Справа №: 653/43/21
Провадження № 3/653/239/21
П О С Т А Н О В А

іменем України

02 лютого 2021 року м. Генічеськ

Суддя Генічеського районного суду Херсонської області Ковальчук Н.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Куртуметової Е.А.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 130 КУпАП,

встановила:

05 січня 2021 року до суду від відділу патрульної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі надійшли матеріали відносно громадянина ОСОБА_1 , щодо якого було складено протокол про адміністративне правопорушення від 20 грудня 2020 року серії ДПР18 № 523907.

Згідно із вказаним протоколом 20 грудня 2020 року о 21 год 00 хв у м. Генічеську, вул. Відродження, 33, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився у присутності двох свідків. Також у протоколі зазначено, що порушення вчинено повторно протягом року (справа № 653/4311/19 від 23.12.2019). Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він разом з ОСОБА_2 приїхали до будинку ОСОБА_3 по вул. Куйбишева. ОСОБА_2 зайшов до будинку, а сам ОСОБА_1 сидів на пасажирському сидінні в авто, яке було припарковано біля цього ж будинку. Після цього під`їхали поліцейські та запитали у нього, де водій авто, а також чи є в нього документи. ОСОБА_1 сказав, що водій зайшов у будинок і показав їм свій паспорт та документи, що підтверджують право власності на автомобіль. За словами ОСОБА_1 , поліцейські сказали йому, що якщо він не покличе водія, то матеріали складуть щодо нього самого. Він пішов за ОСОБА_2 , а коли повернувся, то поліцейські сказали, що він довго ходив і протокол вже складено. ОСОБА_1 додатково наголосив, що поліцейські їх не зупиняли, на момент, коли під`їхали поліцейські, автомобіль стояв біля будинку, а він сам вийшов до них з автомобіля зі сторони пасажирського сидіння. Також ОСОБА_1 заявив клопотання про допит свідків ОСОБА_2 , який, як стверджує, був водієм транспортного засобу, та ОСОБА_3 , який був присутнім на місці події.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що він був за кермом автомобіля, зупинився по вул. Козацька (раніше Куйбишева), 32, біля будинку, де проживає ОСОБА_3 , та зайшов до нього. Був у будинку приблизно 20 хвилин, може трохи більше. Після цього його покликав ОСОБА_1 , він вийшов та підійшов до поліцейських, однак ті сказали, що він їм не потрібен і вони вже склали протокол на ОСОБА_1 . Додатково пояснив, що за кермом був він, а не ОСОБА_1 , який є власником автомобіля, тому що останній в той вечір випив пляшку пива.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 . 20 грудня 2020 року ближче до 10 години вечора до нього приїхав ОСОБА_2 та зайшов в його будинок. Сам ОСОБА_3 в цей час стояв біля двору. Через декілька хвилин під`їхала патрульна машина. Поліцейські підійшли до авто, подивились у вікно зі сторони водія та побачили, що на пасажирському сидінні знаходиться ОСОБА_1 . Поліцейські відкрили двері з його сторони, сказали, що він пересів із сидіння водія та попросили документи, після чого почали складати протокол. Також свідок ОСОБА_3 додав, що на момент, коли під`їхали поліцейські, машина взагалі стояла і він особисто бачив, що ОСОБА_1 знаходився на місці пасажира, а не за кермом. Поліцейські йому самому бути свідком при складанні протоколу не пропонували, натомість викликали по телефону своїх свідків.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, допитавши свідків, дослідивши інші докази у справі, суддя приходить до таких висновків.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 2 ст. 130 передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до п. 2.5 постанови КМ України від 10.10.2001 № 1306 «Про правила дорожнього руху» водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи вказані положення законодавства, з огляду на вимоги ст. 280 КУпАП, для встановлення в діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення має бути доведено: факт керування нею транспортним засобом, а також факт відмови від проходження згідно із встановленим порядком огляду на стан сп`яніння. Для кваліфікації правопорушення за частиною другою статті 130 також має бути встановлено, що порушення вчинено повторно протягом року.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi Lancer з державним номерним знаком НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Пояснення свідків, додані до протоколу, також містять інформацію, що ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом.

Однак, ознайомившись зі змістом відеозаписів портативного відеореєстратора поліцейських, які додані до матеріалів адміністративної справи, суд вбачає суттєві суперечності щодо фактичних обставин справи, які мають істотне значення для її правильного вирішення. А саме, під час спілкування з ОСОБА_1 поліцейські запитують в останнього, хто керував транспортним засобом, та де водій знаходиться, на що останній відповів, що водій зайшов у будинок, у відповідь на що поліцейські попросили ОСОБА_1 покликати водія. Тобто, очевидним є той факт, що поліцейські не здійснювали зупинку транспортного засобу, а підійшли до нього, коли він вже стояв і тому не мали інформації, хто був за кермом.

Із відеозаписів також вбачається, що свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та чиї пояснення додані до матеріалів адміністративної справи, також не були присутні при здійсненні руху транспортним засобом Mitsubishi Lancer, а обставини справи їм відомі лише зі слів самого поліцейського. Тому суд критично ставиться до їх пояснень у частині керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 20 грудня 2020 року транспортним засобом, матеріали справи не містять. Тому суд приходить до висновку, що матеріалами справи не доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та не спростовуються його пояснення, а також пояснення свідків, які були допитані у судовому засіданні. Більше того, надані суду відеозаписи з портативного відеореєстратора поліцейських узгоджуються із поясненнями ОСОБА_1 та показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а зазначає, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «indubioproreo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України» та ін.).

Зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi Lancer з державним номерним знаком НОМЕР_1 , не знайшли свого підтвердження «поза розумним сумнівом» під час розгляду справи.

Тому провадження у справі про адміністративне правопорушення належить закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 247 КУпАП,

постановила:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Генічеський районний суд Херсонської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Генічеського районного суду Н. В. Ковальчук

Постанова набрала законної сили _______________________