КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/462/21 Головуючий у І інстанції Галига І.О.
Провадження № 22-ц/824/1527/2021 Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 березня 2021 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Таргоній Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року

прийняту щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №047103 від 06 грудня 2020 року, ОСОБА_3 06 грудня 2020 року о 10 год. 10 хв. в м. Києві по проспекту Соборності, 17, знаходячись в якості пасажира у транспортному засобі «Hyundai Accent» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , не переконавшись, що він зупинився біля тротуару посадкового майданчика, краю проїзної частини чи на узбіччі та не переконавшись, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, відчинила двері вказаного транспортного засобу внаслідок чого скоїла зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 . В результаті даної ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Таким чином ОСОБА_3 порушила п.п. 5.3 (б), 5.1 Правил дорожнього руху України.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року провадження у справі відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року скасувати та прийняти нове рішення, яким визнати винною ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що вказане ДТП сталося саме внаслідок грубого порушення Правил дорожнього руху пасажиром автомобіля «Hyundai Accent» ОСОБА_3 котра проігнорувавши вимоги п. 5.1, 5.2 «г», 15.13. ПДР України відчинила двері транспортного засобу, не впевнившись, що це не загрожує безпеці і не створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху.

Крім того, з апеляційної скаргою на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року звернувся, ОСОБА_2 , який є власником пошкодженого транспортного засобу «Hyundai Accent» д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію серії НОМЕР_3 від 13 лютого 2013 року. У скарзі ОСОБА_2 просить постанову районного суду скасувати та прийняти нове рішення, яким визнати винною ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі, зокрема, зазначає, що при розгляді справи судом першої інстанції не були вжиті заходи для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, належним чином не досліджено докази, що має своїм наслідком ухвалення необґрунтованого рішення. Вказує, що саме порушення ОСОБА_3 п. 5.1, 5.2 «г», 15.13. ПДР України стало підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, фактичні обставини викладені в якому повністю знайшли своє підтвердження, а винуватість є беззаперечною.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3 та її захисника - адвоката Брящей Р.І., доводи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представника - адвоката Нечіпайла Р.С. на підтримку своїх апеляційних скарг, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без розгляду, а апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно з ч. 1 ст. 269 КУпАП потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

Матеріалами даної справи не підтверджується, що ОСОБА_1 є потерпілим у даній справі, у зв`язку із чим подана ним апеляційна скарга підлягає залишенню без розгляду.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 в частині необґрунтованості висновків суду першої інстанції про відсутність доказів вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 вказаних вимог закону не дотримався в повному обсязі, не з`ясував всі обставини, не дослідив і належним чином не оцінив всі докази та дійшов помилкового висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Так, згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП обов`язковою ознакою даного адміністративного правопорушення є наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями особи у виді порушення правил дорожнього руху та наслідками у виді пошкодження транспортних засобів або іншого майна.

У відповідності до п. 1.10 Правил дорожнього руху України, учасниками дорожнього руху є особи, які беруть безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішоходи, водії, пасажири, погоничі тварин.

Згідно ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Відповідно до п. 15.13 ПДР України забороняється відчиняти двері транспортного засобу, залишати їх відчиненими і виходити з транспортного засобу, якщо це загрожує безпеці і створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху.

При цьому, вказана заборона, виходячи зі змісту ПДР України, стосується як водія, так і пасажирів та інших учасників дорожнього руху.

Водночас в силу вимог п.п. 5.2 г), 1.5, 5.3 б) та 15.13 ПДР України, пасажири, користуючись транспортним засобом, повинні не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, їм забороняється, зокрема, відчиняти двері транспортного засобу, не переконавшись, що він зупинився біля тротуару, посадкового майданчика, краю проїзної частини чи на узбіччі, залишати їх відчиненими і виходити з транспортного засобу, якщо це загрожує безпеці і створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху.

Та обставина, що водій транспортного засобу «Hyundai Accent» - ОСОБА_1 зупинив транспортний засіб для висадки пасажира у непередбаченому для цього місці, не звільняє пасажира від обов`язку дотримуватись вимог Правил та не відчиняти дверей у місцях, не визначених п.5.3 б) ПДР.

Посилання ОСОБА_3 на вади зору, темне тонування вікон транспортного засобу, які не дали їй можливості пересвідчитися у безпеці відкривання дверей, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки зазначені обставини свідчать про необережну поведінку пасажира, який не вжив жодних заходів для того, щоб пересвідчитись у безпеці своїх дій, та не виключають його вини.

Враховуючи вищевикладене приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_3 , як пасажира транспортного засобу, вбачається порушення п. 5.1 та п.5.3 (б) ПДР України, що призвело до ДТП, в результаті якого автомобілі «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2 та «Hyundai Accent» д.н.з. НОМЕР_1 зазнали механічних пошкоджень.

Вина ОСОБА_3 в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП повністю підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення від 06 грудня 2020 року, згідно якого вона порушила п.п.5.3 Б ПДР та 5.1 ПДР, в результаті чого було скоєно ДТП, схемою місця дорожньо-транспортної події, яка була підписана ОСОБА_3 , письмовими поясненнями самої ОСОБА_3 та письмовими поясненнями водіїв-учасників дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 та ОСОБА_4 відповідно до яких пасажир автомобіля «Hyundai Accent» здійснила відкриття дверей із порушенням ПДР України, а також відео з камери, що знаходиться на будинку АДРЕСА_2 .

За таких обставин, вважаю, що висновки судді місцевого суду про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими та не відповідають нормам чинного законодавства.

Викладене свідчить про те, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про недотримання суддею місцевого суду вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП і постановлення необгрунтованого рішення знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи стосовно ОСОБА_3 , а тому постанова судді Дніпровського районного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року підлягає скасуванню.

Згідно ст. 38 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, яке підвідомче суду, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП - провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, зазначений строк ніким продовжено бути не може, будь-які дії щодо притягнення особи до відповідальності після його закінчення має бути припинено.

Таким чином, оскільки точкою відліку строку давності притягнення до адміністративної відповідальності є день вчинення правопорушення та встановлено, що пройшло три місяці з дня вчинення правопорушення, тому вважаю, що справа підлягає закриттю на підставі ч. 1 ст. 38 та п. 7 ст. 247 КУпАП,

Відповідно до п. 2 ч.8 ст. 294 КУпАП - за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без розгляду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення на підставі ч.1 ст.247 КУпАП - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі закрити у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Д.О.Таргоній