Справа № 755/1137/21
Провадження №: 3/755/1116/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" березня 2021 р.Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Мельниченко Л.А., за участю ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Кузьміна Є.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

07 грудня 2020 року працівниками Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 047264 відповідно до якого, 07 грудня 2020 року близько 04 години 15 хвилин по пр-ту Соборності, 6 у м. Києві ОСОБА_1 керував автомобілем «Ленд Ровер», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Протокол було складено за ст. 130 КупАП, без зазначення частини статті.

В подальшому працівниками патрульної поліції було складено довідку про те, що ОСОБА_1 16 червня 2020 року притягнутий до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому фабулу протоколу вважати ч.2 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 категорично заперечив свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення. Він пояснив, що пізно ввечері 06 грудня 2020 року він рухався на автомобілем «Ленд Ровер», державний номерний знак НОМЕР_1 . На проспекті Соборності його автомобіль зупинився та не рухався. Він намагався його завести, потім зрозумів, що розрядився акумулятор. Він намагався зупинити автомобіль, щоб «підкурити», але ті хто зупинялися не мали при собі «запальничок». На той час він був обмежений у коштах, тому почав телефонувати друзям, щоб хтось приїхав до нього допоміг та підвіз гроші. Декілька чоловік обіцяли але тільки зранку, бо перебували на роботі. Він сам ні до кого не їздив, бо боявся, що автомобіль забере евакуатор і щоб його потім забрати треба буде витратити час та багато грошей. Він у автомобілі замерз та заснув. Через деякий час його розбудили працівники поліції. Вони допомогли йому зарядити автомобіль. У цей час вони перевірили його по базі даних та виявили, що він притягнутий до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП. Вони попросили його навзаєм їм допомогти у тому, що вони складуть на нього ще один протокол. Він не погоджувався. Після зарядки автомобіль знову не хотів рухатися, він був дуже розлючений, не знав, що йому робити. Також він замерз, хотів спати, розумів, що в нього будуть великі витрати. Він сів та закрився у автомобілі. До нього підійшов працівник поліції, почав задавати питання, він не хотів відповідати. Потім працівники поліції повідомили, що не можуть йому нічим допомогти, залишили його в автомобілі та поїхали. Він наполягає, що він на автомобілі нікуди не рухався, працівники поліції його не зупиняли, він не порушував правил дорожнього руху, він перебував у нормальному стані, відеозапис запис проводилася одним працівником поліції, ніяких свідків не було, права керування автомобілем його ніхто не позбавляв.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила, що 06 грудня 2020 року після 21 години ОСОБА_1 привіз їй додому на масив Троєщина робочі документи. Після 22 години він їй зателефонував та пояснив, що у нього зламався автомобіль на Ленінградській площі. Вона пояснила, що не може зараз йому допомогти з особистих причин.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що йому ввечері зателефонував ОСОБА_1 та повідомив, що у нього «заглох» автомобіль на Ленінградській площі. Він повідомив останньому, що перебуває на роботі, і якщо він нікого не знайде, то він приїде зранку за ним.

Як вбачається з відеозапису, на екрані відчинене віконце на дверцятах водія, сидить людина, у якої питають чи поїде вона до лікаря нарколога, він каже, що в нього зламаний автомобіль, він не може його покинути, тому не може поїхати.

З метою перевірки показів ОСОБА_1 та перевірки всіх обставин події у судові засідання за клопотанням адвоката викликалися свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , працівник поліції Гавруха В.І., однак, вони у судові засідання не з`явилися, поважність причин неявки не повідомили.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Кузьміна Є.О., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відтворивши відеозапис з диску, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Крім того, у ч. 2 ст. 130 КУпАП визначено перелік діянь, що містять склад цього адміністративного правопорушення, зокрема, повторна протягом року, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто суб`єктом правопорушення визнається особа, яка керує транспортним засобом, незалежно від того, чи має вона на це право, а керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо.

Відповідно до вимог п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Крім того, приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), беручи до уваги передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення, виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Приймаючи до уваги, що в справі відсутні інші належні докази, які б підтверджували наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, у діях ОСОБА_1 , то провадження у справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 130, 245, 247, 251, 252, 280 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду, через Дніпровський районний суд м. Києва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Мельниченко Л.А.