ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/2872/21Головуючий у 1-й інстанції Гуменний П.П.
Провадження № 33/817/130/21 Доповідач - Галіян Л.Є.
Категорія - ч. 1 ст.122-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є.

з участю:

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Тернополя справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 лютого 2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП та позбавлено його права керування транспортними засобами на строк три місяці.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 грн. в дохід держави.

Згідно постанови суду, 06 лютого 2021 року о 09 год. 14 хв. в м. Тернополі по вул. Збаразька, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Toyota Corolla», державний номерний знак « НОМЕР_1 », на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно поданого звуковою сиреною гучномовцем та проблисковими маячками синього та червоного кольорів, не зупинився. Був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі «Mitsubishi Outlender», номерний знак « НОМЕР_2 ».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову суду скасувати, а якщо суд дійде висновку про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, то постановити нову постанову, якою накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу чи закрити провадження у справі за малозначністю.

Вказані вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції не було враховано, що він не мав наміру вчиняти правопорушення, а спішив на допомогу товаришу і не чув вимоги про зупинку.

Зазначає, що накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами позбавить його можливості отримувати доходи та забезпечувати сім`ю.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити, з мотивів викладених у ній, прихожу до наступних висновків.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується доказами, які належно оцінені судом першої інстанції і детально викладені у постанові.

Обґрунтовуючи такий свій висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адмінправопорушення, суд вірно поклав в основу оскаржуваної постанови наявні в матеріалах справи докази, відображені у даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №133852 від 06 лютого 2021 року; відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції з фіксацією вчиненого правопорушення; рапортом командира роти №2 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Кореницького В. від 06 лютого 2021 року, яким суд дав оцінку та вірно, на підставі повного та всебічного з`ясування обставин, зробив висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Окрім цього, в судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного правопорушення, за обставин встановлених судом, повністю визнав.

Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Призначаючи ОСОБА_1 суворіше за видом та у розміром стягнення, яке передбачене санкцією ч.1 ст.122-2 КУпАП, суд першої інстанції, в порушення вимог ст. ст. 33-35 КУпАП, своє рішення взагалі не мотивував.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 вперше притягується до відповідальності, повністю визнав свою вину у вчинені ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, відсутність обтяжуючих вину обставин, а його робота безпосередньо пов`язана з керуванням транспортними засобами. Крім того, у нього на утриманні перебуває малолітня дитина, що підтверджується наявними в матеріалах справи копією свідоцтва про її народження.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами в даному випадку є надто суворим і його слід змінити.

З огляду на викладене вище та відповідно до ч.9 ст. 294 КУпАП при апеляційному перегляді постанови по справі про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку про підставність апеляційних вимог, у зв`язку із чим постанову місцевого суду слід змінити в частині накладення стягнення в межах, передбачених санкцією ч.1 ст.122-2 КУпАП та вважаю за доцільне призначити ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33-36, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 лютого 2021 року відносно ОСОБА_1 змінити в частині призначеного стягнення.

Призначити ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу у розмірі дев`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 153 (сто п`ятдесят три) грн., за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя