КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/551/2021 Суддя 1 інстанції - Макаренко І.О.
Категорія: ст. 124 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Дементьєва Т.М. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.07.2020 року, щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.07.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і закрито.

Постановою суду встановлено, що 22.03.2020 р. о 12 год. 30 хв., гр. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем VOLKSWAGEN TRANSPORTER держномер НОМЕР_1 по бул. Т. Шевченка, 62, м. Київ, виїхав на заборонений сигнал світлофора та скоїв зіткнення з транспортним засобом TOYOTA YARIS, держ.номер НОМЕР_2 , що рухався на дозвільний (зелений) сигнал світлофору та виконував поворот ліворуч. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 8.7.3 е ПДР України, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.07.2020 року, захисник ОСОБА_1 - адвокат Дементьєв Т.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 20.07.2020 року та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

За доводами апелянта, оскаржувана постанова постановлена без всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин даної справи, без вирішення її в точній відповідності з законом та навіть без участі сторін.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції допущені процесуальні порушення під час розгляду справи, зокрема, розгляд справи, призначений на 20.07.2020 р. проведено у відсутність як самого ОСОБА_2 , так і його захисника, не дивлячись на те, що суду в цей же день захисником було подано клопотання про відкладення розгляду справи. При цьому, будь яких даних про те, що в цей день було прийнято рішення не містили відомості порталу Судової влади України включно по 28.10.2020 р.

Лише 28.10.2020 р. у телефонній розмові з працівниками Шевченківського районного суду м. Києва було з`ясовано, що постанова у справі постановлена 31.08.2020 р. На наступний день, а саме, 29.10.2020 р. захисником було отримано копію постанови від 31.08.2020 р.

Захисник вказує, що ОСОБА_1 переконаний, що правила ПДР він не порушував жодним чином, рухався на мигаючий зелений сигнал світлофора, що дозволено, а причина вказаної ДТП полягає у некоректній роботі вказаного світлофорного об`єкта, коли пару секунд горить зелене світло у взаємовиключних напрямках руху. Оскільки ОСОБА_1 заперечував свою вину у скоєнні ДТП, він (адвокат Дементьєв Т.М.) 20.07.2020р. звернувся до КП «Центр організації дорожнього руху» з відповідною заявою для надання циклограми світлофорних об`єктів з перехрестя, де трапилось дане ДТП, яка в подальшому підтвердила позицію ОСОБА_1 , однак, у зв`язку з тим, що суд розглянув справу без учасників

На апеляційну скаргу захисника Дементьєва Т.М. ОСОБА_4 подав заперечення, в яких, вказав на його думку, ОСОБА_1 , не з`являючись до суду першої інстанції вживав заходів для затягування розгляду справи; надаючи під час апеляційного розгляду циклограму, не пояснили причини неподання такого доказу раніше. З приводу заперечень винуватості ОСОБА_1 , ОСОБА_4 вказує, що на його думку ОСОБА_1 рухався з перевищенням швидкості руху, перед перетином доріг не знизив швидкість і не зупинився, щоб забезпечити безпеку дорожнього руху, більш того, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Саме це, на думку ОСОБА_4 стало підставою зіткнення автомобілів. ОСОБА_4 просив апеляційний суд постанову суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Дементьєва Т.М., які, підтримавши апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення ОСОБА_4 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи постанову судді законною та обґрунтованою, допитавши працівників поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та заслухавши експерта ОСОБА_8, дослідивши письмові докази у провадженні та переглянувши наявні у справі відеозаписи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова судді підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за таких обставин.

Згідно положень статті 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше (частина 1 статті 251 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина 2 статті 251).

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні правопорушення, в тому числі й адміністративного, слід виходити з положень статті 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що адміністративне правопорушення має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки під «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02).

Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.

При цьому спрощений підхід до розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до адміністративної відповідальності, як і потерпілих, є неприпустимим (пункт 24 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року, далі Постанова №14).

Відповідно до Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі - Правила), червоний сигнал світлофору, забороняє рух (пункт 8.7.3 «е»).

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна є підставою адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП.

