Єдиний унікальний номер 341/1962/20
Номер провадження 3/341/250/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року місто Галич

Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Мергель М. Р. розглянув справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, щодо: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

встановив:

18.12.2020 із Галицького відділення поліції до суду надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 05.01.2021 справу про адміністративне правопорушення передано судді Галицького районного суду Мергелю М. Р., який з 06.01.2021 по 18.01.2021 перебував на лікарняному.

Розгляд справи призначено на 22.02.2021 з викликом особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, шляхом направлення поштової повістки рекомендованим листом з повідомленням. Особа отримала повістку особисто 18.02.2021, що підтверджується поштовим повідомленням.

У судове засідання 22.02.2021 ОСОБА_1 та його представник не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Заяви про відкладення розгляду справи не надіслав. Розгляд справи відкладено на 02.03.2021.

01.03.2021 від представника адвоката Шевчук-Філімон Н. М. надійшло клопотання про надання матеріалів адміністративної справи з необхідністю ознайомитись. Цього ж дня, тобто 01.03.2021, адвокат Шевчук-Філімон Н. М. ознайомилась з матеріалами справи та оглянула копію диску, що підтверджується її особистим підписом.

02.03.2021 через канцелярію суду надано заперечення на протокол № 234046.

За клопотанням представника адвоката Шевчук-Філімон Н. М. розгляд справи відкладено на 11.03.2021 у зв`язку з необхідністю отримання інформації щодо визначення закладів охорони здоров`я, яким у Галицькому районі надано право на проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, зокрема, щодо наявності таких повноважень у КНП «Галицька лікарня».

11.03.2021 ОСОБА_1 та його представник у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, про що свідчить розписка з особистим підписом про розгляд справи.

Представник адвоката Шевчук-Філімон Н. М. через канцелярію суду надіслала заяву, в якій просить розгляд справи відкласти у зв`язку з хворобою.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Зважаючи на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений 12.12.2020 і описані у ньому обставини щодо порушення вимог ПДР України мали місце 12.12.2020, розцінюю усі заявлені і подані до суду представником ОСОБА_1 клопотання як зловживання процесуальними правами та заходами, спрямованими на затягування процесу розгляду справи з метою уникнення можливого накладення адміністративного стягнення у межах трьохмісячного строку з дня вчинення відповідного правопорушення. Таку позицію обґрунтовую наступним.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Недотримання строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на не виправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

У цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально, використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що розумність тривалості розгляду справи повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформованих у практиці Суду, зокрема складності справи, поведінки сторін та відповідних державних органів (рішення Європейського суду з прав людини від 29.05.2008 «Якименко проти України»; рішення Європейського суду з прав людини від 21.12.2006 «Мороз та інші проти України» та інші).

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» в п. 41 наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

До того ж у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України» Суд наголосив, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя насамперед покладається на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка сторони. Сторони самостійно повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Констатую, що у протоколі про адміністративне правопорушення № 234046 міститься підпис ОСОБА_1 , який свідчить про ознайомлення зі змістом цього документа, де чітко зазначено, що справа буде розглядатися судом у місті Галичі. Водночас, ОСОБА_1 з 12.12.2020 до моменту отримання повістки про виклик у суд жодних дій, спрямованих на участь у цій справі не вчиняв, поводив себе пасивно, жодних клопотань чи заяв до суду не подавав.

Правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП не входить до переліку справ, передбачених ч. 2 ст. 268 КУпАП, розгляд яких необхідно проводити з обов`язковою присутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому суд, враховуючи неявку ОСОБА_1 без поважної причини у судове засідання, вважає за можливе справу розглядати без його участі та без участі його представника.

З огляду на все вищевикладене, доходжу висновку про те, що клопотання про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає як таке, що направлене на свідоме затягування розгляду справи і свідчить про зловживання процесуальними правами особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, з метою уникнення можливого накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення 12.12.2020 о 00 годин 05 хвилин по вулиці Вітовського, в м. Галичі Івано-Франківського району водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ 2105, н. з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився у Галицькій ЦРЛ. Відповідно до результату тестування на алкоголь, виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Отже, ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п. 2. 9 «А» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні 02.03.2021 ОСОБА_1 вину у вчиненні вищевказаного правопорушення, яке зазначене у протоколі про адміністративне правопорушення, не визнав та пояснив, що алкогольних напоїв не вживає.

Розглянувши справу та дослідивши докази, встановив, що ОСОБА_1 допустив правопорушення, яке полягало у тому, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за наступних обставин.

