Провадження №3/461/5148/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2021 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю захисника Дарчука Д.В., представника митного органу Шота А.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Львівської митниці Держмитслужби про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил

ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який згідно протоколу проживає/перебуває за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ст.472 Митного кодексу України,

встановив:

25 листопада 2021 року в ході здійснення митного контролю міжнародних поштових відправлень, в зоні митного контролю ММПО СП «Росан» митного поста «Львів-поштовий» Львівської митниці, під час проходження міжнародного поштового відправлення за №CV946808017US через рентген-телевізійну установку марки Rapiscan 528, №60549N19 (дозвіл Держпродспоживслужби на проведення робіт з ДІВ № 78 від 25.06.2020 року), виникла підозра щодо переміщення прихованих від митного контролю товарів. Згідно з поданою до митного контролю митною декларацією форми CN 23 №CV946808017US, відправником зазначеної посилки, яка надійшла з США, виступає особа ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), який проживає/перебуває за адресою: АДРЕСА_1 , отримувачем ОСОБА_3 , який проживає/перебуває за адресою: АДРЕСА_3 . Згідно митної декларації форми CN23 №CV946808017US, відправник заявив, що у вказаному міжнародному поштовому відправленні пересилає конструктор (constructor).

Під час митного огляду міжнародного поштового відправлення посилки № CV946808017US було виявлено незадекларований товар, а саме відеокарта з маркуванням XFX Speedster, Qick 319, AMD Radeon RX6700XT, 12 GB, model № RX-67XTYP, нова в заводській упаковці 1шт. Виявлений товар знаходився в посилці без будь-якого приховування.

Згідно Висновку СЛЕД Держмитслужби №-0296, загальна вартість предметів правопорушення становить 32887,80 грн.

Захисник Дарчук Д.В. в судовому засіданні заперечив вину ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у вчиненні інкримінованого йому правопорушення. Обґрунтовуючи свої доводи, захисник зазначив, що до протоколу про порушення митних правил не долучено підтвердження повноважень посадових осіб на складання протоколу про порушення митних правил. Вважає, що висновок експерта, який наданий до суду Львівською митницею не є належним та допустимим доказом у справі, який підтверджує вартість товару та не може бути використаний судом, як доказ. Також, зазначив, що обставини наведені у протоколі не відповідають фактичним обставинам справи. Просив закрити провадження у справі з підстав наведених у його письмовому клопотанні.

Представник Львівської митниці Державної митної служби протокол підтримав.

Заслухавши доводи представника митниці та захисника, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч.1 ст.486 МК України).

Згідно ст. 246, ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України, з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію розпочинається митне оформлення метою якого є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Згідно ч. 8 ст. 264 Митного кодексу України, з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Згідно ст. 266 Митного кодексу України, декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу органу доходів і зборів пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Відповідно до ст. 458 Митного кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

У відповідності до вимог ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта, іншими документами.

Згідно наявних у матеріалах справи доказів ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) вчинив дії направлені на переміщення через митний кордон України відеокарти, шляхом недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про найменування та кількість товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню в митній декларації форми СN23, що доводиться дослідженими та перевіреними в ході розгляду справи:

-протоколом про порушення митних правил №2412/20900/21 від 25.11.2021;

-митною декларацією;

-актом на розкриття та перепакування поштового відправлення;

-листом директора департаменту поштового зв`язку ОСОБА_4 від 25.11.2021;

-описом предметів, вилучених згідно з протоколом про порушення митних правил;

-службовою запискою;

-висновком №-0296 складеного 07 грудня 2021 року.

Вищенаведені докази доводять факт вчинення правопорушення, є належними та допустимими.

Зокрема, наведені докази засвідчують факт поштового відправлення, особу відправника і декларанта, факт виявлення товару та його недекларування, його найменування, вартість та кількість.

Відповідно до ст. 490 Митного кодексу України, протокол про порушення митних правил мають право складати:

1) посадові особи, які відповідно до посадових інструкцій уповноважені здійснювати митний контроль, митне оформлення і пропуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України і які безпосередньо виявили порушення митних правил;

2) посадові особи митних органів, які згідно з посадовими обов`язками мають таке право;

3) інші посадові особи, уповноважені керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, або керівником митниці.

Як вбачається із протоколу про порушення митних правил № 2412/20900/21 від 25 листопада 2021 року, він складений головним державним інспектором м/п «Львів-поштовий» Львівської митниці Гнатів Андрієм Олексійовичем.

Згідно ст. 490 МК України, протокол про порушення митних правил мають право складати:

1) посадові особи, які відповідно до посадових інструкцій уповноважені здійснювати митний контроль, митне оформлення і пропуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України і які безпосередньо виявили порушення митних правил;

2) посадові особи митних органів, які згідно з посадовими обов`язками мають таке право;

3) інші посадові особи, уповноважені керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, або керівником митниці.

Вказаним спростовуються доводи сторони захисту щодо складення протоколу неуповноваженою особою.

Відповідно до положень статей 515, 516 МКУ, експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо. Зазначена експертиза не є судовою експертизою. Експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи. Поставлені перед експертом питання та його висновок не повинні виходити за межі спеціальних знань експерта. Експерт надає висновок у письмовій формі від свого імені. У висновку викладаються суть проведеної ним експертизи та обґрунтування відповіді на поставлені запитання. Якщо експерт під час проведення експертизи встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не було поставлено запитань, він має право викласти ці обставини у своєму висновку. Висновок експерта не є обов`язковим для посадової особи митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. У разі незгоди цієї особи з висновком експерта у постанові, яка виноситься у справі, повинно міститися обґрунтування такої незгоди. У разі неналежної якості або повноти висновку експерта може бути призначена повторна експертиза, проведення якої доручається іншому експерту (експертам).

Визнавши за необхідне проведення експертизи, посадова особа митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, виносить постанову, у якій визначаються підстави для призначення експертизи, прізвище експерта або найменування спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремленого підрозділу чи іншої відповідної установи, в якій має проводитися експертиза. У цій же постанові ставляться конкретні питання, які мають бути вирішені під час проведення експертизи, а також визначаються матеріали, що передаються у розпорядження експерта.

До призначення експерта з`ясовуються необхідні відомості про його професіоналізм та компетентність.

Рішення про призначення експертизи є обов`язковим для експерта, а також для посадових осіб підприємства, де працює експерт.

Наявний у матеріалах справи висновок Львівського відділу експертиз наведеним положенням відповідає, а тому приймається судом до уваги як належний та допустимий доказ.

Також суд враховує той факт, що стороною захисту не заявлялося клопотання про призначення експертизи з метою визначення вартості вилучених товарів, та спростування долученого до протоколу висновку №-0296 складеного 07 грудня 2021 року, а отже підстав для скерування матеріалів справи до експертної установи для отримання висновку експерта який попереджений про кримінальну відповідальність у суду не було, адже він не може робити це з власної ініціативи.

Статтею 472 Митного кодексу України передбачена відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі 100 % вартості цих товарів, транспортних засобів з конфіскацією зазначених товарів, транспортних засобів.

Таким чином, вищеописані надані суду та досліджені в процесі судового розгляду докази у своїй сукупності свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) складу порушення митних правил, передбаченого ст. 472 МК України.

Доводи сторони захисту щодо помилки допущеної відправником не спростовують фактів наведених у протоколі, а ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) не надав суду жодних доказів які засвідчють те, що він був позбавлений можливості заповнити точні та достовірні дані у декларації або не міг вплинути на цей процес.

Докази надані стороною захисту належними вважатися не можуть, адже з них неможливо достовірно встановити факт проведення оплати за товар і його найменування, а частина доказів не містить перекладу, відтак такі є недопустимими та неналежними.

Таким чином, судом відхиляються доводи сторони захисту щодо відсутності підстав для притягнення ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) до відповідальності за порушення митних правил.

У відповідності до ст.487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність особи обставин судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення виду стягнення за порушення митних правил, суд бере до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Така позиція ґрунтується на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004.

При вирішенні питання про призначення стягнення за вчинене порушення, суд також враховує положення статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, у відповідності до яких, кожна фізична або юридична особа мас право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З урахуванням характеру вчиненого порушення, особи порушника, відсутності відомостей про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, ступеня вини, способу вчинення правопорушення, враховуючи мету призначення покарання та співмірність покарання вчиненому правопорушенню, приходжу до висновку, що до ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) слід застосувати стягнення у виді штрафу в розмірі 100% вартості предметів правопорушення, а товар, що був предметом порушення митних правилслід конфіскувати в дохід держави.

Згідно висновку СЛЕД Держмитслужби №-0296, загальна вартість предметів правопорушення становить 32887,80 грн.

Згідно ст. 519 МКУ, витрати у справі про порушення митних правил складаються з видатків на інвентаризацію, зберігання, перевезення (пересилання) товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, а також з інших понесених митними органами витрат на провадження або розгляд справи. До витрат у справі про порушення митних правил належать також кошти, що виплачуються експерту за виконання його обов`язків та за роботу, виконану за дорученням митного органу, виплати добових, компенсації на проїзд до митного органу і назад та наймання приміщення, а також кошти, одержані свідком на відшкодування витрат, пов`язаних з викликом для дачі пояснень.

Відповідно до ст. 520 МКУ, витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, з особи, яка притягається до відповідальності, підлягають стягненню витрати, понесені митним органом за зберігання товарів, які стали предметом порушення митних правил.

У відповідності до ст.487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Крім цього, статтею 40-1КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454,00 гривень.

Керуючись ст.ст.458, 459, 461, 472, 486, 527, 528 МК України,

постановив:

ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 Митного кодексу України та накласти стягнення у виді штрафу в розмірі 100% вартості товару, який був предметом порушення митних правил 32887,80 грн.

Вилучений, згідно протоколу №2412/20900/21 від 25.11.2021 року, товар конфіскувати в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 )витрати за зберігання на складі митниці товарів, які є предметом порушення митних правил у розмірі 8,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 454,00 гривень судового збору.

Постанова може бути оскаржена упродовж десяти днів з дня її винесення.

Суддя Стрельбицький В.В.