Справа № 214/8619/20
3/214/229/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 березня 2021 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Євтушенка О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, які надійшли відСаксаганського ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народилась в м. Донецьк, громадянки України, працюючої інструктором ФОП «Єсеніно», зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

15 грудня 2020 року на адресу суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ГП №547970 від 06 грудня 2020 року у відношенні ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що 06 грудня 2020 року о 00 год. 35 хв. ОСОБА_2 перебуваючи на робочому місці, де вона працює інструктором у ФОП «Єсеніно», що розташований за адресою: вул. Єсеніна 16 в м. Кривому Розі, не припиняла діяльність закладу «ESENiN» після 22.00 год., а саме в закладі перебувало значне скупчення людей, чим порушила вимогу п.1 в, п.3 постанови КМУ №1100 від 11 листопада 2020 року, що вносить зміни до постанови КМУ № 641 від 22 липня 2020 року.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та її захисник адвокат Родрігес Н.А. в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Від захисника до суду надійшла заява, в якій вона просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно її довірителя у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП. При цьому захисник вказала, що як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 своїми діями порушила вимоги п.1 в, п. 3 постанови КМУ №1100, однак даний пункт взагалі відсутній в редакції, яка діяла на момент складання протоколу. Окрім того в протоколі зазначено, що ОСОБА_2 , працюючи на посаді інструктора ФОП «Єсеніно», не припинила роботу. При цьому ФОП « ОСОБА_3 » взагалі не існує. До протоколу не додано доказів, що підтверджують повноваження ОСОБА_2 , як представника ТОВ «Вертекслайн», що здійснює свою діяльність за вказаною адресою. Крім того, зазначає, що в протоколі відсутні дані про свідків вчинення данного правопорушення, понятих у присутності яких складався протокол, що позбавляє суд можливості викликати їх в судове засідання для отримання пояснень з приводу подій правопорушення. Відтак вона вважає, що вина у вчиненні зазначеного правопорушення її довірителем не доведена, а тому справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 слід закрити за відсутністю події та складу адімністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності ОСОБА_2 та її захисника з урахуванням позиції, викладеної в заяві, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду судом даної категорії справи в силу ст.268 КУпАП.

Суд, проаналізувавши докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, позицію особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи підлягає особа адміністративній відповідальності за інкриміноване їй адміністративне правопорушення, тобто перевірити правильність кваліфікації її дій.

Склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №1000-IX від 06 листопада 2020 року внесені зміни до КУпАП, який доповнено ч. 2 ст.44-3, та викладено ч.1 цієї статті зі змінами та доповненнями в наступній редакції: «Порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян ».

В розумінні ст. 8 КУпАП суд вважає можливим розглядати справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 44-3 КУпАП і врахувати відсутність обставин, що свідчать про посилення відповідальності за вчинення зазначеного правопорушення.

Таким чином, адміністративна відповідальність за ч.1 ст.44-3 КУпАП настає у разі порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

У ст.ст.1, 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, що карантин це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб. Карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22 липня 2020 року №641, зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України №1100 від 11 листопада 2020 року, установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 01 серпня до 31 грудня 2020 року на території, зокрема, Дніпропетровської області карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Відповідно до пп. 11 п.3 Постанови КМУ №1100 від 11 листопада 2020 року, зазначено, що п.10 постанови КМУ №641 від 22 липня 2020 року доповнено пп.11 згідно з яким, на території України на період дії карантину забороняється: робота після 22-ї та до 7-ї години суб`єктів господарювання з надання послуг громадського харчування (ресторанів, кафе, барів, закусочних, їдалень, кафетеріїв, буфетів тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос

Із аналізу вказаних норм встановлено, що дійсно у зв`язку з введенням в Україні карантину та його продовженням за рішенням Уряду до 31 грудня 2020 року було прийнято обмеження у здійсненні господарської діяльності суб`єктами господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, крім: торговельного (виключно в магазинах, зокрема магазинах, що розташовані у торговельно-розважальних центрах) і побутового обслуговування населення за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Таким чином, склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.44-3 КУпАП, з урахуванням бланкетної норми, визначає спеціального суб`єкта суб`єкта господарювання.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.55 Господарського кодексу України, суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до Господарського кодексу України, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Як на докази вини ОСОБА_2 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, працівник поліції посилався на протокол про адміністративне правопорушення, рапорт та відеозапис.

