ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/393/21 Справа № 932/9825/20 Суддя у 1-й інстанції - Карягіна Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко В. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко В.Д., ознайомившись з апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в частині поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_1 22.02.2021, поза межами строку його апеляційного оскарження, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, зокрема, просить суд апеляційної інстанції поновити пропущений строк на оскарження постанови.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови, ОСОБА_1 посилається на те, що строк пропущений з поважних причин, а саме у зв`язку з тим, що він, судом першої інстанції, не був належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП, розгляд справи відбувся за його відсутністю.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та матеріали провадження приходить до висновку, що клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.

Правила ст. 294 КУпАП слід розглядати, як конкретні аспекти права на доступ до суду.

З матеріалів справи вбачається, що справа розглянута 05 жовтня 2020 року без участі ОСОБА_1 , з підстав визначених статтею 268 КУпАП, оскільки останнього повідомлено про час, дату та місце розгляду справи належним чином. Яких-небудь клопотань від ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи не надходило.

В матеріалах справи міститься електронна судова повістка про виклик ОСОБА_1 до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська на 09.20 год. 05.10.2020.

Поряд з цим, в протоколі про адміністративне правопорушення міститься вказівка інспектора поліції про те, що розгляд справи відбудеться 16.09.2020 о 09.00 у Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська, з чим був ознайомлений ОСОБА_1 , що підтверджується його особистим підписом.

Хоча розгляд справи відбувся 05.10.2020, наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 був обізнаним про перебування справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо нього в провадженні місцевого суду та мав об`єктивну можливість дізнатися про час та дату розгляду матеріалів справи та про прийняте рішення у справі.

Крім того, яких-небудь перешкод отримати копію постанови та оскаржити її в апеляційному порядку у визначений статтею 294 КУпАП строк апеляційним судом не встановлено, а відтак доводи клопотання про поважність причин пропуску строку є необґрунтованими.

Дана позиція суду повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЄСПЛ у справі "Пономарев проти України" Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Устименко проти України" від 29.10.2010 суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і, як наслідок, тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Таким чином не можна погодитися з тим, що ОСОБА_1 мав які-небудь перешкоди для звернення з апеляційної скаргою у строки, передбачені законом.

Інших обставин, які б свідчили про поважність причини пропуску строку, передбаченого законом на оскарження постанови суду в клопотанні не наведено.

Крім того, якщо апеляційна скарги подана особою після закінчення строків на апеляційне оскарження, суддя може визнати поважними причини пропуску вказаного строку, однак будь-які поважні причини не були наведені апелянтом.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Поряд цим, звертає увагу той факт, що постановами Дніпровського апеляційного суду поверталися апеляційні скарги захиснику Марголіну В.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2020 року, як такі, що подані з пропуском строку на апеляційне оскарження (а.с. 17, 32,43).

Враховуючи, що апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції від 05 жовтня 2020 року подано після закінчення 10-денного строку апеляційного оскарження, передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП, визнати доводи пропуску строку поважними не уявляється можливим, у зв`язку з чим, апеляційна скарга та клопотання підлягає безумовному поверненню особі, яка її подала, як таку, яка подана після закінчення строків апеляційного оскарження.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2020 року, повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду В.Д. Коваленко