Справа № 576/397/21
Провадження № 3/576/196/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2021 року м. Глухів

Суддя Глухівського міськрайонного суду Сумської області Колодяжний А.О., з участю секретаря Терені Л.О., захисника Сомок О.А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, що надійшли з Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Уланове Глухівського району Сумської області, одруженого, з середньою спеціальною освітою, працюючого дільничним інспектором прикордонної служби 1-ї категорії відділення інспекторів прикордонної служби «Сопич», проживаючого у АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

встановив:

ОСОБА_1 у період з 22 год. 12.02.2021 р. по 06 год. 13.02.2021 р. під час несення служби в прикордонному наряді «прикордонний патруль», будучи старшим цього наряду, порушив правила несення прикордонної служби, що виразилось у невиконанні наказу старшого зміни прикордонних нарядів ОСОБА_2 про здійснення охорони державного кордону в пішому порядку, чим порушив вимоги ст.ст. 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 4, 5, 8, 10 глави ІІ розділу 1 Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 19.10.2015 № 1261.

У суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Він пояснив, що 12.02.2021 р. він разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заступив у прикордонний наряд «прикордонний патруль». Він був старшим цього прикордонного наряду. Завдання наряду полягало у тому, щоб на службовому автомобілі здійснювати патрулювання дільниць кордону 10, 11, 12, МСВ (металева сторожова вежа) № 10, а також уздовж і/п (інформаційних покажчиків) 1907, 1930, 1936. Доїхавши на автомобілі до МСВ № 10 їх автомобіль декілька разів застряг у снігу і далі їхати на ньому не видалось можливим. У зв`язку із цим він повідомив про даний факт старшого зміни прикордонних нарядів ОСОБА_2 . Старший зміни ОСОБА_2 дав йому новий наказ у пішому порядку разом із ОСОБА_3 здійснити патрулювання уздовж кордону через і/п 1907, 1930, 1936. Отримавши цей наказ, він із ОСОБА_3 намагався пройти далі пішки, але не змогли цього зробити через значний сніговий покрив. Зважаючи на те, що у пішому порядку через сніг пройти буде неможливо, а також на те, що водій наряду сам залишиться зі зброєю і вчасно завдання все одно не вдасться виконати, він самостійно прийняв рішення не йти далі, а здійснювати патрулювання на тилових підступах до кордону. Вже наступного дня вранці після зміни, він доповів старшому прикордонних нарядів про те, що не здійснював патрулювання уздовж і/п 1907, 1930, 1936.

Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Сомок О.А., суд дійшов наступних висновків.

У відповідності із ч. 4 преамбули Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», дія Статуту поширюється на військовослужбовців Державної прикордонної служби України.

Згідно із ст.ст. 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини. Про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

У відповідності із ч. 4 преамбули Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», дія Статуту поширюється на військовослужбовців Державної прикордонної служби України.

Згідно ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

У відповідності до п.п. 4, 5, 8, 10 глави ІІ розділу 1 Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 19.10.2015 № 1261, старший наряду несе повну відповідальність за охорону визначеної ділянки, точне виконання наказу на охорону державного кордону, дії і дисципліну підпорядкованих йому на період служби прикордонників. Старший наряду зобов`язаний: організувати службу прикордонного наряду відповідно до одержаного наказу. Прибувши на ділянку, що охороняється (до місця несення служби), старший наряду вказує порядок прийняття ділянки під охорону, способи несення служби, порядок взаємодії, сигнали управління та своє місце у складі прикордонного наряду. Старший наряду в найкоротший строк доповідає черговому підрозділу охорони кордону (старшому зміни прикордонних нарядів або начальнику підрозділу охорони кордону) про: зміну місця несення служби або зняття з ділянки, що охороняється.

Порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинені в умовах особливого періоду, тягне за собою адміністративну відповідальність за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

Матеріали цієї справи свідчать про те, що дільничний інспектор прикордонної служби 1-ї категорії відділення інспекторів прикордонної служби «Сопич» ОСОБА_1 отримав завдання на здійснення охорони державного кордону у складі прикордонного наряду «прикордонний патруль» в період з 12.02.2021 р. на 13.02.2021 р. У цьому наряді він був старшим. До складу наряду також входили інспектор прикордонної служби ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Завдання наряду полягало у тому, щоб на службовому автомобілі здійснювати патрулювання дільниць кордону 10, 11, 12, МСВ (металева сторожова вежа) № 10, а також уздовж і/п (інформаційних покажчиків) 1907, 1930, 1936.

Вказана обставина підтверджується як копією плану охорони кордону та витягом робочого зошиту віпс «Сопич», так і поясненнями самого ОСОБА_1 та показами допитаних у суді свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

Також матеріалами справи, зокрема поясненнями самого ОСОБА_1 , а також поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , стверджується та обставина, що після того як службовий автомобіль очолюваного ОСОБА_1 наряду декілька разів застряг у снігу біля МСВ № 10, останній отримав від старшого зміни прикордонних нарядів ОСОБА_2 новий наказ висунутись до і/п 1907, 1930, 1936 у пішому порядку, залишивши на місці лише водія наряду.

ОСОБА_1 у суді підтвердив, що отримав цей наказ у чіткій та зрозумілій для нього формі. Проте він також підтвердив, що не виконав цей наказ, оскільки вважав, що у пішому порядку через сніг пройти далі буде неможливо, а також вважав, що не можна покидати водія наряду самого, і вчасно завдання все одно не вдасться виконати. Він прийняв власне рішення - здійснювати патрулювання на тилових підступах до кордону, про що не доповів старшому нарядів.

Перш за все суд з цього приводу звертає увагу на наступне.

За правилами приведених вище статутів Збройних Сил України, військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконувати накази командирів.

Пункт 11 глави ІІ розділу 2 Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 19.10.2015 № 1261, чітко приписує, що прикордонним нарядам забороняється: залишати ділянку, що охороняється (місце несення служби), або переміщуватись на іншу до зміни чи закінчення терміну несення служби, а також змінювати маршрут руху. Про залишення ділянки, зміну місця несення служби чи маршруту руху прикордонний наряд у найкоротший строк доповідає черговому підрозділу охорони кордону (старшому зміни прикордонних нарядів) або начальнику підрозділу охорони кордону.

Єдині винятки з цього правила, які дозволяють змінювати маршрут руху, передбачені п. 10 глави ІІ розділу 2 цієї Інструкції. Зокрема, прикордонному наряду дозволяється самостійно залишати ділянку, що охороняється (місце несення прикордонної служби), або переміщуватись на іншу, змінювати визначений маршрут руху у випадку: повеней, зсувів, обвалів, інших стихійних лих i пожеж, аварій та катастроф техногенного характеру, якщо подальше несення служби на цій ділянці пов`язане з небезпекою для життя прикордонників.

Дійсно, значний сніговий покрив на ділянках місцевості біля кордону міг викликати деякі труднощі у здійсненні завдання по охороні кордону, очолюваним ОСОБА_1 нарядом. Проте такі труднощі не мали ознак повеней, зсувів, обвалів, інших стихійних лих i пожеж, аварій та катастроф техногенного характеру, якщо подальше несення служби на цій ділянці пов`язане з небезпекою для життя прикордонників.

Більш того, допитаний у суді ОСОБА_3 , який був у складі наряду із ОСОБА_1 підтвердив, що пройти далі по маршруту було можливо, але було важко. Також допитаний у суді ОСОБА_6 вказав, що перед тим як на службу заступив наряд ОСОБА_1 , він патрулював у пішому порядку біля і/п 1930 та 1936. Через великий сніг ходити було важко, але не зважаючи на це вони виконали своє завдання. Аналогічні покази надав і свідок ОСОБА_7 .

За таких обставин, невиконання наказу старшого зміни прикордонних нарядів об`єктивно не було обумовлено якимись непереборними причинами, а труднощі щодо виконання цього наказу ОСОБА_1 як військовослужбовець, повинен був долати стійко.

Також суд не може не звернути увагу на те, що ОСОБА_1 сам поставив свій наряд у ситуацію, що викликала деякі труднощі при виконанні завдання по охороні кордону, оскільки перед виїздом він не забезпечив свій наряд лижами та лопатою, хоча мав таку можливість, про що він не заперечував у своїх поясненнях.

Пояснення захисника щодо процесуальних порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, суд не бере до уваги, оскільки протокол містить фабулу із зазначенням нормативно-правових актів, що були порушені в даному випадку ОСОБА_1 , а саме складання протоколу на п`ятий день після вчинення правопорушення було обумовлено проведенням внутрішньої перевірки і з`ясуванням усіх обставин, про що повідомила свідок ОСОБА_5 . Також протокол містить посилання на ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинені в умовах особливого періоду. Особливий період діє в Україні від 17.03.2014 р., після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 р. № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

З урахуванням усього зазначеного вище, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, як порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинені в умовах особливого періоду.

Обираючи вид і міру стягнення, суд враховує ступінь вини порушника, характер вчиненого правопорушення та його наслідки. Зокрема, суд враховує те, що не виконавши наказу старшого зміни нарядів ОСОБА_1 створив ситуацію, при якій ділянка державного кордону України протягом тривалого часу не охоронялася. При цьому за поясненнями свідка ОСОБА_5 це була проблемна ділянка кордону, де вже відбулося декілька проривів. Також, не підкорившись наказу ОСОБА_1 створив ситуацію, яка негативно впливає на дисципліну підрозділу. З урахуванням наведених обставин, а також враховуючи, особу правопорушника, відсутність як пом`якшуючих так і обтяжуючих відповідальність обставин, вважаю за доцільним накласти на нього адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 2 ст. 172-18 КУпАП у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відтак з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 454 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 40-1, 172-18, 268, 283-289 КУпАП, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Глухівський міськрайонний суд Сумської області.

Суддя А.О. Колодяжний