1Справа № 335/1975/21 3/335/631/2021
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Крамаренко І.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за протоколом про адміністративне правопорушення серії НГ № 003444, що надійшла з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює помічником начальника служби РАО в/ч НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

З наданих суду матеріалів вбачається, що 22.02.2021 відповідно до висновків та наказу про підсумки службового розслідування № 184 від 22.02.2021, ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем за контрактом, в умовах особливого періоду, в супереч вимогам ст.ст. 11,28,29,30 СВС ЗСУ, п. 1.1 розпорядження КНГУ № 14-р/ДСК від 09.02.2018 та наказу КНГУ від 22.06.2016 № 61т, порушив порядок роботи зі службовою інформацією та інформації з обмеженим доступом, чим недбало віднісся до обов`язків військової служби.

За фактом правопорушення було складено протокол серії НГ № 003444 від 22.02.2021 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, не визнав та пояснив обставини.

У судовому засіданні (у режимі відеоконференції) представник ОСОБА_1 адвокат Воронкова О.І. пояснила, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії НГ №003444 від 22.02.2021 відсутні відомості щодо того чи є ОСОБА_2 військовою службовою особою в розумінні КУпАП, а зазначено лише, що він є військовослужбовцем за контрактом. Також, з функціональних обов`язків ОСОБА_3 не вбачається, що у коло його обов`язків входило здійснення керівництва у вказаних сферах чи управління або розпорядження державним, комунальним майном. Крім того, у протоколі не вказано, якими саме діями ОСОБА_2 порушив порядок роботи зі службовою інформацією та інформацією з обмеженим доступом, що є недбалим ставленням до обов`язків військової служби. У зв`язку з відсутністю у КУпАП, тлумачення поняття «недбале ставлення до військової служби», для вирішення даних спірних правовідносин необхідно застосувати аналогію закону. Також, зазначила, що доказів наявності резолюції керівника установи або його заступників, керівників підрозділів установи, як того вимагає постанова Кабінету Міністрів України №736 «Про затвердження Типової інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію» від 19.10.2016 про доведення цього розпорядження до відома, а також про проведення занять, заліків, особистий підпис про ознайомлення з вимогами цього розпорядження до старшого лейтенанта ОСОБА_3 відсутні. У зв`язку з чим, він не може нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання вказаного розпорядження як повністю, так і в частині. Щодо недотримання ОСОБА_4 вимог наказу командувача НГУ №61т (таємно) від 22.06.2016, зазначила, що цей наказ має гриф «таємно» і не може бути доведений до особи, яка не має допуску та доступу до інформації з грифом «таємно». Старший лейтенант ОСОБА_2 допуску та доступу до інформації з грифом «таємно» не має, тому не може нести відповідальність за виконання/невиконання вимог цього наказу. Крім того, звернула увагу, що відомість ознайомлення військовослужбовців ремонтної роти та план проведення додаткового заняття 23.12.2020, які начебто підтверджують ознайомлення ОСОБА_3 з постановою КМУ №736, ОСОБА_4 не підписана, підпис який міститься у ній не відповідає підпису ОСОБА_3 , який міститься в поясненнях до протоколу. Крім того, згідно з Планом темою заняття було «вивчення вимог постанови КМУ від 19.12.2016 №736 та наказу МВС України від 03.02.2017 №88», у той час по плану занять посібниками вказано «Постанова КМУ від 19.10.2016 №736», але навіть за умови допущення помилки незрозумілим залишається, яке саме відношення ця постанова має до складу правопорушення, яке начебто вчинив ОСОБА_2 , оскільки посилань на постанову Кабінету Міністрів України протокол не містить, а ознайомлення ОСОБА_3 з вимогами тих актів, які зазначені у протоколі матеріали службового розслідування та, відповідно, справи не містять. Також про відсутність вини ОСОБА_3 свідчить те. що згідно з актом експертної оцінки на магнітних носіях інформації, у тому числі тих, якими користувався ОСОБА_2 відсутні відомості, що становлять державну таємницю або службову інформацію. Таким чином, взагалі не зрозуміло які саме дії ОСОБА_3 , з приводу порушення порядку роботи з якою інформацією можна розцінити, як недбале відношення до несення військової служби. Всупереч зазначеним вимогам законодавства у протоколі не зазначено дати, часу та місця вчиненого правопорушення, крім того, не зазначено суті правопорушення та відомостей, необхідних для вирішення справи, зокрема, яким чином ОСОБА_2 порушив порядок роботи. Стосовно наявної на магнітному носії інформації ОСОБА_3 інформації з обмеженим доступом чи для службового користування, то дана обставина відображена лише у рапорті начальника служби технічного захисту інформації режимно-секретного відділення ОСОБА_5 . Крім того, зазначила, що починаючи з травня 2018 року по листопад 2020 року на носії накопичувалась та зберігалась інформація, що утворювалась у процесі службово-бойової діяльності. У ході службового розслідування не встановлено, коли саме ОСОБА_4 було придбано магнітний носій інформації, згідно з журналом обліку зареєстровано МНІ було 25.11.2020. Опис файлів здійснено не було, акт перевірки МНІ, належного ОСОБА_6 не складався за відсутності інформації для службового користування або з обмеженим доступом. Саме до такого висновку прийшла комісія. З травня 2018 року по липень 2019 року ОСОБА_2 обіймав посаду командира взводу у ремонтній роті, що розташована у військовому містечку № НОМЕР_2 . За своїми функціональними обов`язками не повинен був і не відпрацьовував документи з грифом обмеження доступу «для службового користування». Згідно довідки начальника відділу кадрів ОСОБА_7 , ОСОБА_1 призначений на посаду помічника начальника служби ракетно-артилерійського озброєння технічної частини в/ч НОМЕР_1 НГУ наказом командувача НГУ від 19.07.19 №27 о/с. З цього часу його посада передбачала відпрацювання документів з грифом обмеження доступу «для службового користування». Разом з тим, з моменту призначення на посаду в липні 2019 року і по грудень 2020 року з старшим лейтенантом ОСОБА_4 не проведено жодного заняття, не прийнято заліки, не роз`яснено порядок відпрацювання МНІ, що містять інформацію з обмеженим доступом, у тому числі з використанням атестованої для цього ПЕОМ. Також, у рапорті начальник служби технічного захисту інформації режимно-секретного відділення ОСОБА_8 інформував командира частини, що старший лейтенант ОСОБА_2 начебто порушив розпорядження командувача НГУ від 09.02.2018 №14р дск, але не привів доказів того, що вимоги даного розпорядження КНГУ від 09.02.2018 за №14р дск були доведені ОСОБА_6 у встановленому порядку. Таким чином, даний рапорт суперечить висновку комісії та іншим матеріалам справи і припущення, висловлені у ньому не можуть бути підставою для визнання ОСОБА_3 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, оскільки не підтверджені жодним доказом, зібраним під час проведення службового розслідування. На підставі чого просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , та адвоката Воронкової О.І. вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, на підставі наступного.

