Справа №461/9995/21
Провадження №3/461/4893/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2021 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю захисника Сергєєвої О.І., представника митного органу Шота А.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Львівської митниці Держмитслужби про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм ФОП ОСОБА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданий 17.10.2019 органом №4627, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ,

за ст.472 Митного кодексу України,

встановив:

згідно протоколу про порушення митних правил 04.08.2021 року близько 20 години 57 хвилин в зону митного контролю митного пропуску «Краківець-Корчова» митного поста «Яворів» Львівської митниці смугою руху «червоний коридор» в напрямку «в`їзд в Україну» заїхав транспортний засіб з реєстраційним номером НОМЕР_3 , під керуванням громадянина України ОСОБА_1 (паспорт № НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Громадянином України ОСОБА_3 до митного контролю було подано:

- рахунок-фактуру № 3/08/2021 від 03.08.2021,

- міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) б/н від 04.08.2021,

- митну декларацію країни відправлення MRN 21PL402010T1158662 від 04.08.2021.

Відповідно до вказаних документів транспортним засобом з реєстраційним номером BC7076KX переміщується товар «компресор ECOAIR F30, що був у користуванні» вагою 400 кг та вартістю 250 євро. Відправник PutzTechJacekRak (LaczkiBrzeskie 4A, 39-320 Przeclaw, Polska), отримувач JulianDemianovskiy (Schevchenka 58, 82554 VerchneVysocke, Ukraina).

Також громадянином ОСОБА_1 було заповнено митну декларацію для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності, у якій він завив, що ним переміщуються особисті речі та продукти.

За результа тами митного огляду (Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA209030/2021/304465 від 04.08.2021) встановлено, що у вантажному відсіку транспортного засобу з реєстраційним номером НОМЕР_3 переміщуються наступні товари:

- компресор ECOAIR F30, що був у користуванні (товаросупровідні документи на який водієм подано до митного оформлення);

- помпа (насос) до бетону PUTZMEISTER M740, що була у користуванні (товаросупровідних документів на яку водієм до митного оформлення подано не було).

Окрім цього в кабіні транспортного засобу з реєстраційним номером BC7076KX, а саме на спальному місці водія, у папці з документами було виявлено митну декларацію країни відправлення MRN 21PL402010E1158753 від 04.08.2021, міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) б/н від 04.08.2021 та рахунок-фактуру № 02/07/2021 від 22.07.2021.

Відповідно до яких вказаним транспортним засобом також переміщується товар «помпа (насос) до бетону PUTZMEISTER M740, що була у користуванні» вагою 1900 кг та вартістю 10 000 євро, що за курсом НБУ на 04.08.2021 відповідає сумі 318 913,00 гривень. Відправник FU JanushDrogos DRO-MIX (Slona 65, n/Dunajcem, 32-840 Zakliczyn, Polska), отримувач - JulianDemianovskiy (Schevchenka 58, 82554 VerchneVysocke, Ukraina; UA).

Відповідно до бази даних «Суб`єкти ЗЕД» АСМО «Інспектор» громадянин ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на обліку в митних органах не перебуває.

Громадянин ОСОБА_1 , шляхом подання до митного контролю рахунку-фактури № 3/08/2021 від 03.08.2021, міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) б/н від 04.08.2021 та митної декларації країни відправлення MRN 21PL402010T1158662 від 04.08.2021, заявив про переміщення ним через митний кордон України товару «компресор ECOAIR F30, що був у користуванні» вагою 400кг та вартістю 250 євро, а також особистих речей та продуктів, згідно з митною декларацією для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності від 04.08.2021.

Про переміщення ним товару «помпа (насос) до бетону PUTZMEISTER M740, що була у користуванні» вагою 1900 кг та вартістю 10 000 євро громадянин України ОСОБА_1 у процесі усного опитування не заявив, у митній декларації для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності від 04.08.2021 не вказав, будь-яких інших дій щодо декларування виявленого товару не вчинив.

ОСОБА_1 та його захисник в судовому засіданні заперечили факт вчинення інкримінованого правопорушення. Обґрунтовуючи свої доводи, захисник зазначила, що в діях ОСОБА_1 немає складу адміністративного правопорушення (порушення митних правил) за ст. 472 Митного кодексу України, у зв`язку з відсутністю в останнього умислу на переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, оскільки до митного оформлення ним було подано декларацію, що складена на основі наданих йому відправником документів на товар, сумнівів в достовірності яких він не мав і об`єктивно не міг знати про невідповідність таких документів вимогам законодавства. Зазначила, що в матеріалах справи відсутні належні, достовірні та допустимі докази, які б вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Представник Львівської митниці Державної митної служби протокол підтримав.

Заслухавши доводи представника митниці, пояснення ОСОБА_1 та його захисника, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч.1 ст.486 МК України).

У відповідності до вимог ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта, іншими документами.

Відповідно до ст. 472 Митного кодексу України, недекларування товарів. транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості цих товарів, транспортних засобів з конфіскацією зазначених товарів,транспортних засобів.

Основним безпосереднім об`єктом правопорушення за даною нормою закону є встановлений порядок переміщення товарів та ТЗ через митний кордон України, а об`єктивною стороною є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, активна поведінка (вчинок) особи.

Суб`єктивна сторона передбачає наявність умислу чи необережності, тобто винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює, чи може та повинен передбачати обставини і характер незаконного недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність,найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупностіюридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення.

Правила декларування визначені ст.ст. 257-269 Митного кодексу України.

Статтею 257 МК України, визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, а також відомостей,необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 266 Митного кодексу України, у разі вчинення порушення митних правил під час здійснення декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, передбачену Митним кодексом України адміністративну відповідальність в повній мірі несе декларант.

Частина 2 ст. 459 Митного кодексу України встановлює, що суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни. які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств. Посадові особи підприємств - керівники та інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти). які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за додержання вимог, встановлених цим Кодексом, законами та іншими норматнвно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України. укладеними у встановленому законом порядку (п. 43 ст. 4 Митного кодексу України).

Відповідно до матеріалів адміністративної справи, на думку уповноважених осіб митного органу, дії ОСОБА_5 , як водія автомобіля, полягали в порушенні процедури декларування, тобто недекларування за встановленою формою, передбаченою ст. 257 МК України, точних відомостей про найменування та кількість товару, що підлягає обов`язковому декларуванню.

Фактично підставою для складення протоколу про порушення митних правил стала митна декларація подана ОСОБА_6 від 04.08.2021 року та виявлений у транспортному засобі останнього не задекларований товар - «помпа (насос) до бетону PUTZMEISTER М740, що була у користуванні» вагою 1900 кг та вартістю 10 000 євро.

Вартість виявленого та вилученого товару, відповідно до відомостей з протоколу про адміністративне правопорушення від 07.08.2021 року №1492/20900/21, складає 318913 гривень.

Таким чином, з врахуванням переміщення автомобіля по «червоному коридору», уповноважені представники митного органу вказують на те, що виявлений товар підлягав обов`язковому декларуванню.

Однак, при складанні протоколу про порушення митних правил відносно ОСОБА_5 митним органом не було враховано ту обставину, що останній як водій сформував митну декларацію на підставі документів на товари, які були надані йому відправником ОСОБА_7 (LaczkiBrzeskie 4A. 39-320 PrzeclawPolska), щодо яких у першого не було даних, що вони містять недостовірну, сумнівну інформацію, яка не відповідає дійсним обставинам правовідносин, які виникли між вищевказаними відправником - Putz Tech Jacek Rak ( АДРЕСА_3 ) та замовником - ФОП ОСОБА_8 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ).

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 191 МК України, перевізники зобов`язані під час прийняття товарів до перевезення перевіряти точність відомостей щодо кількості вантажних місці, їх маркування, номери, зовнішній стан товарів та їх пакування. У разі неможливості такої перевірки вноситься відповідний запис до міжнародної автомобільної накладної (CMR).

Перевізник - особа, зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності, яка в установленому законом порядку, з використанням належних їй або найманих нею транспортних засобів переміщує товари через митний кордон України або здійснює перевезення товарів, що перебувають під митним контролем, між митними органами на території України.

Частиною 2 статті 460 Митного кодексу України визначено, що перевізники несуть відповідальність за переміщення або дії. спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення них товарів документів, що містять неправдиві відомості, виключно у разі якщо ці відомості стосуються кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, а перевізниками не вжито заходів до перевірки правдивості зазначених відомостей або у разі неможливості такої перевірки не внесено відповідного запису до міжнародної автомобільної накладної (CMR).

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності є працівником перевізника товару, оскільки останній працює у ФОП ОСОБА_2 , що підтверджується Наказом № 3 «Про прийняття на роботу ОСОБА_5 » від 02 березня 2016 року, який прийнятий Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 та трудовим договором № 2 між працівником та фізичною особою підприємцем, яка використовує найману працю. ОСОБА_1 отримав товар від відправника з супровідними документами.

Як вбачається з матеріалів справи і фактично не заперечується митним органом, ОСОБА_9 документи, пов`язані з виконанням замовлення не готував.

Таким чином, ОСОБА_9 як водій, уповноважений за своїми посадовими обов`язками здійснити транспортування товару, з урахуванням положень ч.2 ст.460 МК України, не може бути суб`єктом даного порушення митних правил.

Докази того, що у такої особи був умисел на переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, оскільки до митного оформлення ним було подано документи, які були надані відправником товару, сумнівів в достовірності яких він не мав і об`єктивно не міг знати про невідповідність таких документів вимогам законодавства відсутні.

Матеріали справи не містять жодного доказу, який вказує на те, що ОСОБА_9 безпосередньо завантажував товар, чи товар належить йому.

Відтак, ОСОБА_9 не с суб`єктом правопорушення за ст. 472 МК України та у нього був відсутній умисел на вчинення вищенаведеного діяння, v зв`язку з чим в діях такої особи відсутній склад адміністративного правопорушення за даною статтею.

Наведені вище обставини свідчать про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про вчинення безпосередньо ОСОБА_10 дій, спрямованих на переміщення через митний кордон України товарів шляхом недекларування, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, а саме про їх наявність.

Наведе вище спростовує обставини викладені у протоколі про порушення митних правил №1492/20900/21 від 07 серпня 2021 року та вказує на те, що долучені до протоколу матеріали не доводять поза розумним сумнівом факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правовпорушення.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків ("Коробов проти України" від 21.10.2011 року).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.486 МК України, завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог Закону.

Відповідно до ч.4 ст.3 МК України, у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ст.486 МК України).

У відповідності до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За положеннями п.3 ч.1 ст.8 МК України, державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції.

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стаття 6 Конвенції встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Разом з тим, розглядаючи справи про адміністративні правопорушення, виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, враховую те, що хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Отже, адміністративне стягнення у виді штрафу з конфіскацією товарів, а також товарів, транспортних засобів, мають каральний і стримуючий характер.

Водночас, розмір штрафу в даній категорії справ інколи перевищує розмір штрафів визначених санкцією окремих статей Кримінального кодексу України.

Таким чином, адміністративне правопорушення передбачене статтею 472 МКУ може бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

Принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудній(в даному випадку особа відносно якої складено протокол) вчинив правопорушення, яке йому ставиться у провину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні (в даному випадку на митний орган), і будь який сумнів має тлумачитись на користь особи стосовно якої вирішується питання про притягнення до відповідальності.

Водночас, наведені вище факти та обставини свідчать про те, що уповноваженими особами митного органу не досліджено та не перевірено належним чином всіх реально можливих версій щодо характеру події, винуватості особи та інших важливих для встановлення об`єктивної істини обставин справи.

В процесі провадження у справі митним органом не дотримано принципу повноти дослідження обставин справи, що суттєво впливає на об`єктивність рішення у провадженні, а також не здобуто такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені у протоколі висновки, як такі, що не залишають місця сумнівам.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і вчинене саме особою стосовно якої складено протокол про правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення (в даному випадку митного органу) має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії відображеній у протоколі, як суть правопорушення. Наявність таких обставин, яким версія митного органу не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення(в даному випадку митний орган), був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною у інкримінованих діях.

Оцінивши усі докази по справі в їх сукупності, суд виходячи із загальних засад державної митної справи, законності, презумпції невинуватості, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та обов`язків, вважає, що під час розгляду даної справи не здобуто та суду не надано достатніх, належних, достовірних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України.

Матеріали справи не містять достатніх, належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_1 свідомо порушив встановлений цим Кодексом порядок проходження митного контролю з порушенням визначеної законодавством процедури.

Згідно ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на відсутність достовірних, достатніх, належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення та враховуючи вимоги закону щодо того, що усі сумніви мають трактуватись на користь особи, яка притягається до відповідальності, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.527 МК України, у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов:

1) про проведення додаткової перевірки;

2) про накладення адміністративного стягнення;

3) про закриття провадження у справі.

З урахуванням наведеного, провадження по справі підлягає закриттю, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 458, 459, 472, 486, 527, 528 МК України, суд -

постановив:

Провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ст.472 МК України закрити, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Вилучений, згідно протоколу №1492/20900/21 від 07.08.2021, товар повернути ОСОБА_1 або уповноваженій ним особі для вивезення за межі митної території України або для здійснення митного оформлення.

Постанова може бути оскаржена упродовж десяти днів з дня її винесення.

Суддя Стрельбицький В.В.