П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2021 м. Біла Церква

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ларіна О.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Батальйону патрульної поліції в місті Біла Церква управління патрульної поліції у Київській області департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм маршрутного таксі в ТОВ «ТРАНССІТІ», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,

за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

У С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 070087 від 15.12.2020 вбачається, що 15.12.2020 о 18 год. 36 хв. водій маршрутного транспортного засобу ТОВ «ТРАНССІТІ» ОСОБА_1 керуючи транспортим засобом «АТАМАН А-092Н6», державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Біла Церква Київської області по бул. Олександрійському, 6, здійснював міське перевезення пасажирів за маршрутом №22, де кількість пасажирів на 10 осіб перевищує кількість місць для сидіння передбаченою технічною характеристикою т/з, чим порушив п.п. 9 п.10 постанови КМУ №641 від 22.07.2020 (зі змінами).

Такі дії ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення були кваліфіковані за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що працює водієм маршрутного таксі в ТОВ «ТРАНССІТІ». Зазначив, що він є найманим працівником та відповідно до норм чинного законодавства не є суб`єктом вказаного правопорушення. Подав клопотання, в якому просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Суддя, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 44-3 КУпАП порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 1 статті 44-3 КУпАП має бланкетний характер і відсилає до нормативно-правових актів, якими установлено правила щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", інших актів законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Таким чином, склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст.44-3 КУпАП, з урахуванням банкетної норми, визначає спеціального суб`єкта - суб`єкта господарювання.

Відповідно до п. 2 ч .2 ст. 55 Господарського кодексу України, суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до Господарського кодексу України, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи встановлено, що у якості доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, інспектором поліції надано протокол про адміністративне правопорушення, рапорт, ксерокопії фотознімків, запис з відеореєстратора.

Так, дослідивши додані матеріали до протоколу, суддя не приймає до уваги в якості доказів правопорушення долучені до протоколу ксерокопії фото, оскільки невідоме джерело їх походження, час та дата події, а також, документи не засвідчені належним чином, що позбавляє суддю можливості пересвідчитися в ідентичності цих документів. Крім того, з доданого до протоколу СD-диску, який досліджено в судовому засіданні, не зрозуміло хто саме зображений на зазначеному відео.

Крім цього, в матеріалах справи взагалі відсутні докази того, що ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів на маршрутному автобусі або на міському автобусі, що здійснює регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах.

Також, в судовому засіданні встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які пояснення свідків чи очевидців правопорушення, які б могли підтвердити те, що ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів на маршрутному автобусі або на міському автобусі, що здійснює регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах, так як ОСОБА_1 відповідно до протоколу здійснював перевезення людей, які і могли б бути безпосередніми свідками.

Крім цього, в судовому засіданні встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не здійснює господарську діяльність та не зареєстрований відповідно до закону як фізична особа-підприємець, а згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, офіційно працює водієм у ТОВ «ТРАНССІТІ», , зареєстрованого у встановленому законом порядку як суб`єкт господарювання юридичної особи з організаційно-правовою формою «товариство з обмеженою відповідальністю», що підтверджується відомостями з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за посиланням https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch.

Отже, в ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 є найманим працівником ТОВ «ТРАНССІТІ», тобто він не є суб`єктом господарювання, а тому в розумінні ч. 1 ст. 44-3 КУпАП не є суб`єктом вказаного правопорушення.

Інших доказів матеріали адміністративного правопорушення не містять.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. При цьому всі викладені в Протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів. Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має право самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенції).

Так, частина 1 статті 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумно строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який (…) встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції, «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Дослідивши наявні у справі документи суддею не встановлено факту порушення ОСОБА_1 вимог Постанови КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2» і положень ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб».

Таким чином, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні в достатньому обсязі належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, а також враховуючи, що останній не є суб`єктом вказаного правопорушення, суддя позбавлений можливості встановити факт вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення та наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Враховуючи, що відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, приходжу до переконання, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір стягується у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення. Враховуючи, що провадження у даній справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідно, судовий збір стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 44-3, ст.ст. 7, 40-1, 247, 283, 284, 285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП - закрити.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

СуддяО. В. Ларіна