ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/3423/21

Провадження №: 3/755/2504/21

"15" березня 2021 р.

м. Київ

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, установила :

у провадженні суду перебуває указана справа про адміністративне правопорушення, у якій, у відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при її розгляді зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (абз. 3 ст. 7 КУпАП).

У цій справі Суд дослідивши її матеріали, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Статтею 251 КУпАП визначено фактичні дані, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 23.01.2021 близько 20:00 год. за адресою м. Київ, вул. Раїси Окіпної, 8-Б особа, що притягається до адміністративної відповідальності здійснив дрібне хуліганство, а саме нецензурно висловлювався та порушував громадський порядок.

Однак відповідно до рапорту на подію по лінії 102 слідує, що 23.01.2021 року отримано заяву та зареєстровано ЄО за № 4716 від 23.01.2021 року як: ІНША ПОДІЯ.

В результаті опрацювання вказаної інформації встановлено наступне:

Фабула ЄО: 23.01.2021 о 19:45 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 23.01.2021 о 19:44 за адресою: Дніпровський район м. Київ, вулиця Окіпної Раїси буд.8Б,. ПОВІДОМИВ ОХОРОННИК З КЛІНІКИ АДОНІС ЩО 2-ХВ ТОМУ НА ОХОРОНУ БІЗНЕС ЦЕНТРУ НАПАЛИ НЕВІДОМІ ОСОБИ 2 ЧОЛОВІКИ З ПІСТОЛЕТАМИ ПОБИЛИ І ВСІ РЕЧІ В СЕРЕДИНІ ПОРОЗБИВАЛИ, ПОШКОДИЛИ МАЙНО.НІБИ НІЧОГО НЕ ЗАБРАЛИ ПОКИ СКАЗАТИ НЕ МОЖУТЬ. ПРИКМЕТИ 1-Й ВИСОКИЙ ТА ПОВНИЙ ЧОЛОВІК. 2 -Й НИЗЬКОГО ЗРОСТУ ХУДИЙ. ПОБІГЛИ В СТОРОНУ МЕТРО ЛІВОБЕРЕЖНА.

Заявник: ОСОБА_2 , тел.: НОМЕР_1 .

ХУЛІГАНСТВО Дата скоєння: 23.01.2021 19:44:00

ОБРОБЛЕНО від 23.01.2021 21:30:51

Встановив БОГДАН ЄО від 23.01.2021 20:32:22

ХИТРУК Ввів повідомлення оператор 102 РИЖА 23.01.2021 19:45:26

Дзвінок 23.01.2021 19:44:19

Результат відпрацювання: Інший результат

Рапорт УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В МІСТІ КИЄВІ УПП поліцейський КІРДОДА В. І. від 23.01.2021 21:27: Прибувши на місце, виявили потерпілих, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 та свідків: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5, т. НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 т. НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 . Пояснили, що стався конфлікт між охоронцями та особами (двоє, можливо, теж охоронці), який переріс в бійку. Під час бійки один з нападників дістав предмет, схожий на пістолет та погрожував ним. За адресою м. Київ, вул. Окіпної 5 було затримано нападників екіпажем "Фон 207".

Також було надано допомогу даному екіпажу.

На місце викликано СОГ.

Тим самим описана картина подій у рапорті та дані відмічені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо картини подій прямо дисонують між собою.

Зокрема, аналізу підлягає питання нанесення тілесних ушкоджень, особі, котра забезпечувала громадський порядок, охоронцю, пошкодження майна, його викрадення, використання предмета схожого на пістолет через призму норм ст. 296 КК.

Також, щодо описаної у наведеному рапорті картини подій слід відмітити таке. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 288/1158/16-к вказала, що безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших поза юридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

За зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших злочинів, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є, насамперед, об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. Винятковим цинізмом у контексті статті 296 КК визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб, що знаходяться у безпорадному стані.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки.

Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

Таким чином, для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.

Верховний Суд України в постанові від 04.10.2012 у справі № 5-7к12 указав, що об`єктом захисту цих норм є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших поза юридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством, зокрема із використанням травмуючих властивостей таких предметів, як вогнепальна зброя, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

За зовнішнім виявом (набором фактів) хуліганство певним чином схоже на ряд інших діянь, зокрема найбільше на ті з них, які посягають на здоров`я, честь та гідність людини, її майно.

Однак схожість цих діянь не завжди може бути підставою для визнання їх однаковими (рівнозначними).

Правильну кримінально-правову оцінку хуліганства та відмежування його від, зокрема, посягань проти життя і здоров`я людини, а звідси - визначення однаковості чи неоднаковості застосування норми закону про кримінальну відповідальність, належить проводити за сукупністю ознак суспільно небезпечного діяння, які згідно із законом про кримінальну відповідальність охоплюються поняттям склад злочину і визначають діяння як злочинне та кримінально каране.

В основі відмежування хуліганства від злочинів проти здоров`я, крім інших ознак, перебувають об`єкт злочину, який значною мірою визначає правову природу (характер) кожного із цих діянь та їхню суспільну небезпечність, і така ознака суб`єктивної сторони злочину, як його мотив.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.

Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонуки вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.

У контексті наведеного слід послатися й на роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство», в яких зазначено, що суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій.

Якщо таке порушення не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над

нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припинення нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.

Відповідно до ст. 253 КУпАП якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

Однак, згідно ст. 214 КПК слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Тобто, в силу норм КПК, у т.ч. його ст. 214, серед підстав котрі обумовлюють унесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань постанови суду ухваленої відповідно до ст. 253 КУпАП не має.

Згідно пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство», установивши при розгляді матеріалів про дрібне хуліганство в діях особи ознаки злочину, суддя має у т.ч. направити ці матеріали прокурору для вирішення питання про порушення кримінальної справи та організації її розслідування.

А тому, Суд убачає слушним направити матеріали цієї справи прокурору для аналізу наведених даних в цьому судовому рішення та у разі, якщо після їх дослідження (самостійного вивчення) він дійде висновку про виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, слушним буде унесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, у порядку ст. 214 КПК України.

З урахуванням того, що у разі, якщо прокурор дійде висновку про відсутність інформації про вчинення кримінального правопорушення справу має бути повернуто до цього місцевого суду для розгляду у порядку КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 253, 283, 285 КУпАП, пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство» суддя постановила:

справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення направити прокурору - керівнику Київської місцевої прокуратури № 4 для аналізу, у порядку ст. 214 КПК України, наведених у ній даних на предмет перевірки наявності або ж відсутності обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Постанова, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 31.03.2015 в справі № 2-рп/2015, оскарженню не підлягає.

С у д д я Оксана БІРСА