При цьому, відповідно до наданих захисником договору суборенди № 20/09-2019 від 20 вересня 2019 року нежитлове приміщення розташоване за адресою: АДРЕСА_3 передано в суборенду ТОВ «Вертекслайн», в особі директора ОСОБА_4 , для здіснення ним господарської діяльності на строк до 31 грудня 2020 року. Відтак суб`єктом господарювання який здіснює господарську діяльність є ТОВ «Вертекслайн», керівником якого є ОСОБА_4 , що також відповідає витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Судом не встановлено, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 здійснює господарську діяльність та зареєстрована як фізична особа-підприємець.

Таким чином, судом в ході розгляду справи встановлено, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, оскільки вона не є суб`єктом тих дій, які викладені у протоколі і за вчинення яких наступає відповідальність, передбачена ч.1 ст.44-3 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_2 , міститься посилання на порушення останньою п.1 в, п.3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» від 11 листопада 2020 року №1100, як інструктором ФОП « ОСОБА_3 », однак документів в підтвердження цього суду не надано. Окрім того зазначений в протоколі пункт Постанови КМУ №1100 взагалі відсутній в редакції, яка діяла на момент складання даного протоколу.

Оскільки вказані норми не містять в собі жодних посилань на відповідальність за недотримання карантинних обмежень працівниками суб`єктів господарювання, а тому суд вважає недопустимим її застосування до обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 .

Окремо слід зауважити, що склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.44-3 КУпАП, з урахуванням бланкетної норми у справах, що стосуються допущення порушень карантину найманими працівниками, визначає спеціального суб`єкта суб`єкта господарювання.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.55 Господарського кодексу України, суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до Господарського кодексу України, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Так, судом встановлено, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 працює інструктором ТОВ «Вертекслайн». Самостійно господарську діяльність як ФОП вона не здійснює, за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, ФОП та громадських формувань як суб`єкт господарювання не обліковується.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що ОСОБА_2 вчинила інкриміноване їй правопорушення як фізична особа, яка працює по найму. Таким чином, об`єктивна сторона складу правопорушення не розкрита та не доведена.

Відтак, ОСОБА_2 є лише найманим працівником, а не безпосереднім суб`єктом господарської діяльності, який би здійснював згадану в протоколі діяльність, тому в розумінні ч.1 ст.44-3 КУпАП інструктор не є суб`єктом вказаного правопорушення.

Рапорт інспектора поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП за відсутності інших доказів, які б підтверджували викладені в ньому обставини. Більше того, такий рапорт складений зацікавленою особою у розгляді справи, а тому вказане ставить під сумнів дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин.

На відеозаписі доданому працівниками поліції «2020***915.mov» вказано, як працівники поліції проводять розмову з працівником розважального комплексу ОСОБА_2 , та просять надати документи, що посвідчують її особу. На відеозаписі «2020***914. мov» працівники поліції складають протокол про адміністративне відносно ОСОБА_2 , а на відео записі « НОМЕР_1 мov» ОСОБА_2 повідомила, що керуючого наразі на місці немає, на запитання чи продовжить розважальний центр свою діяльність нічого не відповіла, однак працівники поліції повідомили про цей факт до Саксаганського ВП.

Будь-які інші належні і допустимі докази, які б свідчили про вчинення 06 грудня 2020 року ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

Європейський суду з прав людини у рішенні від 20 вересня 2016 року у справі «Karelin v Russia» заява №926/08 зазначив, що за умови наявності певної неточності чи суперечностей у фабулі адміністративного правопорушення, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом". Крім того, у справі «PaulandAudreyEdwards v. theUnitedKingdom» (№ 46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до ст.62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У відповідності до ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Суд наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) застосування заходів впливу, передбачених ст.24-1 КУпАП; 3) закриття справи.

Положеннями п.1 ч.1 ст.247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутні ознаки, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.44-3 КУпАП, а тому приходить до переконання про необхідність закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях інкримінованого складу адміністративного правопорушення.

З огляду на закриття провадження у справі, судовий збір в порядку ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.9, 35, 39, 44-3, 245, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.252, 280, 283, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Євтушенко