Справа №581/917/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Кузьмінський О. В.
Номер провадження 33/816/150/21 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю. , з участю секретаря судового засідання Шумарової О. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 581/917/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 27.01.2021, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

притягнутий до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 ,

захисника адвоката Цвіркуна І. О.,

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити за відсутністю події і складу правопорушення, оскільки автомобіль під його керуванням був зупинений з порушенням ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», наявні в матеріалах провадження відеозаписи у порушення вимог інструкції не є безперервними і з них не можливо встановити хронологію та суть події, а також що відбувалося коли реєстратор не працював. При цьому частина відеозаписів має іншу дату і час, а тому вони не стосується події, за якою був складений протокол. Крім того, направлення на огляд до медичного закладу не складалося на місці, а було оформлено безпосередньо у медичному закладі, матеріали справи не містять даних на підтвердження повноважень КНП «Липоводолинська лікарня» щодо проведення огляду на стан сп`яніння. Висновок про встановлення стану сп`яніння датований 21.11.2020, а ґрунтується на результатах лабораторних досліджень зроблених 23.11.2020 і цей висновок складений відносно особи з іншою датою народження та завірений печаткою юридичної особи, діяльність якої припинено. Звертає увагу й на те, що суд, перебравши на себе функцію обвинувачення, самостійно викликав свідків та безпідставно відмовив у задоволенні його клопотань, зокрема про витребування доказів із КНП «Липоводолинська лікарня» щодо встановлення факту знищення печатки КНП «Липоводолинська ЦРЛ» та щодо встановлення обладнання, яким здійснювалось дослідження його біоматеріалів.

Постановою судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 27.01.2021 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн із позбавленням права керування т/з строком 1 рік. Стягнуто на користь держави 454 грн судового збору.

Згідно постанови, ОСОБА_3 21.11.2020 о 02:13 в сел. Липова Долина по вул. Благовіщенській керував автомобілем ВАЗ 21099, р. н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Згідно висновку закладу охорони здоров`я № 179 ОСОБА_3 керував т/з в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 ПДР.

Вислухавши доводи ОСОБА_3 і захисника Цвіркуна І. О., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Зокрема, 24.11.2020 відносно водія ОСОБА_3 був складений прокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №236322, згідно якого останній 21.11.2020 о 02:13 в сел. Липова Долина по вул. Благовіщенській керував автомобілем ВАЗ 21099, д. р. н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Згідно лікарського висновку № 179 керував т/з в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а ПДР і вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно ч. 1-2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність для особи, яка керує т/з, настає за керування т/з в стані алкогольного сп`яніння.

Стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_3 працівниками поліції був встановлений на підставі медичного висновку № 179 від 21.11.2020, оформленого на бланку КНП Липоводолинської районної ради «Липоводолинська центральна районна лікарня» та завіреного мокрою печаткою «для пакетів» вказаної юридичної особи. При цьому у графі назва закладу охорони здоров`я, де проводиться огляд, зазначено «КНП Л. Долинська лікарня».

Перевіряючи апеляційні вимоги ОСОБА_3 судом апеляційної інстанції встановлено, що діяльність юридичної особи КНП Липоводолинської районної ради «Липоводолинська центральна районна лікарня» припинена ще в 2019 році і її правонаступником є КНП «Липоводолинська районна лікарня».

Допитана судом апеляційної інстанції свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона є лікарем КНП «Липоводолинська районна лікарня» і проводила огляд ОСОБА_3 на стан алкогольного сп`яніння, однак чому прийнятий відносно ОСОБА_3 висновок оформлений на бланку іншої юридичної особи та завірений печаткою останньої вона не пам`ятає і пояснити не може.

З огляду на вказані обставини виникає обґрунтований сумнів щодо законності медичного висновку № 179 від 21.11.2020 відносно ОСОБА_3 , оскільки він оформлений на бланку юридичної особи діяльність, якої припинено у 2019 році і завірений печаткою, яка підлягала знищенню після припинення діяльності юридичної особи. При цьому безпосередньо огляд ОСОБА_3 на стан алкогольного сп`яніння проводився 21.11.2020 о 02:35, але з акту медичного огляду № 179 від 21.11.2020 убачається, що стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_3 встановлений тільки на підставі лабораторних тестів, що були проведені тільки 23.11.2020.

Таким чином, оцінюючи висновок КНП Липоводолинської районної ради «Липоводолинська центральна районна лікарня» № 179 від 21.11.2020, апеляційний суд приходить до переконання, що цей письмовий доказ є очевидно недопустимим, оскільки при його складанні була грубо порушена процедура документального оформлення і хронологія подій. При цьому згідно загальних засад судочинства обов`язок доказування допустимості доказу покладається на сторону, що його подає, як і забезпечення достовірності результату та своєчасності огляду водія т/з.

Наявні у справі інші докази, зокрема протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №236322, відеозаписи та пояснення свідка ОСОБА_6 , який є поліцейським, не є достатніми для прийняття рішення про знаходження водія ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння під час керування т/з.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено й порушення суддею норм матеріального права, оскільки суддя приймаючи відносно ОСОБА_3 постанову вийшов за межі протоколу та самостійно змінив фабулу правопорушення, зазначену у протоколі серії ДПР18 № 236322 від 24.11.2020, зокрема не зазначив конкретний підпункт відповідно пункту ПДР, який передбачає відповідальність за вчинене правопорушення, що порушує принцип правової визначеності відносно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вказаний у постанові судді суду першої інстанції п. 2.9 ПДР містить декілька заборон у підпунктах, починаючи з «а» і закінчуючи «е», кожен з яких передбачає різну відповідальність за вчинення діянь, встановлених КУпАП, у тому числі і підпункт «а» п. 2.9, який забороняє водієві «керувати т/з у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Погоджуючись з вищевказаними доводами апеляційної скарги та задовольняючи їх суд апеляційної інстанції не може погодитись з іншою частиною тверджень апеляційної скарги та знаходить їх не обґрунтованими, виходячи з наступного.

Події зафіксовані на наданому працівниками поліції відеозаписі узгоджуються з складеним відносно ОСОБА_3 протоколом та поясненнями свідка ОСОБА_6 , який є поліцейським, з цих відеозаписів можливо встановити хронології та суть подій, що мали місце 21.11.2020, а та обставина, що відеозапис не вівся безперервно та, що частина відеозаписів має зазначення іншої дати і часу не вказує про безумовну недопустимість їх як доказів.

Суд апеляційної інстанції знаходить безпідставними й доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 в частині зупинки його т/з працівниками поліції, оскільки з наявних в матеріалах справи відеозаписів убачається, що траєкторія руху т/з під керуванням ОСОБА_3 давала працівникам поліції достатні підстави для його зупинки у порядку ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію».

Ретельно дослідивши та перевіривши в ході апеляційного розгляду усі наявні в справі докази, апеляційний суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові судді, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні правопорушення при апеляційному розгляді встановлено не було.

Відповідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з практикою ЄСПЛ, що сформульована у п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Згідно правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Таким чином, постанову судді суду першої інстанції не можна вважати законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, тому вона підлягає скасуванню через неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Липоводолинського районного суду Сумської області від 27.01.2021 відносно ОСОБА_7 скасувати через неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуРунов В. Ю.