КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/287/2021 Суддя 1 інстанції - Косик Л.Г.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2019 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 , 26 липня 2019 року о 15 год. 30 хв., в м. Києві на вул. Корольова, буд. 10, керував автомобілем «ГАЗ 3302», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у присутності двох свідків за допомогою приладу "Драгер". Результат тесту №1547 склав 2,95%(проміле).

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2019 року та закрити провадження по справі.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що він не здійснював керування припаркованим вантажним автомобілем «ГАЗ 3302» державний номер НОМЕР_1 , оскільки автомобіль йому не належить і в нього не було ключів аби його завести та хоча-б зрушити з місця. 26.07.2019 року приблизно об 15-30 годині він зі своїм знайомим ОСОБА_2 на вулиці Корольова у м. Києві побачили припаркований вантажний автомобіль «ГАЗ 3302» державний номер НОМЕР_1 . Знімаючи відео для Ютуб каналу, пляшкою з необережності розбили вікно автомобіля, та хотіли зняти про це ролік. Однак, не помітили поліцейських, які знаходились поруч та теж знімали усе на відео. Після того як розбили вікно, були затримані поліцейськими.

Крім цього, ОСОБА_1 вказує на те, що його позбавили права керування транспортним засобом на 1 рік, хоча він ніколи не отримував водійське посвідчення та не має права керування транспортним засобом взагалі, а тому вважає, що постанова суду першої інстанції в цій частині є незаконною та суперечить п. 28 Постанови № 14 Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. При цьому, захисником подано заяву про проведення судового засідання у відсутність ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Коваленко К.В., яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Відповідно до п.п. 1, 6, 7, 10 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу 1 цієї інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. При цьому огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу проведеного поліцейським зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку встановлення стану сп`яніння, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

І як передбачає п. 7 розділу 2 вищезазначеної Інструкції, лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення та вищенаведених в даній постанові доказів вбачається повне дотримання працівниками поліції вимог Інструкції щодо проведення огляду на стан сп`яніння з використанням технічних засобів.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього рухуУкраїни, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, в стані алкогольного сп`яніння, за обставин, викладених у постанові, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №303789 від 26.07.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_1 , 26 липня 2019 року о 15 год. 30 хв., в м. Києві на вул. Корольова, буд. 10, керував автомобілем «ГАЗ 3302», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у присутності двох свідків за допомогою приладу "Драгер". Результат тесту №1547 склав 2,95% (проміле), чим порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Зазначений протокол підписаний особою, яка його склала, двома свідками та безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, і який протокол підписав без будь - якого зазначення про незгоду з вказаним у протоколі про адміністративне правопорушення результатом огляду. Будь-яких зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції, ОСОБА_1 в протоколі також не вказав, як і не зазначив про те, що він не керував автомобілем.

В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються результатами проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, здійсненого працівниками поліції на місці зупинки, з використанням спеціального технічного засобу «Drager» Alkotest 0571, тест №1547 від 26.07.2019 року, цифровий показник якого становить 2,95%(при дозволених не більше 0,2 ‰).

Зазначений результат огляду зафіксовано й в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, який підписаний двома свідками та самим ОСОБА_1 . При цьому в даному акті ОСОБА_1 поставив свій підпис саме про те, що погодився з результатами огляду на стан сп`яніння.

Окрім того, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджується добровільна згода ОСОБА_1 на проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, а також підтверджуються і результати такого огляду, які склали 2,95%, з якими, згідно показань свідків, ОСОБА_1 повністю погодився. Дані свідки правильність результату проходження огляду та факт погодження ОСОБА_1 з результатами огляду підтвердили своїми підписами в протоколі про адміністративне правопорушення, а також акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, та доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Крім того, обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення повністю узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом із нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейських, на яких достатньо повно відображені події, які відбувалися 26 липня 2019 року за участю ОСОБА_1 .

Так, з відеофайлу .MP4 вбачається як екіпаж патрульної поліції під`їжджає до місця, де стоїть автомобіль «ГАЗ 3302». Біля автомобіля зі сторони водія знаходиться ОСОБА_1 , а на пасажирському сидінні в салоні автомобіля знаходиться чоловік в зеленій футболці. Біля автомобіля також знаходиться ще один екіпаж патрульної поліції. На запитання інспектора патрульної поліції, кому належить автомобіль, ОСОБА_1 та його товариш уникають відповіді.

З відеофайлу .MP4 вбачається, що інспектор поліції запитує у ОСОБА_1 : «А ти чого в машині за рульом був? Другу допомагав?», на що останній нічого не відповідає. Разом з тим, з даних відеофайлу .MP4 вбачається, що на місце події з`являється особа, яка називає себе власником авто та заявляє про угон авто, при цьому ОСОБА_1 пояснює працівникам поліції, у який спосіб він з іншою особою потрапили до салону цього авто. Після чого, інспектор поліції запитав у ОСОБА_1 : «А ти за руль сів?», на що ОСОБА_1 відповів «Да», та пояснив, що він сам із м. Запоріжжя, шукав підзаробіток, і тому погодився на пропозицію чоловіка в зеленій футболці щодо необхідності перегнати авто з грузом в інше місце, хоч він офіційно прав і не має.

На відеофайлі .MP4 зафіксовано, як працівник поліції пояснює свідкам, що в їх присутності буде проводитись відносно водія процедура огляду на стан алкогольного сп?яніння, після чого пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп?яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер». На таку вимогу працівника поліції ОСОБА_1 погоджується, але зазначає, що він не має посвідчення водія, а тому не може вважатись водієм. На це йому інспектор поліції повідомляє, що відсутність водійського посвідчення не свідчить про те, що ОСОБА_1 фактично не керував транспортним засобом. В подальшому, ОСОБА_1 задуває вставлений до приладу Драгер" мундштук, і технічний прилад після аналізу проведеного тесту показав результат 2,95%. Працівник поліції пояснює ОСОБА_1 , що рівень алкоголю в його крові в 15 разів перевищує допустиму норму, а тому він перебуває в стані алкогольного сп?яніння, проти чого не висловлює будь - яких заперечень ОСОБА_1 .

Відтак, дані вищенаведених відеозаписів із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції спростовують як доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу того, що він не керував автомобілем, так і позицію ОСОБА_1 , викладену в апеляційній скарзі щодо фактичних обставин вчиненого, в зв`язку з чим такі доводи апелянта судом апеляційної інстанції розцінюються як спосіб захисту та намагання уникнути від адміністративної відповідальності.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Адміністративне стягнення судом накладено на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП України у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу того, що суд першої інстанції, позбавляючи його права керування транспортними засобами не врахував того факту, що посвідчення водія у нього відсутнє, оскільки він його не отримував.

Згідно з роз`ясненнями абзацу 3 пункту 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди не вправі застосовувати адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Таким чином, стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами до особи, яка його не має, не може бути застосовано.

Як вбачається з наданої на запит суду відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Запорізькій області (Філії ГСЦ МВС) (РСЦ ГСЦ МВС в Запорізькій області) від 12.11.2020 року №31/8-2153, згідно бази даних підсистеми НАІС «Єдиного державного реєстру транспортних засобів», станом на 10 год. 00 хв. 12.11.2020 року у територіальних сервісних центрах МВС України гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , посвідчення водія не отримував (а.с. 38).

Відтак, суд першої інстанції при накладенні на ОСОБА_1 стягнення за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не вправі був застосовувати адміністративне стягнення щодо нього у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає постанову суду першої інстанції такою, що підлягає зміні в частині накладення на ОСОБА_1 такого виду адміністративного стягнення, як позбавлення його права керування транспортними засобами строком на один рік, та вважає за необхідне виключити з мотивувальної та резолютивної частини постанови застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами та вважати ОСОБА_1 підданим адміністративному стягненню за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - змінити.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частин постанови застосування судом до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Залишити ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень.

В решті постанову Святошинського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2019 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал