Ряд. 156 справа № 631/147/21
провадження № 3/631/80/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2021 року селище міського типу Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Трояновська Т.М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській областівідносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Нововодолазького районного суду Харківської області відВідділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській областідля розгляду по суті надійшов адміністративний матеріал, складений відносно ОСОБА_1 .

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 390784 від 30 січня 2021 року вбачається, що30 січня 2021 року близько 21 години 00 хвилин, перебуваючи в селі Меліхівка, Нововодолазького району Харківської області, по вулиці Центральній, водій ОСОБА_1 транспортним засобом марки«ВАЗ 2104», з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: хитка хода, запах алкоголю, почервоніння обличчя, невнятна річ. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків та скоїв ДТП.

Як зазначено в протоколі ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 12.1, 13.1, 9.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковані за частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення на адресу місця проживання судової повістки.

03 березня 2021 року на адресу суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Майбороди Сергія Сергійовича, що було зареєстроване за вхідним № 1190/21-вх., відповідно до якого останній просив адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення повернути для належного оформлення та усунення недоліків начальнику Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Дане клопотання мотивоване тим, що адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , складений працівниками поліції з чисельними порушеннями норм чинного законодавства та посадових інструкцій, а саме протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції). Однак суду не надано жодних доказів того, що даний протокол складений посадовою особою, і те що саме ця особа кимось була уповноважена на такі дії.

Зокрема, протокол серії ДПР18 №390784 не містить повної назви структурного підрозділу органу Національної поліції, в якому працює співробітник, що його склав, а вказано лише «інспектор СРПП Нововодолазького ВП».Однак в січні 2021 року в Харківській області відбулась реорганізація структурних підрозділів поліції, в тому числі це стосувалось Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, назва якого змінилась на відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області. Також наприкінці 2020 року відбулась адміністративно-територіальна реформа, і населений пункт, в якому складався протокол, ввійшов до складу Красноградського району Харківської області. Крім того адвокат зазначив, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №390784 місцем вчинення адміністративного правопорушення та складання протоколу зазначено неіснуючий населений пункт, а саме село Меліхівка, тоді як ці події відбувались у селі Миколаївка, а також дата народження ОСОБА_1 вказана не повністю, а саме 7.2.1978.

Також, у поданому клопотанні представник ОСОБА_1 звернув увагу, що частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особами, які не мають права керування річковими, морськими або маломірними суднами. Тому виникає питання, якими суднами керував ОСОБА_1 30 січня 2021 року на вулиці Центральній неіснуючого села Меліхівка, порушуючи при цьому пункти 12.1, 13.1 та 9.1 Правил дорожнього руху України. Окрім іншого, адвокат Майборода С. С. звернув увагу суду на зазначені у протоколі пункти Правил дорожнього руху, які нібито порушив ОСОБА_1 , а саме:пункти 12.1, 13.1, 9.2. При цьому зазначив, що пунктом 12.1Правил дорожнього руху передбачено, щопід час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; згідно пункту 13.1 -водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу, згідно пункту 9.2 -водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

З огляду на викладене захисник вважає, що за наявності вказаних протиріч, суперечностей та недоліків прийняти законне та обґрунтоване рішення по цій справі неможливо, тому просив суд повернути вищевказаний матеріал для належного оформлення та усунення недоліків до Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, розглянувши подане клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Майбороди С.С. суд вважає за необхідне зазначити таке.

Положення частин 1 та 2 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог частини 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 Кодексу України про адміністративне правопорушення).

Положеннями статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 та 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Приписами частин 1 та 2 статті 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності, що, у разі його оформлення, робиться не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі (стаття 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Вирішуючи питання щодо можливості притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 перевіривши відповідно до вимог статті 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, правильність складання протоколу та інших матеріалів по адміністративній справі, судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 390784 від 30 січня 2021 року не відповідає вимогам, встановленими Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими нормативно - правовим актам.

Так, порядок та процедура оформлення уповноваженими особами протоколів про адміністративне правопорушення визначена Кодексом України про адміністративні правопорушення. Вимоги до порядку оформлення матеріалів, які застосовуються при адміністративному провадженні, у тому числі і при складенні протоколів про адміністративне правопорушення встановлені також й в Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1376та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за № 1496/27941.

При цьому зазначений наказ прийнятий, як чітко обумовлено його преамбулою, саме з метою дотримання законності при здійсненні провадження у справах про адміністративні правопорушення, а також приведення нормативно-правових актів у відповідність до законодавства, яке регулює діяльність Національної поліції.

Так, пункт 1 статті 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Як вбачається з матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 390784 складено інспектором СРПП Нововодолазького ВП старшим лейтенантом поліції Настенком Максимом Михайловичем без зазначення повної назви структурного підрозділу органу Національної поліції (посади), де працює особа, уповноважена на складання даного протоколу.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 390784, складеного 30 січня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

При цьому у зазначеному протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 порушив пункти 9.2, 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила дорожнього руху), які встановлюють наступне:

пункт 9.2 - водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом;

пункт 12.1 - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

пункт 13.1 - водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу,

при цьому жоден із вказаних пунктів Правил дорожнього руху, на які є посилання у протоколі, не містять обов`язку водія пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Разом із тим, стаття 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за якої кваліфіковані дії ОСОБА_1 , встановлює відповідальність, у тому числі, за порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, яка передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижуютьувагу ташвидкість реакції, але порушення вказаного пункту в провину ОСОБА_1 не ставиться.

З даного приводу слід відмітити, що притягнення особи до адміністративної відповідальності здійснюється судом на підставі та в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення суд не наділений правом самостійно визначати інші обставини або надавати їм іншу правову кваліфікацію, ніж ті, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Також як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 390784 дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковані за частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, диспозиція якої встановлює відповідальність особи за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення є накладення на неї протягом року адміністративного стягнення за таке ж порушення, що підтверджується наявністю постанови про накладення адміністративного стягнення.

Отже, єдиним допустимим та належним доказом того, що особу двічі протягом року було піддано адміністративному стягненню є постанова суду або постанова відповідного органу, повноважного розглядати адміністративний матеріал.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 390784 від 30 січня 2021 року при викладенні обставин вчиненого ОСОБА_1 правопорушення поліцейським не було вказано про факт вчинення цього діяння особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за порушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Будь-які докази (відомості) повторності вчинення ОСОБА_1 порушень вимог статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, взагалі відсутні в матеріалах справи.

Отже, підстав для того, щоб вважати, що ОСОБА_1 повторно протягом року вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не має.

За приписами статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до пункту 7 розділу І зазначеної вище Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Частиною 3 розділу IX вищенаведеної Інструкції визначено, що направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

При складенні матеріалів про адміністративне правопорушення наявні порушення пункту 6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, а саме у разі відмови особи від проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу працівник поліції направляє на проведення огляду до відповідно закладу охорони здоров`я, тобто поліцейський повинен надати особі письмове направлення на проходження огляду

Натомість, в матеріалах справи, в порушення вищенаведених норм, відсутнє письмове направлення ОСОБА_1 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому б булозафіксовано ОСОБА_1 від проходження огляду.

В супереч вимогам зазначеної статті в матеріалах справи відсутній відомості про виконання поліцейськими вимог частини 1 статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення про відсторонення ОСОБА_1 від керування автотранспортним засобом.

Отже, при дослідженні адміністративного матеріалу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення було встановлення ряд порушень щодо складання протоколу та надання доказів в підтвердження порушення останнім Правил дорожнього руху, що також було відмічено в заявленому клопотанні представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Але суддя вважає за необхідне зазначити, що викладені адвокатом Майбородою С.С. сумніви щодо підсудності вищевказаної справи Нововодолазькому районному суду Харківської області не можуть бути взяти до уваги, оскільки Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17 липня 2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19 липня 2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, а тому суддя вважає, що справу передано на розгляд до належного суду.

Крім того, щодо вказаних невідповідностей, на думку представника правопорушника - адвоката Майбороди С. С., вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення змісту статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя вважає за належне зазначити таке.

22 листопада 2018 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон України«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень»), яким визначено поняття кримінального правопорушення, кримінального проступку та особливості початку досудового розслідування у формі дізнання.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» повинен був набрати чинності 01 січня 2020 року, а до цього часу Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня опублікування цього Закону мав внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність до Закону; привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших центральних органів виконавчої влади у відповідність до Закону.

