Справа № 152/258/21
П О С Т А Н О В А

іменем України

16 березня 2021 року м. Шаргород

Справа №152/258/21

Провадження №3/152/120/21

Суддя Шаргородського районного

суду Вінницької області Славінська Н. Л.,

з участю особи,

яка притягається

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, які надійшли від Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хоменки Шаргородського району Вінницької області, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого водієм у ФОП « ОСОБА_2 », є пенсіонером, не є особою з інвалідністю, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Шаргородським РС УДМС України у Вінницькій області 23.05.2014 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,

- за ч.1 ст.44-3 КпАП України,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 05.02.2021 року серії ВАБ №369171, який надійшов до Шаргородського районного суду 22.02.2021 року, ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КпАП України, зокрема, в тому, що 05.02.2021 року о 07.30 годині в с. Мурафа Жмеринського району по вул. Леніна, 141, керуючи автобусом ЗАЗ з державним номером НОМЕР_3 , перевозив людей у кількості, яка перевищує кількість місць для сидіння, зазначених у свідоцтві про реєстрацію.

В суді ОСОБА_1 винуватим себе у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що працює водієм у ФОП « ОСОБА_2 » та 05.02.2021 року здійснював рейс автобусом з державним номером НОМЕР_3 з м. Шаргород у с. Клекотина. При цьому, у автобусі були пасажири, які займали тільки місця для сидіння. Пасажирів, які б стояли, у автобусі не було. Одна із пасажирів під час руху підійшла ближче до виходу, оскільки повинна була вийти на наступній зупинці, але кількість пасажирів не перевищувала допустиму технічними документами кількість. В суді йому стало відомо, що протокол про адміністративне правопорушення складено щодо нього за ч.1 ст.44-3 КУпАП, проте, він не вчинив адміністративного правопорушення. Просить суд проаналізувати всі повідомлені ним обставини та додані до протоколу докази і винести об`єктивне та обґрунтоване судове рішення.

Проаналізувавши протокол про адміністративне правопорушення, матеріали, додані про протоколу про адміністративне правопорушення, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ч.1 ст.251 КУпАП).

Відповідно до ст.256 КпАП України, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КпАП України, є суспільні відносини у сфері охорони здоров`я населення під час дії карантину; об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності), спрямованих на порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами;суб`єктивна сторона правопорушення полягає у наявності вини у формі прямого чи не прямого умислу; суб`єктом правопорушення є будь-яка фізична особа, якій виповнилося 16 років та яка, зокрема, порушує правила щодо карантину людей.

Частина 1 ст.44-3 КУпАП не визначає конкретних правил карантину, за порушення яких настає відповідальність, проте такі правила встановлюються відповідними актами законодавства.

Так, ч.1 ст.44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Норма частини 1 статті 44-3 КУпАП носить бланкетний характер, у зв`язку із чим серед ознак суті адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути зазначено, яку конкретно заборону відповідного пункту нормативно-правового акту, яким встановлюються правила карантину, порушила особа, щодо якої складено протокол.

Згідно зі статтею 1 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Державне регулювання діяльності у сфері захисту населення від інфекційних хвороб здійснюється, в тому числі, Кабінетом Міністрів України.

