ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/23/21 Справа № 705/3512/20 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Гудзенко В.Л. Доповідач в апеляційній інстанції Ятченко М.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2021 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Ятченко М.О., за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 жовтня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за

адресою:

АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн. на користь держави, -

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 07.09.2020 р. о 23 год. 00 хв. по вул. Київській в м. Умань керував автомобілем «ВАЗ 2108», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, відповідно до результату алкотесту проведеного за допомогою приладу Drager 3557, який показав 1,33 проміле, при допустимій нормі 0,2 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22.10.2020 р., а справу щодо нього закрити за відсутності у його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Одночасно, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просив поновити строк на апеляційне оскарження з поважних причин.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку ОСОБА_1 зазначив, він не був повідомлений про день та час розгляду справи, постанову суду першої інстанції він отримав лише 03.11.2020 р., після чого 04.11.2020 р. звернувся до суду з заявою про ознайомлення з матеріалами справи та зняття фотокопій. Лише 09.11.2020 р. йому було надано справу для ознайомлення та зняття фотокопій з неї, а без ознайомлення з матеріалами справи він не міг оскаржити та об`єктивно оцінити ситуацію по даній справі.

По суті апеляційних вимог вказує, що в судові засідання він не з`являвся, оскільки не був повідомлений судом належним чином, так як повідомлення направлялися йому за місцем реєстрації, а не за місцем фактичного проживання. Вважає, що не повідомивши належним чином про дату та час розгляду справи, та розглянувши справу без його участі, суд позбавив його права на захист чим порушив вимоги ст.268 КУпАП.

Зазначив, що обставини зупинки транспортного засобу «ВАЗ 2108», д.н.з. НОМЕР_2 , дійсно мало місце 07.09.2020 р. о 23.00 год., по вул.Київській в м.Умані, проте за кермом автомобіля була його співмешканка ОСОБА_2 , а він в автомобілі був в якості пасажира, окрім них в автомобілі були ще пасажири. Для складання протоколу, на вимогу працівників поліції, були пред`явленні документи на транспортний засіб, які були в нього разом з посвідченням водія, і не зважаючи на те, що було встановлено, що за кермом автомобіля перебувала ОСОБА_2 , працівники поліції відмовилися повертати йому його посвідчення водія і взяти посвідчення водія ОСОБА_2 , та склали протокол про адміністративне правопорушення щодо нього. Зауважив, що в протоколі він вказав, що він їхав в алкогольному сп`янінні, але транспортним засобом не керував.

Апелянт вважає, що суд розглядаючи справу, значно відступив від принципів повноти та об`єктивності судового розгляду, та не з`ясував всі обставини, перелічені в ст.ст.247, 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертизи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 який підтримав апеляційну скаргу з мотивів які в ній наведені, вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Враховуючи, що суд не з`ясувавши причину неявки ОСОБА_1 в судове засідання, передчасно вдався до розгляду справи у його відсутність. 09.11.2020 р., згідно розписки (а.с.14), ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи, оскільки без ознайомлення з ними він не спроможний був написати обгрунтовану апеляційну скаргу, а апеляційну скаргу подав 20.11.2020 р. (а.с.16-19), вважаю справедливим визнати названі скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду поважними, а також вбачаю необхідним його поновити.

По суті апеляційної скарги вважаю наступне.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до змісту ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.ст.251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Під час розгляду справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247 і 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст.268 КУпАП, справа розглядається в присутності особи яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Однак, суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався.

З матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції призначав судові засідання у справі, однак причин неявки ОСОБА_1 не з`ясував та розглянув справу без його участі.

Законодавець чітко вказав, що під час відсутності особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За таких обставин, постанову не можна визнати законною і обґрунтованою, оскільки судом не було зроблено всіх дій для належного повідомлення вказаної особи, а тому вона підлягає скасуванню в зв`язку з порушенням права особи, яка притягується до відповідальності, на захист.

Разом з тим, з оскаржуваної постанови видно, що суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, але з цим висновком погодитись неможливо, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи.

В обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, суд посилається на протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №249117 від 07.09.2020 р., результати алкотестеру «Драгер», акт огляду на стан сп`яніння.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП буде мати місце при наявності об`єктивної сторони, що передбачає необхідність обов`язкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення, зокрема, керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а суб`єктивної, наявність прямого умислу.

Разом з цим, досліджені фактичні обставини, на які послався суд, як на докази вини ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення, спростовують його висновки про доведеність вини останнього у його вчиненні.

Згідно ст.278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 , у ньому не зазначено жодної з ознак алкогольного сп`яніння, передбачених п.4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1413/27858 від 11.11. 2015 р., яку виявив працівник поліції, пропонуючи пройти тест, тобто, при винесенні постанови, згідно вимог ст.283 КУпАП, зазначений протокол не може бути прийнятий судом як допустимий доказ на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення (а.с.2).

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 власноручно зазначив, що він дійсно перебував в стані алкогольного сп`яніння, однак автомобілем не керував.

Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Так, одним і з вагомих доказів у розгляді та встановлення вини адмінправопорушника у справах даної категорії, є відеофіксація події, яка проводиться, зокрема, за допомогою нагрудної відеокамери, якою забезпечуються працівники поліції, для забезпечення публічної безпеки і порядку при виконанні своїх службових обов`язків. Однак, диск з фіксуванням події за участю ОСОБА_1 , в якості доказу не був приєднаний працівниками поліції при направленні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 до суду, а суд першої інстанції не здійснив будь-яких дій щодо витребування його та огляду в судовому засіданні.

Апеляційним судом, неодноразово, на ім`я т.в.о. начальника Уманського відділу ГУНП в Черкаській області В. Лінника були направлені листи про надання апеляційному суду диск відеозапису з нагрудних камер поліцейських, зроблений під час події, яка сталася 07.09.2020 р. по вул.Київській в м.Умані за участю ОСОБА_1 . Однак, дані листи були проігноровані вказаною посадовою особою, та будь-якої відповіді апеляційним судом отримано не було.

Отже, вагомий доказ, відеофіксація події за участю ОСОБА_1 , з перегляду якої суд, як першої так і апеляційної інстанції міг встановити істину у справі та прийняти законне і обґрунтоване рішення відсутній.

Крім того, судом першої інстанції не було вжито заходів для безпосереднього допиту в судовому засіданні свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що виключає посилання суду на акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначені прізвища цих свідків та містяться їх підписи. Будь-які письмові пояснення цих свідків в матеріалах справи також відсутні.

Також, суд зобов`язаний був перевірити статус свідків, оскільки не всі особи мають право бути ними в силу можливої зацікавленості.

Перелік документів на підтвердження вини ОСОБА_1 в постанові суду без розкриття їх доказового змісту не можуть підтверджувати вину останнього та ставить під сумнів доведеність його вини.

Апеляційний суд вважає, що оскаржувана постанова суду є немотивована, а апеляційні доводи ОСОБА_1 щодо його невинуватості, не спростовані.

Таким чином, вважаю, що доводи апеляційної скарги про порушення закону при розгляді адміністративного провадження стосовно ОСОБА_1 в суді першої інстанції, знайшли своє підтвердження у суді апеляційної інстанції, а відтак свідчать про незаконність винесеної постанови місцевого суду, яка за таких обставин, не може залишатись в законній силі і підлягає до скасування, а провадження про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає до закриття на підставі п.7 ст.247 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 жовтня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, та стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн. на користь держави скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя М. О. Ятченко