ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/4399/21 Головуючий в 1 інст. Котляр А.М.
Провадження № 33/807/886/21 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника ОСОБА_1 - адвоката Ярошенка О.О., представника ОСОБА_2 - адвоката Білицького Є.М. справу про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 1 грудня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення було закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 21 травня 2021 року, приблизно о 06 годині 50 хвилин, по проїжджій частині вул. Брянської зі сторони вул. Заводської в напрямку вул. Зої Космодем`янської, здійснював рух автомобіль «ВАЗ-1118», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який не надав перевагу у русі автомобілю DAEWOO Lanos реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався праворуч, в результаті чого відбулось зіткнення вищевказаних транспортних засобів, чим ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що визнання судом його винуватості базується на припущеннях.

Водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Ланос», в безпосередній близькості до транспортного засобу ОСОБА_1 , виїхав з другорядної дороги на головну. ОСОБА_1 вживав заходів для гальмування, проте уникнути зіткнення не зміг.

Зазначає, що після закриття кримінального провадження, матеріали були скеровані до патрульної поліції із вказівкою скласти протоколи на обох водіїв.

Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20.08.2021 року, яка набрала законної сили, водія ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У висновку експерт зазначив, що дії ОСОБА_1 з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку з подією ДТП, хоча технічний аспект експертами не досліджувався.

Наголошує, що висновки місцевого суду є некоректними, оскільки вони вказують на те, що обидва автомобіля повинні були зупинитися перед перехрестям, і автомобіль «Ланос» не міг здійснювати рух, поки не надасть дорогу «ВАЗ», а «ВАЗ» - поки не дасть дорогу «Ланосу», оскільки він з правого боку.

Зазначає, що п. 16.12 ПДР України застосовується лише до перехрестя рівнозначних доріг, що є несумісним з обставинами справи, адже ДТП сталося на перехресті нерівнозначних доріг.

Вказує, що він рухався по головній дорозі, а тому мав перевагу в русі перед водієм «Ланос», який виїжджав з другорядної дороги на головку.

Просить апеляційний суд постанову місцевого суду скасувати, а провадження закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Ярошенка О.О., представника ОСОБА_2 - адвоката Білицького Є.М., перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 283 КУпАП вбачається, що постанова суду має бути вмотивованою.

Згідно з абз. 3,5 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Основною умовою настання адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП є наявний причинний зв`язок між порушеннями правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

З огляду на вказане, апеляційний суд зазначає, що положення ст. 124 КУпАП є бланкетними, а отже для кваліфікації адміністративного правопорушення, уповноважена особа повинна визначити пункт порушення ПДР та надати кваліфікацію діянням відповідно до КУпАП.

Відповідно до матеріалів провадження про адміністративне правопорушення вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 складено за порушення ним вимог п.16.12 ПДР України.

Суд апеляційної інстанції при перегляді постанови суду першої інстанції вважає за необхідне дослідити докази, які були покладені в основу винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №288080 (а.с.1) встановлено, що 21 травня 2021 року, приблизно о 06 годині 50 хвилин, по проїжджій частині вул. Брянської зі сторони вул. Заводської в напрямку вул. Зої Космодем`янської, здійснював рух автомобіль «ВАЗ-1118», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який не надав перевагу у русі автомобілю DAEWOO Lanos реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався праворуч, в результаті чого відбулось зіткнення вищевказаних транспортних засобів. Водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.16.12 ПДР України.

Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 22 липня 2021 року (а.с.2-5) вказано, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.16.12 ПДР України, оскільки водій на перехресті рівнозначних доріг повинен був надати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди (а.с.7-8), зафіксовано на схемі місця ДТП положення транспортних засобів учасників пригоди після події. Також зафіксовано наявність знаку «дати дорогу» із сторони руху водія ОСОБА_2 .

В письмових поясненнях водій ОСОБА_1 (а.с.11-12) пояснив, що рухався по головній дорозі, відносно водія ОСОБА_2 , у якого з його сторони був знак «надати дорогу».

В письмових поясненнях водій ОСОБА_2 (а.с.14-15) пояснив, що видимість елементів складала більше ніж 50 метрів. Вважав, що водій ВАЗ повинен надати перевагу в русі. Після чого відбулося зіткнення.

Висновком експерта № КСЕ-19/108-21/7146 від 16 липня 2021 року (а.с.47-70) встановлено вину водія ОСОБА_1 , оскільки останній повинен був надати перевагу в русі водію ОСОБА_2 . Встановлено, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.16.12 ПДР України.

Суд першої інстанції вказані докази поклав у винуватість ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП.

Переглядаючи вищевикладені матеріали справи, суд апеляційної інстанції встановив, що висновки місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог п.16.12 ПДР України не засновані на ретельному дослідження всіх обставин справи, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 16.12 Правил дорожнього руху, зазначено, що на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.

Суд вважає, що висновки суду про рівнозначність доріг є помилковим, оскільки на схемі ДТП та фотосвітлинах (а.с.28-29) чітко показано, що у водія ОСОБА_2 був знак «надати дорогу», що є обов`язковим для виконання водієм при переїзді перехрестя.

Апеляційний суд зауважує, що у водія ОСОБА_2 перед виїздом на дорогу був знак «дати дорогу», що повинен сприйматися водієм, як те, що він рухається по другорядній дорозі.

Суд апеляційної визнає висновки експерта суперечливими та сумнівними, оскільки за логічним тлумаченням водії - учасники пригоди не мали права здійснювати рух вказаного перехрестя, адже водій ОСОБА_3 повинен був надати дорогу ОСОБА_2 , а ОСОБА_2 повинен був надати дорогу ОСОБА_3 , що є не можливим.

Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2021 року (а.с.27) ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Отже, докази того, що ОСОБА_4 вчинив дії, які знаходяться у причинному зв`язку із ДТП в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд вважає, що на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху України, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду вказує лише складений протокол про адміністративне правопорушення, натомість всі інші докази беззаперечно на це не вказують.

Таким чином, оскільки в матеріалах справи відсутні достатні та достовірні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 16.12 ПДР України, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 245, 278, 280, 283, 294, 295 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 1 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, скасувати.

Провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 337/4399/21