Справа № 168/111/21
Провадження № 3/168/76/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2021 року смт Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області у складі

головуючий суддя Назарук О.В.,

з участю секретаря судового засідання Таксюк О.С.

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Відділу поліцейської діяльності №1 (смт Стара Вижівка) Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області

щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Дубечне, жительки АДРЕСА_1 , непрацюючої, ІПН НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 184 КУпАП протягом року не притягалась,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

До суду з Відділу поліцейської діяльності №1 (смт Стара Вижівка) Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №529482 від 28 січня 2021 року ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 ухилялася від виконання обов`язків, щодо виховання своєї малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: в будинку брудно, антисанітарія, відсутні продукти харчування, чим вчинила правопорушення, передбачене частиною 1 статті 184 КУпАП.

Судом при розгляді справи встановлено та підтверджується письмовими матеріалами справи, що зазначений склад адміністративного правопорушення в протоколі не відповідає вказаному в акті обстеження умов проживання, хоча вони складені однією датою. Так, в акті від 28 січня 2021 року вказано, що під час обстеження умов проживання виявлено матір в стані алкогольного сп`яніння, що лежала в ліжку, в будинку було брудно, не прибрано, складений поліцією протокол підписати вона відмовилась, спільною обставиною лише є неприбраність в будинку.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала та пояснила, відносно того, що брудно в будинку тому, що дитина, яка сама грається, розкидає одяг і на постільну білизну може залізти із взуттям, коли мама відлучається по господарству, дитина може порозкидати, насмітити, як і зробила в той день, в зв`язку з чим часто буває, що брудно.

Згідно з частинами 2, 3, 4 статті 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоячих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція статті 184 КУпАП передбачає відповідальність не за неналежне виконання батьківських обов`язків, а за умисне ухилення від виконання, передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Дана норма закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, зокрема до статті 150 СК України, якою передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема, батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 09.07.1998 у справі про тлумачення терміну «законодавство» визначено, що під законодавством слід розуміти (охоплюється) закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Тобто, якщо вказані акти передбачають обов`язки батьків відносно дітей, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання останніх, то за порушення таких батьків мають притягувати до відповідальності згідно диспозицій норм ст.184 КУпАП.

Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Стаття 256 КУпАП встановлює вимоги до змісту протоколу, а саме: у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

В протоколі не зазначено і до нього не приєднано доказів конкретної дії чи бездіяльності, що свідчать про ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітньої дочки.

З огляду на викладене, виходячи з аналізу вказаного вище законодавства, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, вказана норма матеріального права застосована не була, оскільки не було конкретизовано, у який спосіб особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своєї неповнолітньої дитини та яких саме обов`язків така особа не виконала, що прямо суперечить принципу правової визначеності закріпленому у рішеннях ЄСПЛ (пункт 31 по справі «Ракевич проти Росії» та пункт 109 по справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови»), згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Виходячи з положень статті 8, статті 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

В даному випадку в протоколі про адміністративне правопорушення не визначено які саме неправомірні діяння ОСОБА_1 вказують на її ухилення від батьківських обов`язків.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що докази, надані на підтвердження вини ОСОБА_1 у виді протоколу про адміністративне правопорушення, характеристики сільської ради, акту обстеження умов проживання викликають розумні сумніви, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п.161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а також докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

У цій правовій позиції можна відокремити такі конструктивні ознаки: а) обов`язкова наявність сукупності ознак чи неспростовної презумпції; б) ознаки чи презумпції повинні бути достатньо вагомими; в) чіткими; г) взаємоузгодженими. Тому за відсутності таких ознак не можна констатувати, що правопорушення доведено «поза розумним сумнівом».

ЄСПЛ у справі «Малофєєв проти Росії» та «Карелін проти Росії» сформулював позицію, за якою у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Отже в такому разі справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Таким чином, аналіз чинного законодавства та зібраних і досліджених по справі доказів приводить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, що ставиться їй в провину.

Згідно із пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, по справі встановлено підстави для закриття провадження в справі.

У зв`язку з вищевикладеним, суд доходить до висновку, що вказана у протоколі подія відбулася не внаслідок ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення виховання дитини.

Таким чином, перевіривши докази у справі на допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 КУпАП, не підтверджена наявними доказами, а відтак провадження у справі підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.

Керуючись статтями 283, 284 КУпАП,

на підставі частини 1 статті 184 КУпАП, суд

У Х В А Л И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ознаками частини 1 статті 184 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду через Старовижівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В. Назарук