Провадження № 3/761/245/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Циктіч В.М., за участі секретаря Філь В.В., прокурора Сеника В.Г., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу щодо

гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Київ, українки, громадянки України, яка тимчасово не працює, зареєстрована та мешкає за адресою - АДРЕСА_1 ,

про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

у с т а н о в и в :

гр. ОСОБА_1 , будучи у силу п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, на порушення ч. 2 ст. 45 Закону, після припинення 14.02.2019 діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави несвоєчасно подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яку мала подати до 1 квітня наступного року після припинення діяльності.

На обґрунтування висунутого обвинувачення зазначено, що наказом Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - ОВПП ДФС) від 22.01.2019 № 82-о ОСОБА_1 призначено на посаду головного державного інспектора відділу супроводження судових спорів по позаплановим перевіркам юридичного управління ОВПП ДФС, наказом від 14.02.2019 № 163-о ОСОБА_1 з займаної посади звільнена 15.02.2019.

У силу абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону та Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 №2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» на ОСОБА_1 покладений обов`язок у разі припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави, до 1 квітня наступного року після припинення діяльності, подати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Декларація), за минулий рік.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19)» встановлено, що декларації, які у силу ст. 45 Закону подаються за минулий рік до 1 квітня, у 2020 році суб`єкти декларування мають подати до 1 червня.

Таким чином, ОСОБА_1 , припинивши 15.02.2019 виконання обов`язків, пов`язаних з виконанням функцій держави, у зв`язку із звільненням, мала подати щорічну декларацію за 2019 рік до 01.06.2020.

Однак, ОСОБА_1 виконала вказаний вище обов`язок 01.06.2020, тобто з порушенням встановленого Законом строку.

Вказані дії гр. ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 1726 КУпАП.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у діях ОСОБА_1 вбачається склад вказаного адміністративного правопорушення, оскільки остання невчасно подала декларацію про майновий стан за 2019 рік без наявності на те поважних причин, тому просив накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.

Гр. ОСОБА_1 свою вину у скоєнні інкримінованого правопорушення не визнала, наполягала, що умислу на невиконання покладеного на нього обов`язку не мала, подала Декларацію 01.06.2020, оскільки хворіла.

Суддя, заслухавши прокурора, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи - протокол про адміністративні корупційні правопорушення від 03.11.2020 № 481 та долучені до нього матеріали, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 1726 КУпАП утворює несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Наказом ОВПП ДФС від 14.02.2019 № 163-о ОСОБА_1 звільнено з посади головного державного інспектора відділу супроводження судових спорів по позаплановим перевіркам юридичного управління ОВПП ДФС

Таким чином, у силу абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону ОСОБА_1 , припинивши виконання обов`язків, пов`язаних з виконанням функцій держави, у зв`язку із звільненнямбула зобов`язана до 01.06.2020 подати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік

Отже, ОСОБА_1 , подавши Декларацію за 2019 рік 01.06.2020, допустила порушення покладеного на неї обов`язку.

Інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення за ч.1 ст. 1726 КУпАП не є триваючим, тобто подія адміністративного правопорушення у цьому випадку є разовою і строк для накладення адміністративного стягнення має обраховуватись з дня його виявлення, як це передбачено ч.3 ст.38 КУпАП.

Згідно з ч.3 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення корупційного правопорушення може бути накладено упродовж шести місяців з дня виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З наявного у матеріалах справи повідомлення уповноваженої особи відділу ОВПП ДФС вбачається, що інформація про факт несвоєчасного подання гр. ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, отримане НАЗК 10.06.2020.

Водночас протокол про адміністративне правопорушення до суду направлений 10.11.2020, тобто після спливу п`яти місяців з дня виявлення адміністративного проступку.

Судом вживались заходи для забезпечення розгляду справи упродовж визначеного законом строку, однак через поважні причини зазначене виявилось неможливим.

З наведеного витікає, що на день розгляду справи встановлений ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення сплив.

Пунктом 7 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи закінчився строк, передбачений ст. 38 КУпАП.

Згідно з вимогами ст. 247 КУпАП, у разі закриття провадження з викладеної вище підстави, суд не встановлює наявність вини особи у вчиненні адміністративного проступку.

Поєднання закриття провадження у справі з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями і їх прийняття в одному судовому рішенні свідчить про порушення права особи на справедливий суд.

Наведене кореспондується з вимогами ст. 284 КУпАП, яка передбачає, що рішенням, яке доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є встановлення вини особи.

Таким чином, у разі спливу строку накладення адміністративного стягнення, суддя зобов`язаний припинити будь-які дії, спрямовані на притягнення особи до адміністративної відповідальності, незалежно від будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню саме під час розгляду справи, у тому числі й вини особи.

Отже, на момент розгляду справи шестимісячний строк накладення адміністративного стягнення на особу, який відраховується з моменту виявлення проступку, закінчився.

У силу ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи закінчився строк, передбачений ст.38 КУпАП.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. 38, 247, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, закрити у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником упродовж десяти днів з дня її винесення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя В.М. Циктіч