Справа № 756/6423/17 Суддя в І-й інстанції Яценко Н.О.
Провадження № 33/824/467/2021 Суддя в II-й інстанції Ігнатюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., з участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Шимка А.О., іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , його представника Коротких В.О., розглянувши справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та захисника Шимка А.О. на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 29 липня 2019 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 29 липня 2019 року провадження у справі про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 124 КУпАП закрите у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 поставлено у вину те, що він, 27 квітня 2017 року, о 23 годині 47 хвилин, в м. Києві, керуючи автомобілем «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_1 , по просп. Героїв Сталінграду, 10-а, в порушення вимог пунктів 12.1, 13.1 ПДР України, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Nissan», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Закриваючи провадження у справі суддя місцевого суду указала на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю доведена зібраними матеріалами та у зв`язку із закінченнями строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП закрила провадження у справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з`ясовані неповно, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Апелянт заперечував свою винуватість у порушенні п.12.1 ПДР України та вказав на те, що саме дії водія автомобіля «Nissan» ОСОБА_2 , які проявилися у керуванні автомобілем без ввімкнутих габаритів та світлових приборів та зміні напрямку руху без ввімкнення покажчика повороту при перестроюванні з другої смуги у третю перебували у причинному зв`язку із наслідками у виді зіткнення транспортних засобів. На підтвердження цих доводів, апелянт звернув увагу на пояснення ОСОБА_2 , які він надав у першому судовому засіданні, відповідно до яких, останній вказав на те, що приймаючи участь у подорожах та раллі рейдах збирався у ранці 28.04.2017 року на таку подорож, та будучи втомленим, звечора їхав переставити автомобіль на стоянку, яка знаходилася на протилежній стороні вулиці. Окрім цього, апелянт вказав на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст.256 КУпАП, оскільки у ньому не були зазначені свідки дорожньо-транспортної пригоди, які були присутні на місці події. Окрім цього, апелянт вказав на проведену у справі додаткову судово транспортно-трасологічну експертизу від 23.05.2019 року, висновки якої не містили однозначних відповідей для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_1 у дорожньо - транспортній пригоді. Вважав необґрунтованим також і висновок судді про його винуватість з огляду на те, що строки накладення адміністративного стягнення у ході судового розгляду закінчилися, а поєднання закриття провадження у справі із однозначним визнанням вини особи є взаємовиключними рішеннями. Просив постанову судді скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі захисника порушене питання про скасування постанови судді. В обґрунтування мотивів поданої скарги вказав на те, що у ході судового розгляду судом не були із належною повнотою перевірені обставини справи, а самі висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Захисник заперечував факт порушення ОСОБА_1 вимог п.п. 12.1, 13.1 ПДР України вважаючи те, що дорожньо-транспортна пригода сталася із вини водія автомобіля «Nissan» ОСОБА_2 , внаслідок раптового маневрування та зупинки керованого автомобіля. Окрім цього, апелянт вказав на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст.256 КУпАП, оскільки у ньому не сформульована належним чином суть порушення ОСОБА_1 вимог правил дорожнього руху. Захисник звернув увагу також і на схему дорожньо-транспортної пригоди, яка працівниками поліції була складена із порушенням вимог Інструкції, які на його думку проявилися у тому, що на ній не зазначений пішохідний перехід, ширина як проїзної частини, так і кожної смуги окремо, ширина тротуару, тощо. Окрім цього, на думку апелянта проведені у справі судово авто технічні та транспортно-трасологічні експертизи є недостовірними та неповними, у зв`язку із чим суд не міг покласти їх висновки в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді. Просив постанову судді скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Шимка А.О., які подані апеляційні скарги підтримали та підтвердили їх доводи постанову судді вважали незаконною та необґрунтованою, указали на те, що ДТП сталася із вини водія ОСОБА_2 , просили обидві апеляційні скарги задовольнити;

іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 та його представника Коротких В.О., які заперечували проти задоволення апеляційних скарг у зв`язку із їх необґрунтованістю, постанову судді вважали законною та обґрунтованою, просили залишити її без змін, а апеляційні скарги - без задоволення

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з огляду на таке.

Висновки судді місцевого суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення стягнення стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 127531 від 28.04.2017 року в частині часу та місця ДТП, даних про особи водіїв, ідентифікаційних ознак транспортних засобів між якими відбулася ДТП;

схемою місця ДТП на якій зафіксоване розташування транспортних засобів після їх зіткнення, визначені лінійні віддалі та розміри, а також зафіксовані пошкодження транспортних засобів;

фотоматеріалами на яких зображені транспортні засоби після їх зіткнення, загальна обстановка на місці ДТП, та зафіксовані пошкодження обох транспортних засобів;

поясненнями іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , які повністю підтверджують обставини, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. ОСОБА_2 в категоричній формі заперечував зміну напрямку руху, яка створювала небезпеку для руху автомобіля Фольксваген, пояснивши, що після перестроювання у ліву смугу руху він рухався прямо, здійснив зупинку біля світлофора з метою здійснення повороту ліворуч і саме в цей час відбулося зіткнення із автомобілем Фольксваген;

висновком експерта за результатами проведення судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 23818/17-52/9715/18-52 від 23.05.2018 року відповідно до якого зіткнення транспортних засобів мало попутний характер, у момент первинного контакту автомобілів Фольксваген та Ніссан їхні повздовжні вісі знаходились майже паралельно. Місце зіткнення автомобілів Фольксваген та Ніссан знаходиться на лівій смузі проїзної частини пр. Г.Сталінграду на ділянці, що передує початку осипу уламків скла та пластикових частин автомобілів;

висновком експерта за результатами проведення транспортно-трасологічної експертизи № 28556/18-52 від 23.05.2019 року відповідно до якого пояснення водія ОСОБА_1 про обставини і механізм розвитку події ДТП у цілому є неспроможними з технічної точки зору;

іншими доказами.

Дослідивши указані докази та надавши їм належну юридичну оцінку суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність того, що у зазначеній вище дорожній обстановці водій ОСОБА_1 допустив порушення вимог п.п. 12.1 та 13.1 ПДР України, що призвело до зіткнення та наступного пошкодження транспортних засобів. Це указує на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, про що суддею у мотивувальній постанові зроблений обґрунтований висновок. Оскільки на момент винесення постанови суддею місцевого суду закінчилися передбачені ст. 38 КУпАП строки накладення стягнення за адміністративні правопорушення, суддя на законних підставах закрив провадження у справі із підстав, передбачених п.7 ст. 247 КУпАП, належним чином мотивувавши своє рішення.

Апеляційні скарги як ОСОБА_1 , так і захисника не містять доводів, які би указували на незаконність та необґрунтованість рішення ухваленого суддею місцевого суду.

За змістом апеляційних скарг та пояснень ОСОБА_1 у суді вбачається, що ним оспорюються фактичні обставини ДТП та причини, які призвели до цієї ДТП. За змістом апеляційних скарг та пояснень ОСОБА_1 ДТП, яка проявилася у зіткненні керованого ним автомобіля та автомобіля Ніссан під керуванням ОСОБА_2 сталася внаслідок того, що водій ОСОБА_2 , рухаючись без увімкнених габаритних вогнів, не включаючи покажчик повороту раптово почав змінювати напрямок руху, перелаштовуючись у ліву від нього смугу руху, чим створив небезпеку для руху автомобіля Фольксваген під керуванням ОСОБА_1 , що в кінцевому рахунку і призвело до зіткнення автомобілів.

Між тим, суд вважає, що матеріали справи не містять жодних доказів, якими би підтверджувалися зазначені вище доводи. Щодо посилань на пояснення водія ОСОБА_2 , то із цих пояснень указані обставини не підтверджуються. Зокрема, за змістом його пояснень він перелаштувався у ліву смугу руху, перед світлофором почав пригальмовувати, маючи намір здійснити лівий поворот після чого відчув удар у задню частину автомобіля. На думку суду та обставина, що ОСОБА_2 був втомлений, мав намір припарковати автомобіль у певному місці та взяти участь у автомобільних змаганнях жодним чином не указує на те, що він у будь-які частині визнавав обставини ДТП на які указав ОСОБА_1 . При цьому суд звертає увагу на пояснення ОСОБА_1 , які останній дав при з`ясуванні поліцейськими обставин ДТП, відповідно до яких він на автомобілі Фольксваген рухався по проспекту Героїв Сталінграду у напрямку Московського мосту. Попереду його рухався автомобіль Ніссан, який на світлофорі раптово зупинився внаслідок чого відбулося зіткнення цих автомобілів. ОСОБА_1 пояснив також те, що він намагався об`їхати автомобіль Ніссан, а також те, що у останнього не горіли габаритні вогні. Тобто із цих пояснень вбачається те, що у обстановці, яка передувала зіткненню транспортних засобів автомобіль Ніссан їхав попереду автомобіля Фольксваген і не змінював напрямок руху таким чином, щоб створити небезпеку чи перешкоду для руху автомобіля Фольксваген. Посилання водія ОСОБА_1 на те, що на автомобілі Ніссан не горіли габаритні вогні не підтверджується матеріалами справи. Окрім цього, дана обставина на думку суду не може перебувати у причинному зв`язку із ДТП, оскільки за поясненнями водія ОСОБА_1 він бачив автомобіль, який рухався попереду, що викликало у нього обов`язок дотримуватись безпечної дистанції до цього автомобіля відповідно до вимог п. 13.1 ПДР України.

На думку суду, ні схема місця ДТП, ні наявні у справі фотоматеріали не підтверджують ту обставину, що автомобіль Ніссан безпосередньо перед зіткненням транспортних засобів змінював напрямок руху, рядність руху чи іншим чином створив небезпеку чи перешкоду для руху автомобіля Фольксваген, що вимушували би водія цього автомобіля вчинити передбачені вимогами ПДР України дії, направлені на попередження зіткнення автомобілів і які би перебували у прямому причинному зв`язку із наслідками у виді зіткнення та наступного пошкодження автомобілів.

Суд звертає увагу на те, що проведені у справі експертизи підтвердили як обставини ДТП, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, пояснення водія ОСОБА_2 щодо обставин ДТП та спростували пояснення щодо цих же обставин водія ОСОБА_1 . Ці висновки підтверджені у судах як першої, так і апеляційної інстанції експертом ОСОБА_3 . Висновки експертиз судом сприймаються у зазначеному вище обсязі, а саме щодо розташування повздовжніх осей автомобілів у момент їх первинного контакту, місця ДТП та не спроможності з технічної точки зору пояснень водія ОСОБА_1 . Щодо інших висновків цих експертиз, то до них суд відноситься критично, оскільки вони ґрунтуються на даних, які були надані виключно учасниками ДТП, що викликає у суду сумнів у достовірності цих висновків.

Наведене у своїй сукупності указує на необґрунтованість поданих апеляційних скарг.

Постанова судді Оболонського районного суду м. Києва від 29 липня 2019 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та захисника Шимка А.О. залишити без задоволення.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 29 липня 2019 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ігнатюк О.В.