П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.12.2021 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Сарай А.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла із Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Костянтинівка, Смілянський район, Черкаська область, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обіймає посаду дільничного інспектора прикордонної служби 1-ї категорії відділення інспекторів прикордонної служби «Саловка» відділу прикордонної служби «Соломоново» 94 прикордонного загону ДПС України, майстра-сержанта, за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Майстер-сержант ОСОБА_1 з жовтня 2020 року проходить військову службу за контрактом на посаді дільничного інспектора прикордонної служби 1-ї категорії відділення інспекторів прикордонної служби «Саловка» відділу прикордонної служби «Соломоново» 94 прикордонного загону ДПС України.

Встановлено, що 20.10.2021 року у період з 19.00 год. до 23.00 год. ОСОБА_1 перебував в прикордонному наряді «прикордонний патруль-огляд сектору відповідальності».

Перебуваючи в цьому наряді повинен був здійснити перевірку тилових підступів в секторі відповідальності № 35 (охоплює 329-338 прикордонні знаки ділянки відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби «Саловка»).

Під час перебування в даному наряді ОСОБА_1 зобов`язаний був дотримуватися нижчевикладених нормативно-правових актів.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про Державну прикордонну службу» основними функціями Державної прикордонної служби України є охорона державного кордону України з метою недопущення незаконного проходження його лінії, забезпечення дотримання режиму державного кордону та прикордонного режиму.

Згідно зі ст. 23 Закону України «Про Державну прикордонну службу» військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України під час виконання покладених на них обов`язків керуються тільки законами, діють на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

У ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV, зафіксовано, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Статтею 16 вказаного Статуту передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

У свою чергу, згідно з п. 11 глави 2 розділу II Інструкції прикордонним нарядам забороняється, зокрема: учиняти інші дії, заборонені законодавством України та наказом на охорону державного кордону, відволікатися від несення служби.

Відповідно до вимог п. 4 наказу Адміністрації Держприкордонслужби від 11.11.2005 року № 841 «Про заборону використання особистого транспорту зі службовою метою» категорично забороняється використання власних транспортних засобів чи транспорту, яким керують військовослужбовці Держприкордонслужби за дорученням зі службовою метою.

Крім того, згідно з п. 3.1 Інструкції про застосування зброї, бойової техніки, озброєння кораблів (катерів), літаків і вертольотів Державної прикордонної служби України, спеціальних засобів та заходів фізичного впливу під час охорони державного кордону та виключної (морської) економічної зони України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 21.10.2003 року № 200 залежно від обстановки й завдань, що виконуються, зброя у прикордонників, які виконують завдання з охорони державного кордону, може бути в положенні: автомат «на ремінь», «на груди», «за спину» або в положенні підготовки до стрільби; пістолет у кобурі, у тому числі призначеній для прихованого носіння зброї, або в положенні підготовки до стрільби.

Спеціальні засоби (наручники, засоби зв`язування, гумові кийки, газові балончики, газові пістолети) під час несення служби мають бути в спеціальних чохлах (кобурах) на поясному ремені або в положенні підготовки до застосування.

Водночас, встановлено, що перебуваючи у вищевказаному прикордонному наряді, ОСОБА_1 , у порушення п. 4 наказу Адміністрації Держприкордонслужби від 11.11.2005 року № 841 «Про заборону використання особистого транспорту зі службовою метою», використав свій особистий транспортний засіб автомобіль «Мерседес Е190», д.н.з. НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 , всупереч п. 3.1. Інструкції про застосування зброї, бойової техніки, озброєння кораблів (катерів), літаків і вертольотів Державної прикордонної служби України, спеціальних засобів та заходів фізичного впливу під час охорони державного кордону та виключної (морської) економічної зони України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 21.10.2003 року № 200, спеціальні засоби (наручники) видані йому для несення служби в наряді тримав не на поясному ремені, а на задньому сидінні свого автомобіля «Мерседес Е190», д.н.з. НОМЕР_1 .

Таким чином, майстер-сержант ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем ДПС України на посаді дільничного інспектора прикордонної служби 1-ї категорії відділення інспекторів прикордонної служби «Саловка» відділу прикордонної служби «Соломоново» 94 прикордонного загону, станом на 21.35 год. 20.10.2021 року, перебуваючи у прикордонному наряді «Прикордонний патруль» (з 19.00 год. до 23.00 год. 20.10.2021 року), під час несення служби знаходився ніс службу на особистому транспортному засобі та не дотримався заходів безпеки при поводженні із спеціальними засобами при несенні служби з охорони державного кордону.

Вищевказаними діями майстер-сержант ОСОБА_1 порушив вимоги ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 23 Закону України «Про Державну прикордонну службу», п. 11 глави 2 розділу II та п. 3.1 Інструкції про застосування зброї, бойової техніки, озброєння кораблів (катерів), літаків і вертольотів Державної прикордонної служби України, спеціальних засобів та заходів фізичного впливу під час охорони державного кордону та виключної (морської) економічної зони України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 21.10.2003 року № 200, п. 4 наказу Адміністрації Держприкордонслужби від 11.11.2005 року № 841 «Про заборону використання особистого транспорту зі службовою метою».

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину визнав.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справу, вважаю, що у його діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинені в умовах особливого періоду.

Статтею 68 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (ст. 7 КУпАП).

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з приписами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, стверджується зібраними у справі доказами: протоколом про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП від 04.11.2021 року; висновком службового розслідування за фактом інформування відділом внутрішньої та власної безпеки по 94 прикордонному загону Головного відділу внутрішньої та власної безпеки «Захід» від 21.10.2021 № 16/3-317 «Щодо передумов до виникнення негативних явищ у ВІПС «Саловка» ВПС «Соломоново», затвердженого начальником 94 прикордонного загону полковником Цапюком Р. від 01.11.2021 року.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП.

Диспозицією ч. 1 ст. 172-18 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України. Частиною 2 даної статті у вчиненні діяння, які передбачені ч. 1 ст. 172-18 КУпАП, вчинені в умовах особливого періоду.

Особливий період діє в Україні від 17.03.2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Тобто, дії ОСОБА_1 , а саме порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинені в умовах особливого періоду і складають об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 23 Закону України «Про Державну прикордонну службу», п. 11 глави 2 розділу II та п. 3.1 Інструкції про застосування зброї, бойової техніки, озброєння кораблів (катерів), літаків і вертольотів Державної прикордонної служби України, спеціальних засобів та заходів фізичного впливу під час охорони державного кордону та виключної (морської) економічної зони України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 21.10.2003 року № 200, п. 4 наказу Адміністрації Держприкордонслужби від 11.11.2005 року № 841 «Про заборону використання особистого транспорту зі службовою метою», та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП адміністративного правопорушення.

Обираючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, враховую характер вчиненого правопорушення, ступінь його вини та вважаю необхідним накласти на нього мінімальне адміністративне стягнення у межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, яка є альтернативною, у виді штрафу у розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 454 грн.

Керуючись ст. ст. 33, 172-18 ч. 2, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судового збору.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області А.І. Сарай