03 грудня 2019 року Верховною Радою прийнято Закон України 321-IX «Про внесення зміни до розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон України «Про внесення зміни до розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень»), яким відтерміновано набрання чинності Законом України від 22 листопада № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» з 1 січня 2020 року на 01 липня 2020 року. Під час прийняття Закону України «Про внесення зміни до розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» було визначено, що для уніфікації законодавства потрібно внести зміни до великого масиву законодавчих актів з метою узгодження термінології, запровадженої Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», та термінології, яка застосовується в інших законодавчих актах.

Для цього 17 червня 2020 року Верховною Радою прийнято Закон України № 720-IX«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень»). У Розділі ІІ вищевказаного Закону зазначено, що «Цей Закон набирає чинності з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII». 01 липня 2020 року Закон України від 22 листопада № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» набрав чинності, а Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» був підписаний Президентом України 02 липня 2020 року та 03 липня 2020 року опублікований в газеті «Голос України».

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Цей принцип закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Як вже зазначалося вище, 22 листопада 2018 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 2617-VIII«Про внесення змін додеяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», яким визначено поняття кримінального правопорушення, кримінального проступку та визначено особливості початку досудового розслідування у формі дізнання. Закон набув чинності 01 липня 2020 року.

Підпунктом 4 пункту 1 Розділу І Закону України «Про внесення змін додеяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень»статтю 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено у новій редакції. Одночасно, підпунктом 171 пункту 2 Розділу 1 внесено зміни до Кримінального кодексу України та введено новий склад кримінального проступку у статті 286-1 Кримінального кодексу України у такій редакції: «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», об`єктивна сторона якого включає відповідальність як за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само: передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,; вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування. У частині другій цієї статті передбачена відповідальність за повторне вчинення проступку.

Законом України від 17 червня 2020 року № 720-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (на підставі статті 8 Конституції України набув чинності в порядку частини 5 статті 94 Конституції України з дня опублікування в офіційному друкованому виданні Верховної Рада України «Голос України» - 03 липня 2020 року) виключені норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», а саме: підпункт 4 пункту 1 Розділу І, яким положення статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено у новій редакції та підпунктом 171 пункту 2 Розділу 1, яким введено в дію положення статті 286-1 Кримінального кодексу України.

Крім того, у зв`язку з набранням чинності 01 липня 2020 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування, була закріплена у статті 286-1 «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» України, а статтю 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення було змінено. Однак, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» внесено зміни до Закону № «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», відповідно до яких із вказаного Закону вилучені положення, які змінювали статтю 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та включали до Кримінального кодексу України статтю 286-1.

Згідно з частиною 5 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» до приведення у відповідність із цим Законом законодавчі та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» такі зміни виключені, суд керується положеннями статті 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою визначено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Тобто, до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (до 01 липня 2020 року), Кодекс України про адміністративні правопорушення передбачаву статті 130 адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції: з 01 липня 2020 року і до 03 липня 2020 року такі діянні криміналізовано шляхом доповнення Кримінального кодексу України статтею 286-1; а з 04 липня 2020 року такі діяння знову віднесенні до статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, суд зазначає, що з 03 липня 2020 року стаття 130 Кодексу України про адміністративні правопорушенняпідлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», а стаття 286-1 Кримінального кодексу України виключена.

З огляду на вищевикладене суддя критично відноситься до вищевикладених зауважень та не приймає їх до уваги.

Суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті Кодексу України про адміністративні правопорушення.

До того ж суддя вважає за необхідне звернути увагу особи, яка склала протокол на те, що протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 30 травня 2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» (заява № 36673/07), серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип) рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно змісту статті 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

За таких умов та враховуючи, що фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи є неповними, суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Майбороди С.С. та повернення адміністративного матеріалу, складено у відношенні ОСОБА_1 до Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області для належного оформлення та приведення його у відповідності до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Необхідно усунути зазначені недоліки, після чого вирішити питання про подальший рух справи.

При цьому, суд зауважує, що строки за яких посадові особи мають доопрацювати адміністративний матеріал не повинні перевищувати строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбачені статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення і включати можливість належного виклику особи до суду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 7 - 9, частиною 1 статті 130, 245, 251, 256, 276, 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Майбороди Сергія Сергійовича про повернення адміністративного матеріалу для належного оформлення - задовольнити.

Адміністративний матеріал, складний відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення повернути до Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області для належного оформлення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя: Т. М. Трояновська