Справа № 439/2050/21
Провадження № 3/439/850/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНІСТРАТИВНЕ ПРАВОПОРУШЕННЯ

30 грудня 2021 року м. Броди

Суддя Бродівського районного суду Львівської області Петейчук Б.М. розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя: АДРЕСА_1 , не працює,

за частиною 1 статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 103921 від 20 листопада 2021 року, 20 листопада 2021 року ОСОБА_1 перебував за адресою: Львівська область, м. Броди, вул. Золота, 7, без документів, що посвідчують особу або підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, чим порушив вимогу підпункту 2 пункту 2 Постанови Кабінету міністрів України за № 1236 від 09 грудня 2020 року, із змінами та доповненнями, за що передбачена адміністративна відповідальність частиною 1 статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Хоча належним чином, у встановленому законом порядку, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 103921 від 20 листопада 2021 року; матеріалами відеофіксації; письмовими поясненнями ОСОБА_1 .

Дослідивши докази по справі, суддя приходить до переконання щодо відсутності у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено частиною 1 статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Диспозиція частини 1 статті 44-3 КУпАП є бланкетною, тому вимагає обов`язкового наведення конкретного нормативно правового акту, який визначає форму дозволеної або забороненої поведінки суб`єкта, що вчиняє діяння. Як наслідок, недотримання імперативних положень таких нормативно правових актів, становить склад відповідного адміністративного правопорушення, яким у даному випадку виступає частина 1 статті 44-3 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 103921 від 20 листопада 2021 року зазначено підпункт 2 пункту 2 Постанови Кабінету міністрів України за № 1236 від 09 грудня 2020 року, із змінами та доповненнями, вимоги якого своїми діями не виконав ОСОБА_1 .

Однак суддя наголошує, що у підзаконному нормативно-правовому акті Постанові Кабінету міністрів України № 1236 від 09 грудня 2020 року, у редакції від 08 листопада 2021 року, підпункту 2 пункту 2 не існує.

Проаналізувавши зміст поставленого у вину ОСОБА_1 правопорушення, суддя приходить до переконання, що органом Національної поліції України поставлено у вину останнього порушення підпункту 2 пункту 22 Постанови Кабінету міністрів України № 1236 від 09 грудня 2020 року, у редакції від 08 листопада 2021 року, які своїми діями не виконав ОСОБА_1 .

Водночас об`єктивна сторона, поставленого у вину ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення змістовно становить собою: порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

За змістом статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Нормою статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, що карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них (частина 4 статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб»).

Із наявних доказі по справі вбачається, що ОСОБА_1 перебував у на вулиці без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні.

Проте сам по собі факт перебування особи на вулиці без документів під час карантинних обмежень не може формувати об`єктивну сторону даного правопорушення. Позаяк не може бути спрямований на порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм.

Лише перебування без документів у взаємозв`язку із порушенням інших протиепідеміологічних правив цілком формує об`єктивну сторону правопорушення за яке передбачена відповідальність частиною 1 статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Жодних інших доказів, які підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 порушення правил запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб судді не надано.

Відтак приходжу до переконання, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад та подія адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено частиною 1 статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із відсутністю об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення.

За правилами статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Отже, враховуючи, що відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину органом поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 44-3 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП, за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного і керуючись статтями 247, пунктом 1 статті 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Бродівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Б.М. Петейчук