Так, Кабінет Міністрів України у сфері захисту населення від інфекційних хвороб: розробляє і здійснює відповідні державні цільові програми; забезпечує фінансування та матеріально-технічне постачання закладів охорони здоров`я, органів державної санітарно-епідеміологічної служби, підприємств, установ та організацій, залучених до проведення заходів і робіт, пов`язаних з ліквідацією епідемій, координує проведення цих заходів і робіт; координує та спрямовує роботу міністерств, інших органів виконавчої влади; укладає міжурядові договори; розробляє та затверджує перелік товарів протиепідемічного призначення, що необхідні для запобігання поширенню епідемій, пандемій, у тому числі поширенню коронавірусної хвороби (COVID-2019); розробляє та затверджує перелік товарів, що мають істотну соціальну значущість; встановлює граничні ціни для оптової та роздрібної торгівлі товарами протиепідемічного призначення, що необхідні для запобігання поширенню епідемій, пандемій, у тому числі поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та/або товарами, що мають істотну соціальну значущість, з урахуванням постачальницько-збутової надбавки та граничної торговельної (роздрібної) надбавки; встановлює під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, заборону скуповування та перепродажу за цінами, що перевищують встановлені граничні ціни для оптової та роздрібної торгівлі, з урахуванням постачальницько-збутової надбавки та граничної торговельної (роздрібної) надбавки товарів протиепідемічного призначення, що необхідні для запобігання поширенню епідемій, пандемій, та/або товарів, що мають істотну соціальну значущість; вирішує інші питання у межах повноважень, визначених законом (ст. 3 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб»).

Частиною 1 статті 29 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» встановлено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 05.02.2021 року о 07.30 годині «по вул. Леніна, 141, в с. Мурафа Жмеринського району, керуючи автобусом ЗАЗ з д.н.з. НОМЕР_3 , перевозив людей у кількості, яка перевищує кількість місць для сидіння, зазначених у свідоцтві про реєстрацію», тоді як ч.1 ст.44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Разом з тим, у протоколі не зазначено, яку конкретно заборону відповідного пункту нормативно-правового акту, яким встановлюються правила карантину, порушив ОСОБА_1 , щодо якого складено протокол.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, яка кількість місць для сидіння визначена для конкретного транспортного засобу автобуса ЗАЗ з державним номером НОМЕР_3 у свідоцтві про його реєстрацію, а також, яку кількість пасажирів перевозив ОСОБА_1 05.02.2021 року.

До того ж, до протоколу не додано свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу з усіма технічними характеристиками автобуса, в тому числі, щодо кількості місць для сидіння.

Також, свідків, пасажирів автобуса, на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, не опитано, у протоколі відомості про свідків адміністративного правопорушення взагалі відсутні.

Крім того, доданий до протоколу диск CD-R, при відтворенні його в суді не підтверджує ні факту перевезення 05.02.2021 року ОСОБА_1 пасажирів у кількості, що перевищує кількість місць для сидіння, ні факту перевезення пасажирів останнім саме 05.02.2021 року та саме у населеному пункті с. Мурафа.

Таким чином, доказів, передбачених ч.1 ст.251 КУпАП, на підтвердження відомостей про склад адміністративного правопорушення, до протоколу не додано, тоді як ч.2 цієї статті встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Натомість, доданий до протоколу у якості доказу CD-R- диск не доводить викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини та не спростовує пояснення ОСОБА_1 в суді.

Відтак, суд вважає, що працівником Національної поліції факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним належним та допустимим доказом, що міг бути забезпечений для такого роду правопорушень.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок органу, посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, суд констатує, що працівником Національної поліції у своїй діяльності при складанні протоколу про адміністративне правопорушення порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування обвинувачення, викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення, сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, тобто без застосування будь-яких доказів, які б підтверджували наявність або відсутність винуватості ОСОБА_1 (показання свідків, відеофіксація адміністративного правопорушення), складання протоколу у відповідності до вимог КУпАП.

На підставі викладеного, суд зазначає, що при розгляді справи не знайшов свого підтвердження факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 , за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст.44-3 КУпАП. У матеріалах справи такі підтвердження відсутні, є в наявності лише протокол про адміністративне правопорушення, але відсутні будь-які інші докази, що не дає підстав стверджувати про допущення ОСОБА_1 порушень правил щодо карантину людей в зазначений у протоколі день та час, оскільки зазначені твердження не знайшли обґрунтування під час розгляду справи.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму дії або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

За таких обставин, враховуючи, що факт вчинення ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, є недоведеним, то, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, тобто за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ст.247, ст.ст.283, 284 КпАП України,

постановив:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 по обвинуваченню у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КпАП України, закрити.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Суддя: