ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/312/21 Справа № 202/218/21 Суддя у 1-й інстанції - Ігнатенко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2021 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Окрім того, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454 грн. 00 коп.

Згідно з оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 , 03 листопада 2020 року о 15 годині 50 хвилин, у м. Дніпро по вул. Б. Хмельницького 2, керував транспортним засобом Chevrolet НОМЕР_1 , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в КЗ "ОМПЛЦЗ" ДОР м. Дніпро, вул. Новосільна 1, лікарем наркологом, та підтверджується висновком №5105, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та справу щодо нього закрити.

Обгрунтовуючи свої вимоги ОСОБА_1 , посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт вказує на порушення працівниками поліції порядку складення протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки його було складено не протягом 24 годин, з моменту отримання висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижуються увагу та швидкість реакції від 18.11.2020, а майже через місяць, а саме 14.12.2020. До того ж, копію цього протоколу, в порушення вимог закону, не було вручено йому під розписку, чим було грубо порушено його право на захист. На переконання апелянта, з огляду на викладне, постанова підлягає скасуванню, а справа щодо нього закриттю.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_1 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №129337 від 14 грудня 2020 року, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №5105 від 18.11.2020 згідно якого ОСОБА_1 03 листопада 2020 року о 17 годині 10 хвилин перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених доказів й обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Разом з цим, суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом у стані наркотичного та алкогольного сп`яніння, яка настає за умови наявності відповідного медичного висновку.

Доводи ОСОБА_1 щодо того, що він не керував автомобілем, повністю спростовуються його зізнавальними показами в суді першої інстанції, де він не заперечував, що 03.11.2020 керував автомобілем за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення обставин. При цьому, в суді апеляційної інстанції він підтвердив, що того дня він працює водієм таксі та вживав "пігулки".

Перевіряючи доводи ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції безпідставно не здійснювалося фіксування правопорушення за допомогою нагрудних відеореєстраторів, суд вважає необгрунтованими та безпідставними, оскільки ч. 1 ст. 40 Закону України Про національну поліцію встановлено право, а не обов`язок закріплення на форменому одязі, службових транспортних засобах автоматичної фото- і відеотехніки з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб та забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Отже, нездійснення фіксування правопорушення та відсутність відеозапису в цьому випадку не спростовує висновків суду першої інстанції про винуватість апелянта у вчиненні правопорушення.

Твердження ОСОБА_1 про те, що протокол було складено з порушенням строків, передбачених ст. 256 КУпАП, не заслуговують на увагу, оскільки поліцейським після отримання висновку КП «Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром «ДОР» № 5105 від 18.11.2020, яким встановлено стан наркотичного сп`яніння водія, було викликано ОСОБА_1 на 09-00 годину 14.12.2020 до управління патрульної поліції для оформлення адміністративного матеріалу та того ж дня, узвязку із його неявкою, було складено відповідний протокол. До того ж ці обставини доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, яке йому ставиться у провину, не спростовують.

З огляду на викладене, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за ознакою керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння та доведеності його вини у вчиненому.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко