Гребінківський районний суд Полтавської області
__________________________________________________________________________________
Справа №: 528/10/21
Провадження № 3/528/75/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10.03.2021 м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:

судді Шевченко В.М.,

секретар судового засідання Кузуб В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ,

учасники справи:

не з`явились,

В С Т А Н О В И В:

до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення, складений 12.12.2020 поліцейським СРПП №4 Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області капралом поліції Пержинським С.П. серія ДПР18 № 242637 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

10.02.2021 матеріали цієї справи направлено на доопрацювання.

02.03.2021 справа надійшла до суду після виконання постанови суду.

У судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності не з`явилась, про час і місце судового розгляду повідомлено належним чином відповідно до положень статей 268, 277-2 КУпАП, подав до суду заяву в якій просить розгляд справи відкласти на іншу дату у зв`язку з необхідністю перебувати за місцем роботи.

Згідно із статтею 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З 1 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 №2617-VIII.

Відповідно до вказаного Закону стаття 130 КУпАП викладена у новій редакції, внаслідок чого адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, віднині не передбачена, а вказані дії віднесено до кримінальних правопорушень (ст. 286-1 КК України).

При цьому Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 17.06.2020 № 720-IX внесені зміни в Закон України від 22.11.2018 №2617-VIII, зокрема, виключено пункт 171 (тобто виключено статтю 286-1 КК України) та підпункт 2-4 пункту 1 (тобто виключено викладення статті 130 КУпАП в новій редакції).

Водночас Закон від 17.06.2020 720-IX відповідно до статті 94 Конституції України і рішення Конституційного Суду України від 06.10.2020 за № 21-рп/2010 набрав чинності 03.07.2020, а тому з урахуванням статті 58 Конституції України щодо незворотності дії закону у часі чинною є стаття 286-1 КК України, а статтею 130 КУпАП наразі не передбачено адміністративну відповідальність водіїв за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Комітетом Верховної Ради України надані роз`яснення щодо окремих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» за № 720-IX від 17.06.2020, за змістом яких комітет вважає, що з 03 липня 2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII, а стаття 286-1 КК України виключена.

Водночас, роз`яснення Комітету Верховної Ради України не є нормативно-правовим актом, мають загальний консультативний характер.

Відповідно до частини 6 статті 90 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України» законопроект може передбачати внесення змін лише до тексту первинного законодавчого акта (Закону, кодексу, основ законодавства тощо), а не до закону про внесення змін до цього законодавчого акта.

Крім цього, аналіз частини 6 статті 91 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України» вказує на те, що зміни можуть вноситися лише до чинного закону.

Отже, системний аналіз зазначених положень чинного законодавства вказує, що зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення та до Кримінального кодексу України повинні бути внесені окремим законом безпосередньо до чинної на момент ухвалення редакції, а не законом про внесення змін до закону про внесення змін. При цьому, Закон № 2617-VIII на момент внесення до нього змін Законом № 720-IX, чинності не набрав.

Таким чином, суд констатує, що за наведеної вище законотворчої діяльності та застосованої юридичної техніки нівелюються положення статті 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та вимагає існування правових підстав для визнання винним у вчиненні правопорушення і призначення відповідного покарання, встановленого законом.

Принцип передбачення законом злочинів і покарань вимагає аби правопорушення і покарання за їх скоєння були чітко визначені у законі, який у розумінні статті 7, як і у інших статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає якісні умови, зокрема щодо доступності і передбачуваності.

Існуючі міжнародно-правові стандарти імплементовані у внутрішнє законодавство і практику його застосування.

Так, відповідно до частини 1 статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Зазначені положення, в свою чергу, кореспондуються з частиною 2 статті 58 Конституції України, якою визначено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Наведене вказує на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , якому протоколом про адміністративне правопорушення ставиться у вину вчинення 12.12.2020 дій, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, не може бути підданий адміністративному стягненню за вказаною нормою, оскільки як на момент вчинення ним відповідних дій, так і на момент розгляду справи судом, а ні Кодекс України про адміністративні правопорушення (зокрема ст. 130 КУпАП), а ні будь-який інший чинний Закон України про адміністративні правопорушення не передбачає адміністративної відповідальності за керування особами транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки вона скасована Законом № 2617-VIIІ, а отже даний Закон вичерпав свою дію, що беззаперечно виключає можливість внесення до нього будь-яких змін

Окрім зазначеного вище суд звертає увагу на те, що актуальна практика Європейського Суду з прав людини (далі - Європейський суд) та Верховного Суду базується на таких загально-правових категоріях як "непорушність прав", "якість та точність закону", "стабільність та остаточність судових рішень", "законні очікування" тощо. Названі поняття можна узагальнити принципом правової (юридичної) визначеності, який відіграє надважливе значення у формуванні та функціонуванні системи права демократичної держави. Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово робив висновок, що принцип правової визначеності є одним з фундаментальних аспектів верховенства права (рішення у справах «Брумареску проти Румунії», «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» та ін.).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду поняття "якість закону" означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на права осіб (рішення у справах «Олександр Волков проти України», «C.G. та інші проти Болгарії» та ін). Окрім того, Європейський суд зазначає, що відповідальність за подолання недоліків законодавства, правових колізій, прогалин, інтерпретаційних сумнівів лежить, в тому числі, і на судових органах, які застосовують та тлумачать закони (рішення у справах «Вєренцов проти України», «Кантоні проти Франції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Станом на 01.07.2020 року будь-яке стягнення за адміністративне правопорушення у вигляді керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, КУпАП не передбачає, оскільки вказані дії віднесено до кримінальних проступків (ст. 286-1 КК України).

Відповідно до положень ст. 253 КУпАП, якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

Частиною 2 ст. 284 КУпАП передбачено, що постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідно направити прокурору відповідно до ст. 253 КУпАП України, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає закриттю.

Аналогічні правове застосування положень чинного законодавства міститься в постановах Полтавського апеляційного суду від 02.03.2021 у справі № 553/2665/20, від 24.02.2021 у справі № 525/1406/20, від 23.02.2021 у справі № 524/6780/20, від 28.09.2020 у справі № 545/1654/20, від 06.10.2020 у справі № 524/4189/20, від 28.10.2020 у справі № 554/7063/20, від 27.10.2020 у справі № 533/695/20, від 06.10.2020 у справі № 524/4189/20, від 10.11.2020 у справі № 554/7356/20, від 19.11.2020 у справі № 554/6921/20, від 19.11.2020 у справі № 547/792/20, від 02.12.2020 у справі № 539/2557/20; Тернопільського апеляційного суду від 02.10.2020 у справі № 607/12198/20, Чернівецького апеляційного суду від 10.08.2020 у справі № 713/1306/20.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 9, 253, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п.6 ст.247 КУпАП у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність, та передати матеріали справи до Гребінківського відділу Лубенської місцевої прокуратури в порядку ст. 253 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В. Шевченко