Справа № 428/7632/21
Провадження №3/428/2396/2021
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2021 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Бойко Н.В., розглянувши матеріали, які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , старшого оперативного чергового відділення бойового управління командного пункту штабу військової частини НОМЕР_2 , підполковника, який проживає: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,
ВСТАНОВИВ:
09 серпня 2021 року об 11-00 годині підполковник ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , на території військової частини НОМЕР_2 , розташованої у АДРЕСА_3 , відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, в умовах особливого періоду.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином засобами телефонного зв"язку, що підтверджується телефонограмою, заяв про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 не надходило.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України», «Олександр Шевченко проти України» (Заява N 8371/02) від 26.04.2007 (п.27) «Трух проти України" (заява N 50966/99) від 14 жовтня 2003 року наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

З огляду на те, що при повідомленні судом про місце і час розгляду справи, та вжиття всіх заходів щодо унеможливлення порушення процесуальних прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, з моменту складання протоколу (09.11.2021 року) по день винесення постанови суду, не дивлячись на достатність часу для того, щоб з`явитися до суду та дізнатися про рух справи, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу, тому суд вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП та уникнення відповідальності за вчинене правопорушення проти безпеки дорожнього руху.
Ураховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

На думку суду неодноразова неявка особи, що притягається до адміністративної відповідальності до суду, яка повинна добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, свідчить про безпідставне умисне затягування справи, нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження у суді та підтверджується: протоколом серії ДНС 2/1778 про військове адміністративне правопорушення від 09.08.2021, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу № 174 від 09.08.2021, з приміткою про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння; письмовими поясненнями ОСОБА_2 про виявлення 09.08.2021 приблизно о 09-00 годині підполковника ОСОБА_1 на території військової частини з ознаками алкогольного сп`яніння: хитка хода, запах алкоголю з порожнини рота, гіперемія обличчя. Після чого підполковник ОСОБА_1 був доставлений до відділу ВСП м. Сєвєродонецька для проходження медичного обстеження на виявлення алкогольного сп`яніння. У відділенні ВСП у його присутності та присутності співробітників ВСП підполковник ОСОБА_1 відмовився від проходження обстеження, про що був складений відповідний протокол; письмовими поясненнями ОСОБА_3 , який також підтвердив факт наявності у військовослужбовця підполковника ОСОБА_1 09.08.2021 приблизно об 11-00 годині ознак алкогольного сп`яніння: хитка хода, запах алкоголю з порожнини рота на відстані до 1,5 метра та порушення мови, а також його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Після чого був складений відповідний акт № 174; актом про відмову від надання пояснень підполковником ОСОБА_1 від 03.11.2021 о 15-30 годині. ОСОБА_1 від надання пояснень відмовився.
Вищевказані докази знаходяться в об`єктивному взаємозв`язку між собою і нічим не спростовані.
Підстави ставити під сумнів зазначені докази відсутні.
Статус військовослужбовця підтверджується дослідженою в судовому засіданні, копією посвідчення офіцера серії НОМЕР_3 , виданого військовим комісаром ОТЦКтаСП полковником ОСОБА_4 18.01.2021.
Згідно вимог ч. 5 ст. 15 Кодексу України про адміністративні правопорушення військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що дії ОСОБА_1 за ознаками ч. 3 ст. 172-20 КУпАП кваліфіковані вірно, оскільки останній, являючись військовослужбовцем, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, в умовах особливого періоду.

Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 року, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 1126-VІІ від 17.03.2014 року, відповідно до п. п. 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106, ст. 112 Конституції України та ст. ст. 4, 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ від 21.10.1993 року, на території України оголошено про проведення часткової мобілізації.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991 та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ від 21.10.1993 року, особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період діє в Україні з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу Президент України не приймав. Отже, особливого періоду не припинено. Таку правову позицію щодо тлумачення поняття «особливий період» Верховний Суд однозначно сформулював у своїх постановах від 14 лютого 2018 року (провадження № 61-4157св18 та 61-3951св18), 20 лютого 2018 року (провадження 61-4255св18), 25 квітня 2018 року (провадження № 61-1664св17), 21 лютого 2019 року (провадження 51-7411км18). По вказане також вказується у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 року у справі № 127/1684/16-к. (провадження № 51-1371 км 18).
Таким чином, на даний час в Україні діє особливий період.
При накладенні стягнення, суд враховує характер вчинених правопорушень, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність: ОСОБА_1 не є особою з інвалідністю, військовослужбовець, згідно даних у протоколі про адміністративне правопорушення раніше не притягувався до адміністративної відповідальності.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, згідно зі ст.ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено.
На підставі вищевказаного, з урахуванням особи та майнового стану ОСОБА_1 , враховуючи характер вчиненого правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення у виді штрафу передбаченого санкцією ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, що, на думку суду, є достатньою мірою відповідальності з метою виховання, а також, запобіганню вчинення нових правопорушень.
Підстав для призначення ОСОБА_1 стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, суд не вбачає.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.
Керуючись статтями 1, 7, 9, 23, 26, 33-35, 172-20, 268, 278, 280-287, 307, 308 КУпАП та статтею 5 Закону України «Про судовий збір»

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3 655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп. (Отримувач ГУК у Луг.обл./МТГ м.Сєвєр/21081100; код отримувача (ЄДРПОУ): 37991110; Казначейство України (ЕАП); номер рахунку (IBAN): UА0012499; код класифікації доходів бюджету: 21081100).
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.
Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд Луганської області.

Суддя Н. В. Бойко