Справа № 946/1562/21 Провадження № 3/946/670/21
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

15 березня 2021 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Яковенко І.І., за участю секретаря судового засідання Сударикової М.Р., притягуваного ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянув заяву про відвід судді у справі про адміністративне правопорушення у відношенні

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одеса, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановив:

01 березня 2021 року до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області надійшли протоколи про адміністративні правопорушення з додатками відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП. Судовий розгляд вказаних протоколів був призначений на 15.03.2021 р. з викликом осіб, що приймають участь у цій справі.

15.03.2021 р. від притягуваного ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді. В її обґрунтування ОСОБА_1 посилався на те, що він вважає, що суддя взяв на себе функції обвинувачення, хоча вини притягуваного не доведено, що викликає сумніви у неупередженості судді, його діям ОСОБА_1 не довіряє, хоче, щоб розгляд справи здійснював інший суддя.

У судовому засіданні притягуваний ОСОБА_1 заяву про відвід судді підтримав, додавши, що в минулому судовому засіданні суддя відмовився долучати до справи документи, які він надав.

Потерпіла ОСОБА_2 заперечила проти задоволення заяви про відвід.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не врегульоване питання відводу чи самовідводу суддею.

Разом з цим, згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Крім того, відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» є джерелом права для України, у своєму рішенні у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року (заява №33949/02) зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38) (п. 49).

Стосовно об`єктивного критерію в цьому ж рішенні далі Суд зазначив, що навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45) (п. 53).

Таким чином, на думку Європейського суду з прав людини, наявність об`єктивно обґрунтованих сумнівів у безсторонності судді, навіть без наявності ознак, які б вказували на прояв особистої упередженості з боку судді, все одно свідчить про недодержання судом принципу безсторонності за об`єктивним критерієм та призводить до порушення п. 1 ст. 6 Конвенції.

Чинним КУпАП не передбачена участь прокурора у розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 173 КУпАП, а тому суд в силу ст.ст. 246, 280 КУпАП зобов`язаний вчиняти певні процесуальні дії з метою розгляду справи, але у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу, суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Розгляд цієї справи про адміністративне правопорушення був призначений на 15.03.2021 р., в день надходження справи до суду судовий розгляд не здійснювався, а було вирішене лише питання про його призначення, а також про коло осіб, що підлягають виклику до суду, а тому суддя не був уповноважений не в установлений спосіб приймати будь-які документи поза межами судового засідання та не в установлений спосіб (не через канцелярію суду).

Тому неприйняття документів не в установленому порядку, не може свідчити про небезсторонність судді, ані за суб`єктивним, ані за об`єктивним критерієм. Натомість, особа, відносно якої складений протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 268 КУпАП має право подавати докази, але у встановлений законодавством спосіб.

Відповідно до п. 4 резолютивної частини рішення Ради суддів України від 08 червня 2017 року №34, питання відводу (самовідводу) під час судового розгляду матеріалів про адміністративні правопорушення вирішує суддя, на розгляді якого перебувають матеріали.

Отже, у зв`язку з відсутністю обставин, які би вказували на небезсторонність судді, у заяві про відвід ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 246, 268, 280 КУпАП, ст.ст. 6, 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», суд

постановив:

У відводі судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Яковенку І.І., заявленого притягуваним ОСОБА_1 , відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду І.І. Яковенко