Житомирський апеляційний суд
Справа №279/6148/21 Головуючий у 1-й інст. Недашківська Л. А.
Категорія ч. 1 ст.130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2021 року м. Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Кусковської Т.А., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в :

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.

Відповідно до постанови, 10.11.2021 року о 06:10 год. ОСОБА_1 по вул.Маяковського,12 в м.Коростені керувала автомобілем марки «Ford» номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, порушена координація мовлення та рухів.

Від проходження у встановленому порядку медичного огляду відмовилась, чим порушила п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На її переконання, постанова суду є незаконною та підлягає скасуванню з таких підстав.

ОСОБА_1 оспорює фактичні обставини справи та зазначає, що вона не вчиняла адміністративного правопорушення, оскільки не має права (посвідчення водія) на керування транспортним засобом.

Вважає, що відеозапис подій є неналежним та недопустимим доказом, оскільки був виготовлений після розгляду справи, здійснений за допомогою невідомого пристрою.

В матеріалах справи відсутні докази про підтвердження її вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтвердження доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Зі змісту п. 2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджуються, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, в якому зафіксовано обставини відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з яких вбачається, що ОСОБА_1 у їх присутності було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, від якого остання відмовилася, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, в яких вона вказала, що вживала алкоголь та відеозаписами долученими до справи.

Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, працівники поліції мали усі підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки певні ознаки (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови та координації рухів) свідчили, що остання може перебувати в стані алкогольного сп`яніння, а також керувала транспортним засобом.

З відеозапису здійсненого працівниками поліції вбачається, що ОСОБА_1 має ознаки сп`яніння (порушення мови, нестійка хода), на вимогу пройти огляд, вона відмовилася, як на місці, так і у медичному закладі заперечивши факт керування транспортним засобом, але визнавала, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Однак, на відеозаписі долученому до протоколу про адміністративне правопорушення зафіксовано керування ОСОБА_1 транспортним засобом 10.11.2021 року о 06:10 год. та залишення транспортного засобу, в пошкодженому стані поблизу під`їзду багатоквартирного будинку.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснила, що 10.11.2021 року о 06:10 год. дійсно керувала транспортним засобом, однак вживала алкогольні напої вже після залишення транспортного засобу біля під`їзду будинку.

Зазначені докази, які на думку апеляційного суду є належними та допустимими, оскільки відповідають вимогам зазначеним у ст. 251 КУпАП, повністю підтверджують правильність висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд критично відноситься до доводів ОСОБА_1 , які є непослідовними та суперечливими, а тому вважає їх такими, що направлені на уникнення від відповідальності.

Даних, які б ставили під сумнів рішення суду першої інстанції щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в матеріалах справи не має, не надані такі дані і при апеляційному розгляді справи.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає правильними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами і будь-яких сумнівів щодо цих доказів не вбачає.

Доводи ОСОБА_1 про те, що судом незаконно застосовано, щодо неї додаткове стягнення у вигляді позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки вона не є суб`єктом правопорушення так як не має права на керування транспортним засобом на переконання апеляційного суду є необґрунтованими.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Санкція цієї норми закону передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з обов`язковим позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Частини 2 та 3 ст. 130 КУпАП передбачають відповідальність за вчинення аналогічних дій - повторно та двічі протягом року та також передбачають обов`язкове стягнення - позбавлення права керування транспортним засобом на строк три та десять років.

Системний аналіз цієї норми закону дає підстави для висновку, що такий обов`язковий вид стягнення як позбавлення права керування транспортним засобом повинен застосовуватися не залежно від того чи має особа на час вчинення правопорушення право керувати транспортним засобом.

Так, за ч.2, 3 ст. 130 КУпАП особа яка вже позбавлена права керування транспортним засобом (не має права на керування транспортним засобом) всерівно позбавляється права керування на більші строки.

Адміністративне правопорушення, яке вчинила ОСОБА_1 за своїм характером має велику суспільну небезпеку, оскільки особа яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння створює загрозу життю та здоров`ю, як собі так і наражає на цю небезпеку інших учасників руху, а тому відсутні підстави для незастосування щодо неї адміністративного стягнення.

Стягнення ОСОБА_1 судом першої інстанції призначено у розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав вважать його таким, що не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі правопорушника через його суворість апеляційний суд не вбачає.

За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 листопада 2021 року щодо неї - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук