Справа № 594/404/21
Провадження № 3/594/215/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року

Суддя Борщівського районного суду Тернопільської області Чир П.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з ВП №1 (м.Борщів) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській на:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №465325 від 24 грудня 2020 року, ОСОБА_1 23 грудня 2020 року близько 23 год. 20 хв. в м.Борщів по вул. Спортивній керував транспортним засобом автомобілем Форд Мондео, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка його не відповідає дійсності, від проходження огляду на місці зупинки на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 за допомогою приладу алкотестер Драгер 6810 прилад АRAM 0601 відмовився в присутності свідків. Проїхати в КНП Борщівську районну лікарню для проходження аналогічного огляду також відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, та вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що інкримінованого йому адміністративного правопорушення не вчиняв. 23 грудня 2020 року близько 23 год. він своїм автомобілем Форд Мондео, номерний знак НОМЕР_1 приїхав біля автобусної станції в м. Борщеві, де мав зустріти з рейсового автобуса своїх знайомих. Зустрівши їх побачив, що ті перебувають в стані сильного сп`яніння. Вони сіли до нього в автомобіль і саме в цей час до нього підійшли працівники поліції та попросили пред`явити документи на автомобіль, який на іноземній реєстрації. Він надав документи, однак поліцейський сказав, що йому потрібно пройти огляд на стан сп`яніння. Алкогольних напоїв він не вживав, в стані сп`яніння не перебував, від нього не було чути запаху алкоголю, автомобіль стояв припаркований на узбіччі, а тому він відповів, що підстав для проходження огляду немає. Працівники поліції наполягали на проходженні огляду. Його поведінка була адекватна ситуації, а саме він емоційно відповідав працівникам поліції на їх неправомірну вимогу, однак вони внесли в протокол, що поведінка його не відповідала дійсності. Твердження поліцейського на відеозаписі з нагрудної камери про нібито його зупинку через іноземну реєстрацію автомобіля є неправдою, жодних доказів його керування та зупинки не надано, відео з реєстратора про рух автомобіля відсутнє.

Вивчивши матеріали справи, приходжу до висновку, що беззаперечних доказів винуватості ОСОБА_1 під час розгляду справи не здобуто, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Статтею 35 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби.

Однак, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано доказів керування та правомірності зупинки працівниками поліції транспортного засобу ОСОБА_1 , внаслідок якої був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Статтею 40 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно п.2 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, портативний відеореєстратор та карта пам`яті обліковуються з наданням відповідного інвентарного та номенклатурного номерів.

На підтвердження вини ОСОБА_1 до матеріалів справи долучено відеозапис з нагрудної камери поліцейського на диску. При перегляді відеозапису встановлено, що на ньому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ 052075 вказано, що як доказ до протоколу долучено відеозапис з відео реєстратора «Аспірінг алібі1», тобто з службового автомобіля.

Постановою Борщівського районного суду від 25.01.2021 протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №465325 від 24 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП було повернуто Борщівському відділенню поліції Чортківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області для належного оформлення, з тих підстав, що у протоколі в графі «до протоколу додаються», крім іншого, зазначено, що додається диск з відеозаписом з нагрудної камери NC-200614 та відеореєстратора «Аспірінг алібі1». Проте, в судовому засіданні встановлено, що відео з відеореєстратора «Аспірінг алібі1» на доданому диску відсутнє.

Протокол ДПР18 №465325 від 24.12.2020 року надійшов до Борщівського районного суду Тернопільської області на розгляд повторно тільки 17.03.2021 без диску з відеореєстратора Aspiring alibi 1, тобто недоліки зазначені в постанові суду поліцейським не усунуті. В рапорті поліцейським Святим С. зазначено, що відео зупинки транспортного засобу відсутнє через технічну несправність відео реєстратора.

Отже в судовому засіданні не доведено жодними доказами факт керування ОСОБА_1 23.12.2020 транспортним засобом і його пояснення нічим не спростовані.

Згідно ч.ч.2,3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з п.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п.3 вказаної Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено ознаки стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , а саме запах алкоголю з порожнини рота та поведінка що не відповідає дійсності, однак при перегляді відео встановлено, що поліцейськими зафіксовано вже сама вимога в присутності двох свідків пройти огляд, однак не зафіксовано факту виявлення запаху алкоголю. Крім того є незрозумілим якій дійсності не відповідала поведінка ОСОБА_2 та не спростовано його заперечення.

Отже, при складанні протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 працівниками поліції було допущено істотні порушення вимог законодавства.

Інші докази на підтвердження вини ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах Лучанінова проти України(рішення від 09.06.2011 р. заява № 16347/02), Малофєєва проти Росії (рішення від 30.05.2013р.,заява № 36673/04, ), Карелін проти Росії(заява №926/08 рішення від 20.09.2016 року) Європейський суд визнає порушенням ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод самостійну зміну судом фактичних обставин справи, викладених у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, посилаючись на необхідність дотримання принципу змагальності судового процесу та неможливість перебирання на себе судом функції обвинувачення, оскільки за суворістю заходу адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, Європейський суд прирівнює вказану категорію справ до кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідго ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За таких обставин вважаю, що немає належних доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає до закриття у відповідності до п.1 ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КК України.

Керуючись ст. 245, п.1 ст.247, ст.ст. 251-252, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена через Борщівський районний суд Тернопільської області до Тернопільського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя П.В.Чир