ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 603/401/20Головуючий у 1-й інстанції Іванчук В.М.
Провадження № 33/817/113/21 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2021 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І. розглянувши 15 березня 2021 р. в м. Тернопіль адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не працює,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Монастириського районного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 420.40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову місцевого суду про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу вказаних адміністративних правопорушень.

Поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає те, що у період прийняття оскаржуваного рішення на території України загострилась ситуація із захворюваністю на COVID-19 і чисельними рішеннями уряду України були введені карантинні заходи, а також те, що він, будучи хворим, не зміг з`явитись до місцевого суду на розгляд справи.

На підтвердження цього факту останнім надсилались на адресу місцевого суду довідки, видані Монастириським РЦ первинної медико-санітарної допомоги Монастириської районної ради від 02.10.2020 №127/ц та від 16.10.2020 №133 про те, що він знаходиться на амбулаторному лікуванні у даному медичному закладі із основним діагнозом ГРЗ, гострий бронхіт.

Також, в матеріалах справи міститься повідомлення про вручення рекомендованого відправлення, згідно якого ОСОБА_1 оскаржувану постанову отримав 11.11.2020 особисто, у зв`язку з цим просить строк на апеляційне оскарження поновити.

Щодо суті скарги, апелянт вважає, що оскаржуване рішення місцевого суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, постанова суду не відповідає обставинам справи, у справі відсутні докази, що доводять його винуватість у вчиненні адміністративних правопорушень.

Зазначає, що місцевий суд всупереч вимогам ч. 1 ст. 268 КУпАП розглянув справу без його участі, чим порушив його право на захист.

На думку апелянта, посилання судді місцевого суду на рішення ЄСПЛ від 08.10.2005 Смірнов проти України та 03.04.2008 Пономарьов проти України у даній справі є недоцільним, оскільки з його боку жодного умислу щодо затягування справи не було, - неявка у судові засідання місцевого суду пов`язана виключно із фізичною неможливістю прибути на судові засідання через хворобу.

Одним із доводів апелянта є те, що у долучених до матеріалів справи відеозаписах відсутнє підтвердження руху транспортного засобу, особи водія, номерного знаку автомобіля, факту порушення ПДР України, а тому, на його думку, дані відеоматеріали жодного доказового значення для справи не мають.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 , будучи своєчасно сповіщеним про місце і час розгляду справи, а саме рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (штриховий кодовий ідентифікатор №852), яке вручено 05.03.2021, за адресою, зазначеною апелянтом у своїй скарзі, не з`явився і від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, а тому вважаю за можливе розглянути справу у його відсутності, оскільки це не суперечить вимогам ст. 268 КУпАП.

Розглянувши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, прихожу до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду скаржнику слід поновити, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

19 жовтня 2020 року місцевий суд розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 , оскільки вважав його неявку в судове засідання без поважних на те причин.

26 жовтня 2020 року місцевий суд направив поштою на адресу проживання ОСОБА_1 (с. Горішня-Слобідка Монастириський район Тернопільська обл.) копію оскаржуваної постанови рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке останній отримав 11.11.2020 особисто.

16.11.2020 апелянт подав апеляційну скаргу, яка згідно постанови Тернопільського апеляційного суду від 01.12.2020 була повернута ОСОБА_1 , оскільки клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не ставилось.

Зважаючи на те, що апелянт повторно звернувся із апеляційною скаргою, в якій ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, з урахуванням вищевказаних обставин та мотивів, наведених щодо поновлення строку в апеляційній скарзі, вважаю, що 10-тиденний строк на апеляційне оскарження згідно з ст. 294 КУпАП був пропущеним з поважних причин.

Що стосується суті розглянутої апеляційної скарги.

Згідно з даною постановою ОСОБА_1 20.07.2020 року о 20 год. 50 хв. в с. Горішня Слобідка Монастириського району Тернопільської області керував транспортним засобом Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п.2.5(а) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 20.07.2020 року о 20 год. 50 хв. в с. Горішня Слобідка Монастириського району Тернопільської області, керуючи транспортним засобом Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибравши безпечної швидкості руху та не оцінивши дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив наїзд на електроопору, пошкодивши її та автомобіль, чим порушив вимоги п. 12.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України Про Національну поліцію поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 20.07.2020 року о 20 год. 50 хв. в с. Горішня Слобідка Монастириського району Тернопільської області, керуючи транспортним засобом Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_1 , не обравши безпечної швидкості руху та не оцінивши дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив наїзд на електроспоруди, пошкодивши її та автомобіль, чим порушив вимоги п. 12.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, а тому працівники поліції мали законні підстави щодо складання зазначеного протоколу, що ними і було зроблено, а тому твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що працівники поліції діяли без достатніх на це підстав, є необгрунтованим.

Вищезазначені обставини підтверджуються і долученими до матеріалів справи відеозаписами з нагрудної камери поліцейського та камери зовнішнього спостереження (файли NOR_0000000_000000_5638_0005.MP4 та VID-20200721-WA0000.mp4).

Що стосується порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена в тому числі КУпАП, керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена в тому числі КУпАП, керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, /далі Інструкція/ огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 3 ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п. п. 6, 7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Обставини, викладені у протоколах про адмінправопорушення серії ОБ №051568 та серії ОБ №051569, підтверджуються письмовими показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 20.07.2020, згідно яких у їхній присутності водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в найближчому медичному закладі відмовився; схемою місця ДТП, яка сталась 20.07.2020 о 20 год. 50 хв. на вул. Л. Українки, 4, с. Горішня Слобідка Монастириського району Тернопільської області; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №297511від 20.07.2020 року, згідно якого ОСОБА_1 20.07.2020 року о 20 год. 50 хв. керував транспортним засобом марки Mazda 3, д. н. з. НОМЕР_1 , без посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1 (а) ПДР України; диском «DVD-R VIDEX 4,7 Gb», з відеофіксацією вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, яким повністю підтверджуються обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказані вище письмові пояснення свідків підписані ними власноруч та сумнівів не викликають.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан сп`яніння, його дії та ознаки сп`яніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.

Зокрема, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці, так і в медичному закладі ОСОБА_1 категорично відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Після цього поліцейськими відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №051569 від 20.07.2020 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення всупереч доводам апелянта відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Так, будь-які зауваження з приводу складеного поліцейськими адмінпротоколу чи інших матеріалів ОСОБА_1 не надавались та в матеріалах справи не містяться.

Відомості, які зазначені у протоколі про адмінправопорушення та поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , підтверджуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи, з якого вбачається, що ОСОБА_1 в присутності вказаних свідків відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі.

Таким чином, приймаючи рішення про встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції дослідив наявні у справі матеріали, а також відеоматеріали у їх сукупності, якими і обґрунтував свої висновки.

Тому, на думку судді апеляційного суду, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним вказаних адміністративних правопорушень є обґрунтованими та узгоджуються як з поясненнями свідків, так і з матеріалами справи.

Твердження апелянта, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_1 у момент зіткнення та в цей час знаходився в іншому місці, є безпідставними та такими, що надані з метою уникнення ним адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Так, як вбачається із відеозапису із нагрудних камер поліцейських, свідки, а саме: декілька дітей та жінок, які знаходились на території дитячого майданчика, розташованого вздовж дороги, по якій проїжджав ОСОБА_1 , підтвердили, що за кермом транспортного засобу Mazda 3 в момент вчинення ДТП був саме ОСОБА_1 , інших осіб в автомобілі не було.

Цим же відеозаписом із камер зовнішнього спостереження зафіксовано, що через деякий час після зіткнення транспортного засобу із електроопорою з автомобіля Mazda 3 з боку водійського сидіння вийшов чоловік, який за зовнішніми ознаками схожий на ОСОБА_1 .

Закривши автомобіль, останній залишив місце ДТП, але в подальшому був затриманий працівниками поліції.

Під час надання пояснень та складання адміністративних матеріалів щодо нього вказав, що саме він керував транспортним засобом Mazda 3.

На дослідженому апеляційним судом відеозаписі з нагрудних камер поліцейських вбачається, що саме в ОСОБА_1 знаходились документи на транспортний засіб Mazda 3 та ключі від нього.

Крім того, факт керування автомобілем Mazda 3 саме ОСОБА_1 підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 2 ст. 126 від 20.07.2020 року серії БАА №297511, з якої вбачається, що в останнього було відсутнє при собі посвідчення водія відповідної категорії, у зв`язку з чим відносно нього поліцейськими було складено дану постанову.

Твердження апелянта про те, що відеозапис із камери зовнішнього спостереження не є належним доказом у справі, не беруться до уваги з огляду на те, що відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративні правопорушення серед іншого є показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі ті, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів.

Таким чином, приходжу до остаточного висновку про те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин постанова судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2020 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - відмові у її задоволенні, оскільки будь-яких інших переконливих доводів, які б безумовно спростували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування постанови суду, скаржником не наведено і апеляційною інстанцією не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Строк на апеляційне оскарження поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Монастириського районного суду Тернопільської обл. від 19 жовтня 2020 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 10 200 грн. - без змін.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя