ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2021 Справа №607/21248/21

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк Василь Михайлович, розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , ФОП, ІПН НОМЕР_1 ,

за частиною 2 статті 164-16 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

19 листопада 2021 року до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164-16 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 815555 від 17 листопада 2021 року, 12 листопада 2021 року о 10 год. 50 хв., гр. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою м. Тернопіль, вул. М.Шептицького, здійснював продаж розведеного спирту гр. ОСОБА_2 , за кошти в сумі 25 гривень, чим своїми діями порушив вимоги ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів».

Крім того, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 815848 від 17 листопада 2021 року, 12 листопада 2021 року о 10 год. 50 хв., гр. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою м. Тернопіль, вул. М.Шептицького, здійснював продаж розведеного спирту гр. ОСОБА_2 , за кошти в сумі 25 гривень, чим своїми діями порушив вимоги ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів».

Згідно ч.2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Приймаючи до уваги факт, що в провадженні судді знаходиться дві справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, які кваліфікуються за ч. 2 ст.164-16 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вважаю, що відповідно ст. 36 КУпАП вони мають бути об`єднані в одне провадження.

В судовому засідання ОСОБА_1 заперечив свою вину в інкримінованих йому правопорушеннях.

Розглянувши матеріали справи, доходжу таких висновків.

Частиною другою статті 164-16 КУпАП, передбачена відповідальність за зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за таке саме правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Згідно з вимогами ст.252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

Оскільки протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, такий та його невід`ємні складові повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення.

При цьому, всі викладені в протоколах про адміністративне правопорушення обставини повинні бути доведені сукупністю належних і допустимих доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 листопада 2021 року о 10 год. 50 хв., гр. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою м. Тернопіль, вул. М.Шептицького, здійснював продаж розведеного спирту гр. ОСОБА_2 , за кошти в сумі 25 гривень. Також, 12 листопада 2021 року о 10 год. 50 хв., гр. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою м. Тернопіль, вул. М.Шептицького, здійснював продаж розведеного спирту гр. ОСОБА_2 , за кошти в сумі 25 гривень.

Щодо наданого, як доказ рапортів ст. ДОП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Микитін Н. та Крамар О. від 17 листопада 2021 року, суддя не може вважати належним доказом, оскільки рапорт - це письмове офіційне повідомлення про що-небудь вищій інстанції, керівництву, в якому стисло, але докладно викладена суть якої-небудь справи, тобто є внутрішнім службовим документом в спілкуванні між працівниками поліції.

Постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.04.2021 є знеособленою, а тому з її змісту неможливо встановити кого було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Також, фотоматеріал, який міститься в матеріалах справи, не є доказом вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, оскільки на них не зафіксовано діяння, які інкримінуються ОСОБА_1 . На даних фото зображені невідомі особи.

Також, щодо наданого, як доказ матеріалу відеофіксації вчиненого правопорушення, то з його змісту не вбачається факт продажу ОСОБА_1 розведеного спирту, навпаки останній заперечив даний факт.

Інших доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 в матеріалах справи немає.

З цих підстав, суд не приймає до уваги протоколи про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 , оскільки фабула адміністративного правопорушення, викладена в самих протоколах, не відображає дійсних обставин, здобутих під час слухання справи в суді.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції».

Згідно приписів ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, в ході розгляду справи не встановлено, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 164-16 КУпАП. Докази вини ОСОБА_1 щодо зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, в матеріалах справи відсутні, а тому справу щодо нього слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 36, 164-16, 247, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати справи про вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_1 №607/21248/21 (провадження 3/607/9376/2021) за ч. 2 ст.164-16 КУпАП та №607/21251/21 (провадження 3/607/9379/2021) за ч. 2 ст.164-16 КУпАП в одне провадження, присвоївши об`єднаним справам №607/21248/21 (провадження 3/607/9376/2021).

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 164-16 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у випадках передбачених ст. 287 КУпАП, а саме особою, щодо якої її винесено, потерпілим, а також прокурором у випадках передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, а саме у випадку нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддяВ. М. Позняк