12.12.2020 о 00 годин 05 хвилин по вулиці Вітовського у місті Галичі Івано- Франківського району водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ 2105, н. з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у Галицькій ЦРЛ. Своїми діями порушив вимоги п. 2. 9 «А» ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2. 9 «А» ПДР України водієві заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена, зокрема, за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Вказані дії тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

02.03.2021 у судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив суду, що алкогольні напої не вживає, проте у день складення протоколу вживав лікарські засоби на основі спирту з лікувальною метою. На підтвердження своїх слів до матеріалів справи долучив копії медичних документів, з яких убачається наявність у нього захворювання «первинний міліарний цироз печінки».

Водночас, дослідивши надані документи, не встановив серед показань до лікування препарату на основі спирту, в тому числі у великих дозах. Не зміг і ОСОБА_1 зазначити, який саме припарат та в якій дозі він вживав.

Також, ОСОБА_1 пояснив суду, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» відмовився, посилаючись на те, що вказаному технічному засобу не довіряє. Повідомив, що добровільно погодився пройти огляд у медичному закладі.

Відповідно до частини третьої статті 266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Зважаючи на добровільне проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, не беру до уваги посилання представника особи щодо відсутності свідків відмови цієї особи від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу.

Крім того, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які містяться в матеріалах справи, підтверджується, що водієві транспортного засобу марки ВАЗ 2105, н. з. НОМЕР_1 , було запропоновано поліцейськими пройти тест на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер 6810» чи проїхати у медичний заклад для проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, на що водій погодився проїхати у медичний заклад, оскільки вказав, що прилад «Драгер» не має сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку такого.

З оглянутого у судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції установлено, що ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки ВАЗ 2105, н. з. НОМЕР_1 , огляд на стан алкогольного сп`яніння проходив у Галицькій ЦРЛ, де огляд проводився лікарем ОСОБА_4 , де і було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. За результатами огляду складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з яким огляд проводив лікар ОСОБА_4 . Результат позитивний, у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння.

Згідно з приписами частини третьої статті 266 КУпАП перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до змісту отриманої копії наказу Івано-Франківської обласної Державної адміністрації департаменту охорони здоров`я від 12.06.2019 № 185 цим наказом затверджено перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції.

Згідно з копією доданого до наказу переліку закладів охорони здоров`я від 12.06.2019 Комунальний заклад «Галицька центральна районна лікарня» входить до переліку (п. 6) закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування пі впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції.

Таким чином, доводи представника ОСОБА_1 на те, що акт огляду, висновок закладу охорони здоров`я та результати такого огляду є недопустимими доказами у цій справі, оскільки Комунальний заклад «Галицька центральна районна лікарня» не включений до відповідного переліку, не беру до уваги.

Також не враховую доводи представника особи про те, що у медичному закладі, окрім працівників закладу, не було свідків, оскільки наявність таких не передбачено вимогами законодавства.

Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського (ч. 4 ст. 266 КУпАП).

Дослідивши матеріали справи і надавши їм правову оцінку, переконуюсь, що дії ОСОБА_1 містять склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обгрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини що мають значення для вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова судді згідно з ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюється шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Крім того суд враховує, що відповідно до практики ЄСПЛ, рішення у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, зазначено, що особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Отже, керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не може вважатись малозначним правопорушенням, оскільки зазначені дії наражають оточуючих на небезпеку.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 12.12.2020 серії ДПР 18 № 234046;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з яким огляд проводив лікар ОСОБА_4 . Результат позитивний, у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , які містяться в матеріалах справи, підтверджується, що водієві транспортного засобу марки ВАЗ 2105, н. з. НОМЕР_1 , було запропоновано поліцейськими пройти тест на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер 6810» чи проїхати у медичний заклад для проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, на що водій погодився проїхати у медичний заклад, оскільки вказав, що прилад «Драгер» не має сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку такого;

- відеозаписом з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, на якому відображено факт добровільної згоди на проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі. Крім того, з відеозапису вбачається невпевненість рухів та нечіткість вимови ОСОБА_1 під час проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.

Керуючись внутрішнім переконанням та об`єктивним аналізом обставин справи, доходжу висновку про те, що стан сп`яніння ОСОБА_1 підтверджений належними, допустимими та достатніми доказами, що дає підстави для визнання особи винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1. ст. 130 КУпАП.

Водночас, вважаю неприпустимим, щоб окремі, ймовірно існуючі незначні процедурні порушення під час оформлення матеріалів адміністративного порушення чи розгляду справи, призводили до уникнення відповідальності окремими громадянами, які нехтують вимогами чинного законодавства України і наражають на реальну небезпеку інших громадян.

Підсумовуючи усе викладене вище, вважаю, що наявними у справі доказами доведено наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке полягало у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року 2270 грн.

Керуючись статтями 130, 266, 283, 284, 285 КУпАП,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до змісту статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Галицький районний суд Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

СуддяМ. Р. Мергель