Наведені вимоги закону суддею суду першої інстанції, як убачається з матеріалів справи, належним чином не виконані, внаслідок чого залишились нез`ясованими обставини, які мають значення для її правильного вирішення, а також у постанові не викладені мотиви прийнятого рішення.

Так, ухвалюючи постанову про наявність в діях ОСОБА_1 порушень п. 8.7.3 е ПДР України, суддя районного суду в постанові вказала, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності в судове засідання не з`явилася, представник цієї особи подав клопотання про відкладення розгляду справи, вказуючи на те, що ОСОБА_1 заперечує вину в ДТП, так як переконаний що ДТП сталося через некоректну роботу світлофорних об`єктів, разом з тим, суд вважав, що вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами адміністративної справи: протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП та поясненнями учасників. При цьому, суд не конкретизував сукупність яких даних в наведених доказах доводить вину ОСОБА_1 .

Більш того, з матеріалів справи вбачається, що постанова суду датована 31 серпня 2020 року, і в мотивувальній частині постанови міститься посилання на те, що станом на 31.08.2020 року сплив строк накладення адміністративного стягнення. В подальшому, постановою суду від 02 листопада 2020 р. виправлена описка, допущена в постанові, та вказана дата винесення постанови "20 липня 2020 року". Разом з тим, посилання суду в мотивувальній частині постанови на ту обставину, що станом на 31.08.2020 року сплив строк накладення адміністративного стягнення, залишились без виправлень описки.

Наведені обставини беззаперечно свідчать про порушення судом першої інстанції вимог закону, більш того про помилковість висновків судді, у зв`язку із чим постановлене по справі рішення не можна визнати законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

При цьому, розглядаючи протокол про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 22.03.2020 р. о 12 год. 30 хв., гр. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем VOLKSWAGEN TRANSPORTER держномер НОМЕР_1 по бул. Т.Шевченка, 62, м. Київ, виїхав на заборонений сигнал світлофора та скоїв зіткнення з транспортним засобом TOYOTA YARIS, держ.номер НОМЕР_2 , що рухався на дозвільний (зелений) сигнал світлофору та виконував поворот ліворуч. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 8.7.3 е ПДР України.

Згідно з положеннями пункту 8.7.3 е ПДР України, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Під час апеляційного розгляду ніким з учасників ДТП не оспорювався той факт, що дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER держномер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля TOYOTA YARIS, держ.номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 трапилась на бул. Т.Шевченка, в м. Києві.

Зі схеми місця ДТП, складеної за місцем пригоди слідує, що вона містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти, дані про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортний засіб, причетний до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, зазначено характеризуючі дані транспортного засобу та відомості про його пошкодження (а.с.2).

Водії ОСОБА_1 та ОСОБА_4 по-різному пояснювали обставини пригоди.

Так, в своїх поясненнях на місці дорожньо - транспортної пригоди ( а.с. 3) водій ОСОБА_1 пояснив, що 22 березня 2020 року він керував автомобілем марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER по бул. Шевченка в м. Києві в напрямку площі Перемоги. Безпосередньо перед світлофором побачив мигаючий зелений сигнал світлофору. Але зупинитись перед стоп лінією не почавши екстреного гальмування він би не встиг, тому виїхав на перехрестя і як зобов`язують його правила дорожнього руху мав проїхати перехрестя. Але автомобіль TOYOTA YARIS, виїхав на перехрестя не пропустивши його автомобіль як перешкоду справа.

