Справа №: 398/4829/20
провадження №: 3/398/99/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

"10" березня 2021 р. суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Орловський В.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №086263 від 14 грудня 2020 року ОСОБА_1 14.12.2020 року о 21 год. 30 хв. в с. Пантаївка м. Олександрія по вул. Сонячна, 27, керував транспортним засобом ВАЗ 2103, номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота на відстані, порушення морви, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку та у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, пояснив, що 14 грудня він їхав як пасажир у автомобілі під керуванням ОСОБА_2 . ОСОБА_1 був пасажиром і сидів на передньому пасажирському сидінні. Також у автомобілі був ще один пасажир ОСОБА_3 , прізвища якого ОСОБА_1 не знає. Під час проїзду по вул. Сонячній в умовах недостатньої видимості автомобіль зійшов із дороги та потрапив в кювет. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вийшли з автомобіля шукати трактор, щоб витягнути автомобіль з ями. ОСОБА_1 залишився в автомобілі для охорони. Через 15-20 хвилин проїхав автомобіль Ніва, водій якого викликав поліцію. Після приїзду поліції, поліцейські, судячи з того, що у автомобілі перебував ОСОБА_1 та у салоні автомобіля був алкоголь, зробили висновок, що автомобілем керував саме він. Поліцейські запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду, посилаючись на те, що він був пасажиром не керував автомобілем. Те, що він перебував у стані сп`яніння не заперечує, однак стверджує, що автомобілем він не керував. Також він стверджує, що особи, які залучені як свідки мають до нього неприязне відношення, оскільки вони підозрюють його у незаконній діяльності, що на їх думку пов`язана з наркотиками. Сам ОСОБА_1 стверджує, що цих осіб не знає. Під час складення протоколу ОСОБА_2 , тобто батько ОСОБА_1 , який керував автомобілем і потім пішов шукати трактор, був відсутній, тому що довго не міг знайти у незнайомій місцевості свій автомобіль.

Поліцейський УПП в Кіровоградській області Яковлєв Ю.І. у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Свідки у судове засідання не з`явилися. До суду повернулися конверти з відмітками працівника поштового зв`язку «Адресат відсутній».

Також у судовому засіданні було досліджено диск з відеозаписом, який було додано до протоколу про адміністративне правопорушення, на якому зафіксовано спілкування поліцейського з ОСОБА_1 . У ході дослідження відеозапису встановлено, що на відеозаписі зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в присутності свідків, однак відсутній запис його керування транспортним засобом. Також на відеозаписі ОСОБА_1 заперечував факт керування транспортним засобом та повідомляв, що він був пасажиром автомобіля.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Отже, суд розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, не може з власної ініціативи відшукувати докази вини.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що він дійсно вживав алкогольні напої, однак автомобілем не керував, перебував у автомобілі, як пасажир. Надані суду докази не підтверджують факту керування ним транспортним засобом.

Недоведеність факту керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння або відмову від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння виключає кваліфікацію дій правопорушника, як порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вина ОСОБА_1 є недоведеною.

Враховуючи викладене суд вважає, що провадження у справі слід закрити за п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247 , ч.1 п.3 ст.284 , ст. 294 КпАП України, суд

постановив:

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити за п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя В.В. Орловський