Справа № 466/4143/21 Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н.Л.
Провадження № 33/811/1792/21 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Паславського Сергія Ігоровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Паславського Сергія Ігоровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Шевченківського районного суд м. Львова від 16 листопада 2021 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн.

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 , 28 квітня 2021 року о 21:30 год. у м. Львові по вул. Шевченка, 456 керував транспортним засобом марки «Volkswagen jetta»д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, проводився на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку за допомогою приладу Drager Alcotest №6820, прилад ARJL -0296, що підтверджується тестом №950 від 28 квітня 2021 року, результат позитивний, 1,07%. Такими діями ОСОБА_1 порушивши вимоги п. 2.9 а ПДР України, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП..

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Паславський С.І., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить, скасувати постанову суду першої інстанції, закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, висновок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи.

Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги пояснення ОСОБА_1 , що в день складання протоколу про адміністративне правопорушення автомобілем він не керував, алкоголю не вживав, працівниками поліції був зупинений без жодних на це підстав, суддя однобічно оцінив покази свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Апелянт зазначає, що з результатами приладу «Драгер» він не був згоден, працівниками поліції не складено направлення на огляд в медичний заклад, не забезпечено проведення такого огляду в медичному закладі, не поінформовано ОСОБА_1 про можливість проведення огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, огляд було проведено з порушенням ст. 266 КУпАП.

Крім того, підпис в актах огляду на стан алкогольного сп`яніння виконано іншою особою, крім того, йому не було вручено результат тестування на приладі «Драгер» (не показано екран приладу).

Заслухавши виступ ОСОБА_1 та його представника на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, зокрема даними, що містяться у:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 189747 від 28 квітня 2021 року (а.с. 2), відповідно до якого ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, проведено у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер»6820 ;

- акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4), з якого вбачається, що огляд було проведено за допомогою приладу «Драгер» 6820 результат огляду 1,07 проміле, окрім того ОСОБА_1 підписав цей акт та зазначив, що з результатом погоджується;

- результаті приладу «Драгер» (а.с. 1), з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (результат огляду 1,07 проміле);

- відеозаписі з нагрудної камери працівників поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на приладі «Драгер», із результатами якого незгоди він не висловлював;

- письмових поясненнях свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ( а.с. 6-7), з яких вбачається, що ОСОБА_1 добровільно погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, результат якого показав 1, 07 проміле;

- рапорті (а.с. 8) з якого вбачається, що працівниками поліції було зупинено автомобіль ОСОБА_1 за порушення ПДР України.

Доводи апелянта, що працівниками поліції йому не було запропоновано проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі спростовується відеозаписом з місця події, згідно якого працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти такий огляд у встановленому законом порядку або на місці зупинки або у відповідному медичному закладі. ОСОБА_1 погодився пройти на місці зупинки транспортного засобу. Після проходження огляду за допомогою приладу «Drager» своєї незгоди з його результатом ОСОБА_1 не висловлював.

Також апеляційний суд не бере до уваги покликання захисника Паславського С.І. на відсутність в матеріалах справи направлення на огляд водія в медичний заклад, оскільки не було факту незгоди водія із оглядом проведення поліцейським на місці.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, огляду на стан сп`яніння було проведено з дотриманням зазначених норм закону.

Твердження ОСОБА_1 , що він не керував транспортним засобом та поліцейські не зупиняли його не заслуговують на увагу.

Так, у своїй постанові Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у справі №404/4467/16-а від 20 лютого 2019 зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

З відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу знаходився на місці водія, надав документи для перевірки та відповідав на всі питання працівника патрульної поліції, факту керування транспортним засобом не заперечував.

Доводи апелянта, що ОСОБА_1 не підписував документи складені працівниками поліції, та йому не було вручено результатів огляду не беруться до уваги апеляційного суду, оскільки з відозапису, з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що в службовому автомобілі працівники поліції надали ОСОБА_1 для підписання протокол про адміністративне правопорушення та акти огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції в достатній мірі, повно, об`єктивно дослідив усі обставини справи та надав їм вірну оцінку, з якою апеляційний суду погоджується.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суддею встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову судді Шевченківського районного су м. Львова від 16 липня 2021 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката Паславського Сергія Ігоровича, подану в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.