"09" березня 2021 р. Справа № 363/942/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Чірков Г.Є., розглянувши матеріали, які надійшли від військової прокуратури Дарницького гарнізону щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проходить військову службу в ВЧ НОМЕР_1 НГУ, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

який притягається до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-10 КУпАП,

в с т а н о в и в:

24.02.2021 року, на території місця дислокації окремого загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_2 НГУ, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовець військової служби за контрактом старший інструктор (з водіння) групи легкових автомобілів групи спеціального призначення (бойового та матеріально-технічного забезпечення) окремого загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_2 НГУ сержант ОСОБА_1 , в порушення вимог статей 11, 12, 14, 16, 27, 28. 49, 291 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в особливий період відмовився від виконання законних вимог свого командира (начальника), зокрема наказу від 30 листопада 2020 року №74о/с, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 172-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зазначені обставини підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення від 09 березня 2021 року, рапортом т.в.о. командира окремого загону спеціального призначення від 25.02.2021 року, телеграмою 482 від 22.02.2021 року, службовою карткю, контрактом про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України з ОСОБА_1 , службовою характеристикою та витягом із послужного списку сержанта ОСОБА_1 , витягом з наказу від 30.11.2020 року №74 о/с, витягом з наказу від 30.04.2020 року №87, медичною характеристикою, актом про відмову від надання пояснень (матеріалів) або виконання вимог, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , рапортом т.в.о. командира окремого загону спеціального призначення від 01.03.2021 року, рапорт чергового загону окремого загону спеціального призначення, письмовими поясненнями ОСОБА_1 та рапортом т.в.о. командира окремого загону спеціального призначення від 01.03.2021 року.

Так, 30 квітня 2020 року між начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 НГУ) та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження служби у Національній гвардії України на посадах сержантського і старшинського складу терміном на 5 років.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 НГУ (начальник Північного Київського територіального управління НГУ) від 30 листопада 2020 року №74 о/с сержанта ОСОБА_1 звільнено з посади старшого інструктора (з водіння) групи легкових автомобілів групи спеціального призначення (бойового та матеріально-технічного забезпечення) окремого загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_2 НГУ та переміщено до військової частини НОМЕР_1 НГУ, з місцем дислокації у місті Вишгород.

24 лютого 2021 року близько 17 години 20 хвилин, заступник командира окремого загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_2 НГУ - начальник штабу майор ОСОБА_21 під час загального шикування довів сержанту ОСОБА_1 перед строєм вимоги наказу командира військової частини НОМЕР_2 НГУ від 30 листопада 2020 року №74 о/с.

ОСОБА_1 в суді визнав, що наказ отримав, з ним ознайомився і готовий його виконувати. Однак повідомив, що наказ був анульований і він не зрозумів, чи потрібно його виконувати чи ні. Також послався на те, що з поважних причин не міг виконати наказ внаслідок лікування.

Прокурор Канарський В.С. в суді показав, що за зверненням юридичного відділу військової частини ним було складено протокол відносно ОСОБА_1 , який відмовився від виконання законних вимог свого командира. Зазначив, що наказ до цього часу не виконаний, і заходи щодо його виконання ОСОБА_1 не вживаються.

Так, згідно Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, вступаючи на військову службу військовослужбовці присягають сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів.
Відповідно до абзацу 4 п. 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою.

Згідно абзацу 2 п. 30 Статуту підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Відповідно до п. 35 Статуту накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.

Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

Згідно п. 36 Статуту командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.

За віддання і виконання явно злочинного наказу (розпорядження) винні особи притягаються до відповідальності згідно із законом.

Разом з тим, відповідно до п. 37 Статуту військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.

Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Відповідно до ч. 2 ст. 172-10 КУпАП відмова від виконання законних вимог командира (начальника) вчинене в умовах особливого періоду, - тягне за собою накладення штрафу від ста сорока п`яти до двохсот вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від семи до десяти діб.

В суді ОСОБА_1 визнав, що на час розгляду справи в суді до виконання наказу в порядку п. 37 Статуту не приступив, та як встановлено з матеріалів справи, про неможливість виконати наказ командиру не доповідав.

Крім того ОСОБА_1 не зміг ствердно зазначити, коли з поважних причин не міг виконати наказ внаслідок лікування.

Посилання ОСОБА_1 на анулювання наказу і те, що він не зрозумів, чи потрібно його виконувати, чи ні, на матеріалах справи не ґрунтуються, вимогам Статуту внутрішньої служби Збройних Сил Українине відповідають.

Таким чином суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до п. 12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», військовослужбовці у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків,звільнені від сплати судового збору під час розгляду справ в усіх інстанціях.

При обранні стягнення суд ураховує конкретні обставини справи та дані про особу правопорушника.

З урахуванням наведеного та керуючись статтями 33, ст. 172-20, 283 і 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Вишгородський районний суд Київської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Суддя