ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/7842/21 Головуючий в 1 інст. Гашук К.В.
Провадження № 33/807/750/21 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч.1 ст. 163-4 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу, за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 6 серпня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , яка є фізичною особою-підприємцем, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-4 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді попередження, стягнуто судовий збір,

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що ОСОБА_1 , яка є фізичною особою-підприємцем, допустила порушення податкового законодавства, яке полягає у несвоєчасному подані до податкового органу податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за перший квартал 2021 року, чим порушила вимоги абз. «б» п.176.2 ст. 176, п.119.1 ст.119 ПК України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-4 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважає постанову районного суду незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу без її участі, що є істотним порушенням вимог КУпАП.

Вказує, що вона подала звітність 11 травня 2021 року, що підтверджується відомостями квитанціями.

Наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушеннями строку, встановленого ст. 254 КУпАП.

Згідно ст. 15 КУпАП, вказує апелянт не несе відповідальності за ч.1 ст. 163-4 КУпАП.

Висновки суду щодо наявності складу інкримінованого правопорушення через встановлені ДФС помилки у поданій звітності є необґрунтованими, адже висунуте обвинувачення в даній справі не інкриміноване, а заявлене несвоєчасне подання звітності свого підтвердження не має.

Просить суд апеляційної інстанції поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки тільки 07.09.2021 року була ознайомлена через представника з матеріалами справи, в тому числі постановою суду.

Постанову суду першої інстанції просить скасувати, а провадження закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

Щодо питання про поновлення строків на апеляційне оскарження постанови районного суду, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

У відповідності до вимог ст.ст. 289, 294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

В клопотанні апелянт, порушує питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді, посилаючись на поважність пропуску цього строку.

Враховуючи, що ОСОБА_1 тільки 07.09.2021 року була ознайомлення через представника з матеріалами справи, тобто поза межами строку на оскарження, суд апеляційної інстанції доходить висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження і про наявні підстави для його поновлення.

Щодо розгляду апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції дійшов до таких висновків.

Доводи апеляційної скарги про відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП під час їх перевірки при апеляційному розгляді знайшли своє підтвердження.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Зі змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Місцевий суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 в повній мірі не дотримався цих вимог закону, з огляду на наступне.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. До цих ознак належать: об`єкт; об`єктивна сторона; суб`єкт; суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

З визначення «адміністративного правопорушення» випливає, що обов`язковими ознаками складу адміністративного правопорушення є вина (ознака суб`єктивної сторони), а також дія чи бездіяльність (ознака об`єктивної сторони).

У відповідності до вимог ст. 256 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 163-4 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною статтею настає за неутримання або неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів, перерахування податку на доходи фізичних осіб за рахунок коштів підприємств, установ і організацій (крім випадків, коли таке перерахування дозволено законодавством), неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян.

Таким чином, об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає в протиправності у вигляді неутримання, неперерахування до бюджету сум податку, неповідомлення, несвоєчасне повідомлення податковому органу за формою.

Суб`єкт адміністративного проступку - спеціальний (посадові особи підприємств, установ, організацій).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й у формі необережності.

Враховуючи викладене, під час апеляційного перегляду встановлено, що районний суд в мотивувальній частині свого рішення зазначив, що ОСОБА_1 не подала звітність в передбачені строки, проте всіх обставин справи належним чином не перевірив.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 строк, а саме 11 травня 2021 року о 15 годині 40 хвилин подала до податкового органу податкову звітність, що підтверджується відповідними квитанціями.

Однак, документ не був прийнятий через технічні причини на сайті ДПС України, що не може покладатися у вину ОСОБА_1 , оскільки остання виконали всі необхідні дії для відправлення звіту.

З огляду на вказане та оцінивши всі докази в їх сукупності, суд апеляційної інтенції вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона інкримінованого правопорушення.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI. представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно здобутих доказів. Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно положень ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-4 КУпАП, в зв`язку з чим провадження по справі відносно неї підлягає закриттю.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, задовольнити.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 6 серпня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, скасувати.

Провадження по адміністративній справі закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 335/7842/21