єдиний унікальний номер справи 423/3489/20
номер провадження 3/423/18/21
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2021 року місто Попасна

Попаснянський районний суд Луганської області у складі головуючої судді Лизенко І.В., за участі секретаря судового засідання Сороки В.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Військової комендатури м. Попасна Луганської області, щодо

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області, громадянина України, з повною вищою освітою, одруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , 2006 року народження, ОСОБА_3 , 2010 року народження, ОСОБА_4 , 2012 року народження, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне постійне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , військовослужбовця за контрактом, заступника командира батареї військової частини НОМЕР_2 , згідно наказу №215 від 13.10.2020 тимчасово виконував обов`язки начальника групи цивільно-військового співробітництва,

за ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. 14.01.2015 Президентом України видано Указ «Про часткову мобілізацію» № 15/2015, затверджений Законом № 113-VIII від 15.01.2015, у зв`язку з чим почав діяти особливий період.

22 грудня 2020 року, близько 16-30 години, військовослужбовець військової служби за контрактом ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби, перебуваючи в районі проведення заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі стримуванні збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в умовах особливого періоду, в районі виконання завдань за призначенням поблизу с. Лоскутівка Попаснянського району Луганської області, маючи ознаки алкогольного сп`яніння (запах з ротової порожнини, нечітка мова, невпевнена хода), від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння відмовився.

У суді ОСОБА_1 провину у вчиненні зазначеного правопорушення не визнав, пояснивши, що відмовився від огляду за допомогою спеціального приладу, оскільки йому не надали документів на прилад та документів на підтвердження кваліфікації особи, яка здійснюватиме огляд. Наполягав на огляді у медичному закладі, однак йому у цьому відмовили. Наполягав на призначенні захисника за рахунок держави, однак його заява була проігнорована. У протоколі про адміністративне правопорушення місце вчинення викладено не чітко «поблизу н.п. Лоскутівка Попаснянського району Луганської області», не зазначено свідків правопорушення, які були присутні. Безпідставно визначено ознаки сп`яніння. Вважає, що не є суб`єктом правопорушення, оскільки на час складення протоколу тимчасово виконував обов`язки начальника групи цивільно-військового співробітництва, а не заступника командира батареї, як вказано у протоколі. Був доставлений у комендатуру не по своїй волі. Вважає, що посадовими особами комендатури порушено вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, оскільки його не було направлено до медичного закладу на огляд. Вважає, що факт наявності у нього алкогольного сп`яніння не доведено. У стані сп`яніння не перебував, тому склад правопорушення відсутній. Просив задовольнити подане суду клопотання та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Диспозицією частини 3 статті 172-20 КУпАП передбачена відповідальність за вчинені в умовах особливого періоду дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, зокрема, розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Об`єктивною стороною цього адміністративного правопорушення є відмова військовослужбовця від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, вчинене в умовах особливого періоду, що передбачено ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 22.12.2020, актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 22.12.2020, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від огляду, показами свідка ОСОБА_5 , письмовими поясненнями свідка ОСОБА_6 .

Так, свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що проходить службу на посаді начальника медичної служби в/ч НОМЕР_2 , 22.12.2020 разом з ОСОБА_6 супроводжував ОСОБА_1 до комендатури за розпорядженням командира в/ч з метою виявлення сп`яніння. У комендатурі, у його присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестера. ОСОБА_1 просив надати документи на прилад. Не пам`ятає, щоб ОСОБА_7 просив провести огляд у медичному закладі. Під час руху в автомобілі було багато людей, були різні сильні запахи, запаху «свіжого» алкоголю не було, обличчя у всіх були червоні.

З письмових пояснень свідка ОСОБА_6 , який через відрядження не прибув у судове засідання, надавши письмові пояснення, вбачається, що він проходить службу на посаді помічника начальника розвідки в/ч НОМЕР_2 , підтвердив факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою технічних засобів. При доставці до комендатури ОСОБА_1 і ОСОБА_8 будь-яких заяв, скарг не заявляли, фізична сила до них не застосовувалась. Запаху алкоголю з ротовою порожнини, нечіткої ходи, почервоніння шкіряного покрову обличчя у них не помітив. При складанні протоколу ОСОБА_1 вимагав документи на прилад, дозвіл на роботу з цим приладом та наполягав на огляді у медичному закладі.

Окрім того, факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного засобу визнано ОСОБА_1 .

Показання свідка ОСОБА_6 про те, що у ОСОБА_1 не помітив ознак сп`яніння, не спростовують наявності у діях особи об`єктивної сторони правопорушення, яка полягає у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння.

Щодо посилання ОСОБА_1 на те, що йому було відмовлено в проведенні медичного огляду на стан сп`яніння, суд зазначає, що процедура огляду на стан сп`яніння у даному випадку не регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, (якою передбачено порядок огляду в закладі охорони здоров`я), оскільки цією інструкцією визначено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів.

Застосування цієї інструкції за аналогією до процедури огляду на стан сп`яніння інших суб`єктів адміністративних правопорушень законодавством не передбачено. Отже, у особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відсутній обов`язок направити особу до закладу охорони здоров`я для огляду.

ОСОБА_1 мав можливість, після проходження огляду за допомогою технічного засобу, у разі незгоди з його результатами, самостійно звернутись до медичного закладу, однак він від проходження огляду відмовився, чим вчинив зазначене вище правопорушення.

ОСОБА_1 згідно ст. 268 КУпАП має право на отримання правової допомоги під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, що йому було роз`яснено судом. У судовому засіданні 12.03.2021 ОСОБА_1 відмовився від отримання правової допомоги. Під час складання протоколу розгляд справи про адміністративне правопорушення не відбувався, тому посилання щодо ненадання йому захисника при складанні протоколу не впливає на допустимість доказів, так як згідно ст. 271 КУпАП захисник може брати участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення, який здійснюється судом.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він не є суб`єктом правопорушення, оскільки на час складення протоколу тимчасово виконував обов`язки начальника групи цивільно-військового співробітництва, а не заступника командира батареї, як вказано у протоколі, є безпідставними, оскільки суб`єктом правопорушення є військовослужбовці. Згідно копії посвідчення офіцера, витягу з наказу №215 від 13.10.2020, станом на 22.12.2020, ОСОБА_1 займав посаду заступника командира 1 самохідної артилерійської батареї з морально-психологічного забезпечення 1 самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи та тимчасово виконував обов`язки начальника групи цивільно-військового співробітництва. Отже, зазначення у протоколі посади, яку на постійній основі обіймав ОСОБА_1 , не є порушенням ст. 256 КУпАП.

Таким чином, аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд доходить висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення підтверджена у повному обсязі.

Дії ОСОБА_1 за ч.3 ст. 172-20 КУпАП кваліфіковані вірно, так як він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, вчинене в умовах особливого періоду.

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. ОСОБА_1 проходить військову службу та отримує постійний дохід, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність порушника, не вбачається.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, з метою виховання поваги до правил співжиття та запобігання вчиненню нових правопорушень, вважається доцільним застосувати щодо правопорушника стягнення у вигляді штрафу в межах санкції, передбаченої ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

Згідно зі ст. 5 ч. 1 п. 12 Закону України Про судовий збір військовослужбовець звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 33, 172-20 ч.3, 221, 284, 289 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, і застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3740 (три тисячі сімсот сорок) гривень.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її проголошення до Луганського апеляційного суду через Попаснянський районний суд Луганської області.

Суддя І.В. Лизенко