При цьому, з пояснень іншого учасника ДТП - ОСОБА_4 , наданих на місці ДТП (а.с. 4) вбачається, що він рухався по пр. Перемоги в м. Києві в бік вул. Дмитрівської в м. Києві (перехретя пр. Перемоги та вул. Дмитрівської). Дочекавшись, коли транспортні засоби, що рухались від нього праворуч по бул. Т.Шевченка зупиняться перед світлофором, і переконавшись, що рух буде безпечним він розпочав рух. Закінчуючи маневр, коли вже знаходився на 1 смузі руху по бул. Шевченка, він відчув удар, після чого його машину розвернуло. ОСОБА_4 відмітив, що запис пригоди є на відеореєстраторі, що був встановлений в його автомобілі, та додав, що під час спілкування з водієм, що керував автомобілем VOLKSWAGEN в присутності інспектора поліції, водій визнав, що його занесло. Крім того, ОСОБА_4 додав, що в першій смузі руху по бул. Шевченка, тобто в тій смузі, де трапилось ДТП, перед світлофором стояв тролейбус, що підтверджує слова водія VOLKSWAGEN про те, що його авто занесло.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що вину у інкримінованому йому правопорушенні він не визнає, зважаючи на таке. Він рухався на автомобілі VOLKSWAGEN TRANSPORTER по бул. Т.Шевченка з центру в напрямку ст. м. "Житомирська" в другій смузі руху орієнтовно зі швидкістю 50 км./год. Наближаючись до світлофора, що розташований перед виїздом на площу Перемоги, орієнтовно на відстані 10 метрів побачив, що на світлофорі зелений сигнал змінився на перший зелений миготливий сигнал. Враховуючи швидкість, з якою рухався, та погодні умови, а також контролюючи дорожню обстановку, вирішив не зупинятись та продовжив рух, пересікаючи стоп лінію на миготливий зелений сигнал світлофора. Перетинаючи стоп - лінію він побачив автомобіль TOYOTA YARIS, як пізніше встановлено під керуванням ОСОБА_4 та інші автомобілі, які рухались в напрямку вул. Дмитрівської. При цьому, приблизно 4-5 автомобілів проїхали на вул. Дмитрівську, а автомобіль ОСОБА_4 пригальмував. ОСОБА_1 вказав, що бачачи такий маневр, він зрозумів, що водій TOYOTA YARIS бачить його автомобіль і пропускає, тому продовжив рух. Раптово для нього автомобіль TOYOTA YARIS розпочав рух та почав перпендикулярно йому рухатись на вул. Дмитрівську. Тому з метою уникнення зіткнення, ОСОБА_1 почав гальмувати, та викрутив кермо вправо, проте, уникнути зіткнення не виявилось можливим. ОСОБА_1 наполягав на тому, що правил дорожнього руху не порушував, адже, виїхав на перехрестя на дозволяючий сигнал світлофора.

ОСОБА_1 надав суду для долучення до матеріалів справи диск з відеозаписом некоректної на його думку роботи світлофорних об`єктів, встановлених на бул. Шевченка перед виїздом на перехрещення з вул. Дмитрівською та на вул. Дмитрівській.

Інший учасник ДТП - ОСОБА_4 суду апеляційної інстанції пояснив, що в день ДТП він рухався по пр. Перемоги в м. Києві. Під`їзджаючи до перехрестя з вул. Дмитрівською, та маючи намір на неї повертати, він зайняв крайню ліву смугу руху, і на дозволяючий для нього сигнал світлофора повернув ліворуч, та зупинився, адже, попереду стояли автомобілі, котрі пропускали автомобілів, що рухалися праворуч від них, тобто з бул. Шевченка в бік ст. м. " Житомирська". Коли автомобілі, що стояли попереду його авто поїхали, він, під`їхавши до краю острівця безпеки, впевнившись у безпечності свого подальшого руху, адже, праворуч автомобілів не було, а був лише тролейбус, який стояв перед стоп - лінією, розпочав рух, і вже коли знаходився на 1 смузі руху по бул. Шевченка, тобто, майже переїхав всі смуги руху, він відчув удар в авто, від якого його машину розвернуло. ОСОБА_4 вказав, що оскільки він не бачив автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER до ДТП, то вважає, що водій вказаного автомобіля рухався з перевищенням швидкості. Більш того, ОСОБА_4 зазначив, що водій ОСОБА_1 повинен був знизити швидкість і зупинитись перед перетином доріг, або виїхати на перехрестя, забезпечивши безпеку дорожнього руху. Проте, з наслідків ДТП вбачається, що ОСОБА_1 виїхав на перехрестя не знижуючи швидкості і не забезпечивши безпеку руху. Від стоп - лінії до місця зіткнення близько 73 метрів, а отже, у ОСОБА_1 були всі можливості побачити транспортні засоби, що рухалися та зупинити чи скорегувати траєкторію руху.

