Провадження № 33/4820/193/21
Справа № 683/3160/20 Головуючий в 1-й інстанції Завадська О. П.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Барчук В. М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2021 року м.Хмельницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Барчук В.М., з участю секретаря судового засідання Яхієвої М.А., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Старокостянтинівського районного суду від 04 лютого 2021 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою Старокостянтинівського районного суду від 04 лютого 2021 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. судового збору.

За постановою суду, ОСОБА_1 05 грудня 2020 року близько 20 год. 37 хв. по вул. Центральній в с. Пашківці Старокостянтинівського району Хмельницької області керував транспортним засобом марки «DAF XF 105.410», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Старокостянтинівського районного суду від 04 лютого 2021 року, а провадження в справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вважає постанову суду першої інстанції незаконною, винесеною із порушенням норм процесуального і матеріального права. Крім того зазначає, що повістки до суду ні шляхом поштового відправлення, ні шляхом смс повідомлення не отримував, чим порушено його право на захист.

Вказує, що транспортним засобом не керував, а переходив проїжджу частину дороги, що підтверджується відеозаписом нагрудних камер працівників поліції. Від проходження перевірки на стан алкогольного сп`яніння не відмовлявся, а навпаки наполягав в присутності свідків пройти тест в медичному закладі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю що вона задоволенню не підлягає за таких підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при наведених у постанові обставинах, відповідає матеріалам справи, ґрунтується на наявних у ній доказах.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №237727 від 05 грудня 2020 року, що ОСОБА_1 у вказаний день о 20 год. 37 хв. по вул. Центральній в с. Пашківці Старокостянтинівського району Хмельницької області керував транспортним засобом марки «DAF XF 105.410», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків.

Винність ОСОБА_1 підтверджується письмовими пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку (а.с.2, 3).

Вказані обставини підтверджується відеозаписом, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем та відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Вказані докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАІІ.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, ОСОБА_1 не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Доводи апелянта про те, що він не був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, чим порушено право на захист, слід залишити поза увагою, оскільки в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 була надана можливість захищати в повному обсязі права передбачені КУпАП для осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності, а тому право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не порушується.

Посилання апелянта про те, що він не керував автомобілем спростовуються матеріалами справи та розцінюється судом як намагання уникнути відповідальності.

Адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладено на ОСОБА_1 згідно санкції ч.1 ст.130 КУпАП, є безальтернативним, і відповідає вимогам ст.33 КУпАП щодо врахування характеру вчиненого правопорушення, даних про особу порушника та інших обставин, які мають значення для прийняття правильного рішення.

За таких обставин з врахуванням цілої низки матеріалів, які в повному обсязі підтверджують вину ОСОБА_1 в порушенні п.2.5 ПДР України, постанова судді є законною і справедливою, а підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Постанову Старокостянтинівського районного суду від 04 лютого 2021 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду В.М. Барчук