглянутим судом відеозаписом, відповідно до якого на питання працівника поліції ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі в присутності двох свідків (а.с. 10).

Суд першої інстанції дослідив всі наявні в матеріалах адміністративної справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Що стосується безпосередньо доводів апеляційної скарги, то вважаю, що вони є необґрунтованими з огляду на наступне.

З приводу заперечень факту керування ОСОБА_1 транспортного засобу, то слід вказати на наступне.

Так, як свідчить протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №103442, ОСОБА_1 в своїх поясненнях зазначає, що він керував автомобілем ГАЗ 2752, державний номер НОМЕР_1 , в присутності двох свідків відмовився їхати в лікарню для проходження медичного огляду. Більш того, слід зауважити, що ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом, про що він сам і вказує. Заперечень на підтвердження таких доводів ОСОБА_1 при складанні протоколу не висловлювалось (а.с. 4).

Крім того, в матеріалах справи міститься довідка з адміністративної практики, яка свідчить про те, що 11 листопада 2020 року відносно ОСОБА_1 також були складені наступні протоколи про адміністративні правопорушення:

- о 17 год. 55 хв. за ч. 3 ст. 121 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов. Призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.;

- о 17 год. 55 хв. за ч. 5 ст. 121 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами (а.с. 9).

Таким чином, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 11 листопада 2020 року о 17 год. 50 хв. є доведеним та беззаперечним, а доводи щодо цього апеляційним судом розцінюються як обраний спосіб захисту з метою уникнення від відповідальності.

З приводу складання протоколу про адміністративне правопорушення з порушенням чинного законодавства, то такі доводи є безпідставними з огляду на таке.

Із ч. 1, 2 Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі випливає, що протокол про адміністративне правопорушення складається в письмовій формі відповідно до статті 254 КУпАП. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення підписується також цими особами.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №103442 відповідає вищевказаним нормам, адже він складений в письмовій формі, підписаний інспектором патрульної поліції, який його склав, самим ОСОБА_1 та свідками у відповідних його графах.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що протокол повинен заповнюватися печатними буквами суперечить вищенаведеному.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 ставиться в провину тільки порушення вимог п. 2.5, а п. 2.9 а ПДР України відсутній, то слід вказати, що вони також є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння, що і є порушенням вимог саме п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

При цьому, пункт 2.9 а ПДР України на який посилається апелянт, встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, що йому не інкримінується через його відмову від проходження медичного огляду.

Доводи з приводу невірного складання акту огляду на стан сп`яніння також є безпідставними, оскільки зазначений документ відповідає додатку 2 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, слід зауважити, що у вказаному акті зазначено про те, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння та він відмовився від проходження огляду.

Посилання на те, що в направленні на огляд не було зазначено серію та номер протоколу про адміністративне правопорушення також не заслуговують на увагу, оскільки в сукупності з іншими матеріалами справи безсуперечно доводить наявність в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, доводи про те, що згідно протоколу один із свідків вказаний, як « ОСОБА_2 », а в поясненні, як « ОСОБА_2 » також не можуть взятися до уваги з боку апеляційного суду у зв`язку із наступним.

Як вбачається із матеріалів справи, свідками обставин, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 є ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , а не особа на яку посилається в своїй скарзі апелянт.

При цьому є дійсним те, що в протоколі про адміністративне правопорушення одним із свідків є ОСОБА_8 , проте в письмових поясненнях такого свідка, він зазначений як ОСОБА_8 , що вочевидь є опискою та не свідчить про порушення процедури оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та жодним чином не спростовує факту відмови у присутності двох свідків від проходження медичного огляду.

Доводи про те, що апелянту не було роз`яснено інспектором про його права також не співпадають з фактичними обставинами, оскільки як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, про що свідчить його підпис у відповідній графі протоколу.

Крім того, в своїх поясненнях до протоколу ОСОБА_1 не висловлював заперечень з приводу порушення поліцейськими під час складання протоколу про адміністративне правопорушення його процесуальних та конституційних прав (а.с. 4).

До того ж, права ОСОБА_1 були поновлені при апеляційному перегляді, він не був обмежений у правах, передбачених ст. 268 КУпАП, в тому числі і в правах заявляти клопотання та подавати докази, жодних нових доказів, які були невідомі суду першої інстанції та могли б істотно вплинути на суть прийнятого рішення, апеляційному суду надано не було, а тому права апелянта, передбачені ст. 268 КУпАП, не порушені.

З приводу доводів про відсутність статті в КУпАП, яка відповідає нормам Закону, то слід вказати наступне.

17 червня 2020 року Верховною Радою України прийнято Закон України №720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів у зв`язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», яким внесені зміни до Закону України від 22.11.2018 №2617-VIII. Даний Закон опублікований в газеті «Голос України» за 3 липня 2020 року. Згідно розділу II цей Закон набирає чинності з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП складено 1 листопада 2020 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Таким чином, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суд першої інстанції застосував редакцію ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідно до Закону України №720-IX, яка діяла на час вчинення правопорушення, а відтак доводи з приводу цього є також не слушними.

Посилання на некоректні ознаки наркотичного сп`яніння, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення також не можуть взятись до уваги апеляційним судом.

Так, із п. 4 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 9 листопада 2015 року випливає, що ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, сповівельність або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови, почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення у ОСОБА_1 були виявлені наступні ознаки наркотичного сп`яніння: розширені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість, сповівельність. Такі виявлені ознаки давали достатні підстави поліцейському для направлення ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану сп`яніння.

Доводи з приводу того, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки є безпідставними з огляду на наведене нижче.

Із п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 9 листопада 2015 року вбачається, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відтак, ОСОБА_1 правомірно не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, оскільки у останнього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а огляд на таке сп`яніння проводиться тільки в спеціалізованому медичному закладі.

Посилання на відсутність в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння також не відповідають дійсності та спростовуються відповідним документом, який міститься в матеріалах адміністративної справи та відповідає вимогам вищевказаної Інструкції.

Твердження апелянта про те, що в протоколі відсутні відомості щодо наявності відеозапису також не є слушними, оскільки відсутність таких даних не спростовує факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Крім того, є необґрунтованими доводи щодо неврахування судом першої інстанції обставин, які пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення та спростовуються змістом винесеного рішення судом першої інстанції.

З огляду на вказаний довід слід зауважити, що санкція ч 1 ст. 130 КУпАП не передбачає альтернативних видів розмірів адміністративних стягнень.

Інші доводи апеляційної скарги не є безумовною підставою для скасування судового рішення та не спростовують факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, щодо наявності вини в діях ОСОБА_1 є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи, а тому відсутні підстави для закриття провадження у справі.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 9 лютого 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 937/8465/20