Справа № 522/3686/21
Провадження № 3/522/3532/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Федчишена Т. Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління національної поліції в Одеській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 09 лютого 2021 року серії ВАБ № 149396, 09 лютого 2021 року о 16 год. 00 хв., керуюча магазином «Belle de Your» ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , знаходилась на своєму робочому місці без засобів індивідуального захисту, чим порушувала вимоги постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09 грудня 2020 року.

Зазначена подія була кваліфікована співробітниками поліції як порушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що у момент, коли до магазину зайшла співробітник поліції, у магазині були відсутні відвідувачі, а засіб індивідуального захисту нею було знято на короткий проміжок часу задля втамування спраги.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 44-3 КУпАП відповідальність настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Норма ч. 1 ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Формулювання суті правопорушення не може обмежуватися посиланням на нормативний акт, а повинно також містити відомості про вчинене правопорушення згідно диспозиції ч. 1 ст. 44-3 КУпАП з конкретизацією суті порушення у відповідності до вказаного Закону, інших актів законодавства або рішень органів місцевого самоврядування.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення від 09 лютого 2021 року серії ВАБ № 149396, 09 лютого 2021 року о 16 год. 00 хв., керуюча магазином «Belle dе Your» ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , знаходилась на своєму робочому місці без засобів індивідуального захисту, чим порушувала вимоги Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09 грудня 2020 року.

При цьому, у порушення вищенаведених вимог, особа, яка складала протокол не зазначила, який саме пункт Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09 грудня 2020 року порушила ОСОБА_1 , що унеможливлює встановити, які саме правила карантину вона порушила.

У відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що основним документом, який фіксує юридичний факт адміністративного правопорушення, є протокол, вимоги до змісту якого встановлені статтею 256 цього Кодексу.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. У постанові потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ураховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, суд дійшов висновку, що він є неналежним доказом вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Інших належних, допустимих і достатніх доказів того, що ОСОБА_1 вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, матеріали справи не містять.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, перевіривши докази у справі на допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, не підтверджена наявними доказами, а відтак провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 7, 9, 44-3, 221, 247, 256, 252, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси.

Суддя Т. Ю. Федчишена