Провадження № 33/824/15/2021 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2021 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,

секретар: Ганжа В.В.,

за участю:

захисника Коваленка Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу з уточненнями захисника ОСОБА_1 - адвоката Коваленка Дмитра Анатолійовича на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 15 вересня 2020 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Як вбачається з постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 , 23 липня 2020 року о 16 год. 00 хв., керував автомобілем «Hyunday Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 , по Харківському шосе, 68 в м. Києві, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: дефекти мови, почервоніння обличчя, хитка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій пройшов із застосування приладу «Драгер» в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , результат огляду позитивний 2.76 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно протоколу серії ДПР18 № 441160, ОСОБА_1 , 23 липня 2020 року о 16 год. 00 хв., керував автомобілем «Hyunday Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 , по Харківському шосе, 68 в м. Києві, не дотримався бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Isuzu Nar71P», д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 15 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 (сорок) коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Коваленко Д.А. подав апеляційну скаргу з уточненнями, в якій просить скасувати постанову Дарницького районного суду міста Києва від 15 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1 та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги з уточненнями захисник зазначає, що оскаржувана постанова є незаконно, необґрунтованою та прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскільки п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України передбачає заборону водієві керувати транспортним засобом саме в стані алкогольного сп`яніння. Суд не в вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак, враховуючи принцип диспозитивності в даному випадку відсутній склад адміністративного правопорушення та керуючись тим, що суд не повинен був виходити за межі обвинувачення у вчиненні правопорушення, у зв`язку з тим що відсутні підстави притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Крім того, апелянт зазначає, що під час розгляду справи Дарницьким районним судом міста Києва, суддя не одноразово зазначала та посилалася на підпис ОСОБА_1 в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, що посвідчує його згоду з протоколом, як доказ вини останнього, хоча ОСОБА_1 вину не визнає.

Апелянт стверджує, що суд в повній мірі не дослідив всіх доказів по даній справі, не проаналізував доводи сторони захисту, не встановив фактичних даних справи, а керувався лише даними, які містилися в протоколах. Так, зокрема, постанова суду мотивована наявністю пояснень свідків у даній справі, однак судом було проігноровано, що представник апелянта звертався до суду з клопотанням про виклик свідків, для повного з`ясування обставин справи так як показання свідків без їх допиту в судовому засіданні є неналежним доказом.

Окрім того, судом не встановлено та не перевірено фактів, щодо самої дорожньо-транспортної пригоди, так як ОСОБА_1 стверджував, що рухався по Харківському шосе в сторону метро Бориспільська на автомобілі «Hyunday Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 , з дотриманням Правил дорожнього руху України, натомість водій автомобіля «Isuzu Nar71P», д.н.з. НОМЕР_2 здійснив маневр чим недотримався бокового інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем «Hyunday Sonata».

Заслухавши доповідь судді,

пояснення захисника Коваленка Д.А., який підтримав апеляційну скаргу з уточненнями та просив її задовольнити,

перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зазначені вимоги закону судом дотримані.

Так, частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Як убачається з матеріалів справи суд першої інстанції, всебічно розглянув справу, об`єктивно оцінив добуті докази, з`ясував фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення і дав їм правильну оцінку.

Судом враховано фактичні обставини справи та докази, які свідчать про те, що водій ОСОБА_1 23 липня 2020 року о 16 год. 00 хв., керував автомобілем «Hyunday Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 , по Харківському шосе, 68 в м. Києві, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: дефекти мови, почервоніння обличчя, хитка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій пройшов із застосування приладу «Драгер» в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , результат огляду позитивний 2.76 проміле, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Вина ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення (а.с.1), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.7), який був складений у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відеозаписом з нагрудної камери поліцейского.

Суд першої інстанції правомірно взяв наявні докази до уваги та надав їм належну правову оцінку. З вказаними висновками суду апеляційний суд погоджується, вважає їх правильними та законними.

Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду, надано не було, також їх не було надано і суду апеляційної інстанції.

Крім того, пункт 1.3 Правил дорожнього руху України (далі за змістом - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно по п.2.3 «б» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

Відповідно до ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху (п.10.1 ПДР України).

За порушення вимог зазначених вимог ПДР України передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Відповідальність за ст.124 КУпАП настає в тому разі, коли внаслідок порушення правил дорожнього руху було спричинено пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Тобто, обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є спричинення пошкодження об`єктів, зазначених у цій статті.

Чинне законодавство України та нормативно-правові акти покладають обов`язок на водіїв не лише знати та безумовно виконувати правила ПДР України, а також враховувати особливості та технічний стан транспортного засобу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.278 КУпАП за змістом якого орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.4 ст.256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі за змістом - Інструкція), Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 своїм правом скористався, надав пояснення, заперечень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу, невідповідності щодо внесених відомостей до схеми місця дорожньо-транспортної пригоди не заявляв (а.с. 1-2).

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення (а.с 17), схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, якою зафіксовано обстановку місця події та пошкодження транспортного засобу від 23 липня 2020 року (а.с. 2), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Таким чином, протоколи про адміністративне правопорушення, складені відносно ОСОБА_1 відповідають вимогам ст.256 КУпАП, містять всі необхідні данні, які характеризують об`єктивну сторону складу правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП (настання реальних наслідків у вигляді пошкодження певних об`єктів), що прямо закладено в диспозиції даної статті, усі вони перевірені та встановлені під час судового розгляду та керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Як вбачається з письмових пояснень під час складання протоколу про адміністративне правопорушення апелянта та доводів самої скарги, ОСОБА_1 визнав, що саме під його керуванням автомобіль «Hyunday Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зіткнення з автомобілем «Isuzu Nar71P», д.н.з. НОМЕР_2 та те, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, фактично апелянтом оскаржується не оцінка дій водія ОСОБА_1 і наступні висновки щодо наявності вини, а те, що суддею не було дано оцінку діям іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - водія автомобіля «Isuzu Nar71P», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_6 , який, на переконання апелянта, порушив правила ПДР України. Разом з тим, оцінка дій водія «Isuzu Nar71P», д.н.з. НОМЕР_2 не є предметом розгляду вказаної справи. Будь-яка інформація на предмет того, що стосовно водія автомобіля «Isuzu Nar71P», д.н.з. НОМЕР_2 складався протокол про адміністративне правопорушення за порушення правил ПДР України - відсутня. Навіть при умові (що не є фактом), що водієм автомобіля «Isuzu Nar71P», д.н.з. НОМЕР_2 були порушені ПДР України, це не виключає факт порушення ОСОБА_1 п.10.1. ПДР України.

В суді апеляційної інстанції був оглянутий диск з відеозаписом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, з якого вбачалось, що будь-яких зауважень до дій працівників поліції під час огляду у ОСОБА_1 не було.

Крім того, ОСОБА_1 , з метою спростування результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння не був позбавлений можливості самостійно звернутися до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, але він цього не зробив.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП.

Будь-яких клопотань про витребування доказів та дослідження нових доказів в суді апеляційної інстанції, апеляційна скарга не містить і захисником під час апеляційного розгляду заявлено не було. Крім того, матеріали провадження не містять будь-яких відомостей з приводу того, що ОСОБА_1 звертався зі скаргами на неправомірність дій працівників поліції з приводу складання адміністративного протоколу щодо нього.

При прийнятті рішення, суд першої інстанції врахував форму вини, дані про особу правопорушника, його майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та призначив покарання в межах санкції ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200грн. та позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік.

Таким чином, на думку апеляційного суду, постанова Дарницького районного суду міста Києва від 15 вересня 2020 року є законною та обгрунтованою і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу з уточненнями захисника ОСОБА_1 - адвоката Коваленка Дмитра Анатолійовича - залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 15 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Рудніченко