Пояснення ОСОБА_1 та його адвоката Воронкової О.І. не підтверджують викладені у протоколі обставини, що дає підстави вважати необґрунтованими обвинувачення у вчиненні ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.

Частина 2 ст. 172-15 КУпАП, передбачає недбале ставлення військової службової особи до військової служби, в умовах особливого періоду.

Таким чином, з диспозиції ст. 172-15 КУпАП, виходить, що дане правопорушення може бути вчинене спеціальним суб`єктом військовою службовою особою. Згідно з приміткою до ст. 172-15 КУпАП, під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування. Організаційно-розпорядчі функції (обов`язки) - це обов`язки щодо здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності. Адміністративно-господарські функції (обов`язки) - це обов`язки з управління або розпорядження державним, комунальним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації забезпечення контролю за цими операціями тощо). В протоколі про адміністративне правопорушення серії НГ №003444 від 22.02.2021 відсутні відомості щодо того чи є ОСОБА_2 військовою службовою особою в розумінні КУпАП, а зазначено лише, що він є військовослужбовцем за контрактом. Також, з функціональних обов`язків ОСОБА_3 не вбачається, що в коло його обов`язків входило здійснення керівництва у вказаних сферах чи управління або розпорядження державним, комунальним майном. Крім того, у протоколі не вказано, якими саме діями ОСОБА_2 порушив порядок роботи зі службовою інформацією та інформацією з обмеженим доступом, що є недбалим ставленням до обов`язків військової служби.

Крім того, всупереч зазначеним вимогам законодавства у протоколі не зазначено дати, часу та місця вчиненого правопорушення, та не зазначено суті правопорушення та відомостей, необхідних для вирішення справи, зокрема, яким чином ОСОБА_2 порушив порядок роботи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративне правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП, передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган, (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи.

Щодо формулювання суті адміністративного правопорушення, то Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винність у скоєнні якого певною особою має доводитись в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винності особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч.2 ст. 172- 15 КУпАП, характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби та суспільно-небезпечними наслідками у вигляді шкоди і причинним зв`язком між вказаними бездіяльністю і наслідками. Недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них. Якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків (через хворобу, у зв`язку з виконанням інших покладених на неї обов`язків внаслідок нетривалої роботи на посаді та за відсутності досвіду тощо), не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним.

Недбале ставлення до військової служби характеризується невиконанням або неналежним виконанням військовою службовою особою своїх обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, інструкціями, наказами, через несумлінне ставлення до них, наявністю негативних наслідків, що порушують встановлений порядок здійснення військовими службовими особами своїх функцій щодо забезпечення належного рівня військової дисципліни, статутного порядку, збереження військового майна, що є складовою воєнної безпеки України. Невиконання службових обов`язків означає невиконання військовою службовою особою дій, передбачених нормативними актами (статутами, наказами, інструкціями, постановами тощо) які є безумовними для виконання нею. В той же час дії ОСОБА_3 , вчинені ним за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, не створює недбалості, а отже у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, так як її вину не доведено належним чином, а обґрунтовано на припущеннях, що є неприйнятим та суперечить, як нормам національного законодавства, так і міжнародного.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, дана справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 172-15, 247, 283, 284 КУпАП України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду, через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І.А. Крамаренко