Справа№751/98/21
Провадження №3/751/386/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року

СУДДЯ НОВОЗАВОДСЬКОГО РАЙОННОГО СУДУ МІСТА ЧЕРНІГОВА

Овсієнко Ю.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , начальника Комунального некомерційного підприємства «Чернігівський обласний центр громадського здоров`я» Чернігівської обласної ради з 30.10.2020, ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Позаплановий контрольний захід Комунального некомерційного підприємства «Чернігівський обласний центр громадського здоров`я» Чернігівської обласної ради (далі - КНП «Чернігівський обласний центр громадського здоров`я» ЧОР), проведено на підставі направлення від 14.12.2020 № 950, виданого на підставі наказу Управління Держпраці у Чернігівській області від 14.12.2020 № 987, та встановлено наступне. Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань КНП «Чернігівський обласний центр громадського здоров`я» ЧОР, зареєстрована та фактично знаходиться за адресою: 14000, м. Чернігів, вул. Любецька, 7-а. Згідно рішення Чернігівської обласної ради від 14-25/VII від 28.10.2020 ОСОБА_1 з 30.10.2020 призначений начальником КНП «Чернігівський обласний центр громадського здоров`я» ЧОР.

17.11.2020 начальником КНП «Чернігівський обласний центр громадського здоров`я» ЧОР ОСОБА_1 надано письмове пояснення, згідно якого виплата матеріальної допомоги на оздоровлення працівникам бюджетної сфери передбачена Законами України, постановами КМУ та іншими нормативно-правовими актами. Так відповідно до п. 2 постанови КМУ «Питання оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» від 11.05.2011 № 524 медичним і фармацевтичним працівникам державних та комунальних закладів (установ) виплачується допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу під час надання основної щорічної відпустки. Основною умовою виплати матеріальної допомоги на оздоровлення є факт надання працівникові щорічної відпустки (або її частини). Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 21.07.2015 № 409/13/116-15 у випадку поділу щорічної відпустки на частини (ст. 12 Закону України «Про відпустки») допомога на оздоровлення може виплачуватися працівникові один раз при наданні будь-якої з частин щорічної основної відпустки за заявою працівника. Так, відповідно до заяви про надання відпустки від 18.03.2020 ОСОБА_2 була надана частина щорічної основної відпустки у кількості 12 календарних днів При цьому питання щодо надання матеріальної допомоги на оздоровлення у зазначеній вище заяві ОСОБА_2 не порушувалось. Оскільки щорічна основна відпустка ОСОБА_3 була надана за її заявою поза графіком відпусток працівників, затвердженого начальником центру 03.01.2020 та погодженого з головою профспілкового комітету, а також не в повному обсязі, адміністрація центру з урахуванням листа Міністерства соціальної політики України від 21.07.2015 №409/13/116-15, не мала підстав на свій розсуд визначати до якої саме частини щорічної основної відпустки здійснити виплату матеріальної і допомоги на оздоровлення. Оскільки перед звільненням ОСОБА_2 не було заявлено про бажання скористатися щорічною відпусткою, їй була нарахована компенсація за невикористані дні такої відпустки. Отже, виплачувати матеріальну допомогу на оздоровлення для належного відпочинку підстав не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Згідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Питання оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» від 21.05.2011 № 524 (далі - Постанова КМУ № 524) з 01.01.2012 медичним і фармацевтичним працівникам державних та комунальних закладів (установ) виплачується допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу під час надання основної щорічної відпустки.

Відповідно до п. 5.1.7 Колективного договору передбачено надавати медичним працівникам матеріальну допомогу на оздоровлення, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 524 від 21.05.2011 в розмірі посадового окладу.

Єдиною умовою для виплати матеріальної допомоги на оздоровлення є факт надання працівникові щорічної відпустки.

Враховуючи викладене, під час контрольного заходу встаноалено що наказом КНП «Чернігівський обласний центр громадського здоров`я» ЧОР від 19.03.2020 №40-В, ОСОБА_2 було надано щорічну основну відпустку, проте в порушення вимог п. 2 постанови КМУ № 524 виплату матеріальної допомоги на оздоровлення здійснено не було, чим було порушено вимоги п. 5.1.7,Колективного договору та ч. 2 ст. 97 КЗпП України.

Особа, відносно якої складено протокол - ОСОБА_1 , у судовому засіданні пояснив, що виплата матеріальної допомоги на оздоровлення ОСОБА_4 проведена, а тому просив закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У судовому засіданні ОСОБА_1 надав копію розрахункового листа за 2020 рік та відомості розподілу виплат, з яких вбачається проведення виплати ОСОБА_4 матеріальної допомоги на оздоровлення за 2020 рік.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 р. визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації № R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У відповідності до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За таких обставин, провадження по справі підлягає закриттю, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 9, ч. 1 ст. 41, 247, 251, 252, 256 , 283, 284, 287-289 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП - закрити, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Ю. К. Овсієнко