За клопотанням ОСОБА_4 до матеріалів справи долучено відеозапис дорожньо - транспортної пригоди та вказав, що цей відеозапис підтверджує те, що ОСОБА_1 рухався на авто з перевищення швидкості та не врахував дорожню обстановку, стан дорожнього покриття, внаслідок чого його автомобіль " занесло".

Допитаний під час апеляційного розгляду за клопотанням захисника Інспектор патрульної поліції Дубчак І.М. суду пояснив, що прибули на місце ДТП за викликом ОСОБА_4 . На момент ДТП при складанні адмінматеріалів він керувався відеозаписами, які були отримані його напарником з камер «Безпечний Київ». Приймаючи рішення про складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно водія VOLKSWAGEN TRANSPORTER він виходив з тих обставин, що на момент дорожньо - транспортної пригоди на вул. Дмитрівській був включений зелений сигнал світлофора, тобто, коли водій ОСОБА_4 виконував поворот, повертаючи з площі Перемоги на вул. Дмитрівську, цей світлофор чітко видно. При цьому, який сигнал світлофора горів для водія мікроавтобуса, з відео не видно, проте, логічно, що якщо це світлофори з перпендикулярних вулиць, то має бути і черговість в сигналах світлофору, відповідно, там мав бути ввімкнений червоний сигнал світлофора. Більш того, з відеозапису з камер спостереження, було видно, що потік автомобілів, який рухався з бул. Шевченка в напрямку м. Житомирська, вже проїхав, та почали рухатися автомобілі в сторону вул. Дмитрівської, в тому числі поїхав і ОСОБА_7 , однак, наприкінці переїзду смуг руху по бул. Шевченка відбулось зіткнення з мікроавтобусом. При цьому, на відео з камери спостереження, яка направлена в сторону ст. м.«Житомирська» не видно було сигнал світлофора, який горів для водія мікроавтобуса, проте чітко видно, що вже пройшов основний потік автомобілів і відстань між мікроавтобусом до автомобілів, які рухалися в основному потоці складала 100-150 метрів. Наведені обставини в своїй сукупності слугували підставами вважати, що водій мікроавтобуса виїхав на перехрещення вулиць на забороняючий сигнал світлофора, тому було прийнято рішення складання протоколу саме на водія мікроавтобуса. При цьому, інспектор поліції зазначив, що на даний час вже не пам`ятає, що саме з приводу ДТП на місці пояснювали водії.

Інспектор патрульної поліції ОСОБА_6 суду апеляційної інстанції пояснив, що рішення про складання протоколу саме на ОСОБА_1 було прийнято обоюдно з колегою. Переглянувши відео з камер «Безпечний Київ», ними було встановлено, що по бульвару Т. Шевченка йшов потік, далі всі транспортні засоби зупинилися, оскільки загорівся забороняючий сигнал світлофора. Відсутність на перехресті руху автомобілів зі сторони бульвару Т. Шевченка, на їх переконання свідчила про те, що там горів забороняючий сигнал світлофора. Крім цього інспектор поліції додав, що ним також було переглянуто відео з відеореєстратора ОСОБА_7 , на якому було чітко видно, що ОСОБА_7 рухався на зелений сигнал світлофора, а тому з іншого боку перехрестя повинен був бути червоний сигнал світлофору. При спілкуванні з водієм мікроавтобусу, останній не міг чітко сказати на який сигнал світлофору він проїхав. Відтак, після переглянутого відео прийшли до висновку про порушення ПДР України водієм мікроавтобуса.

З приводу того, чи було їм, на момент оформлення ДТП, відомо про те, що на деяких світлофорних об`єктах на перехресті, а саме на вул. Дмитрівській на на б-р. Т. Шевченка, є співпадіння горіння зеленого сигналу світлофору, інспектор поліції зазначив, що їм така інформація не відома і центр організації дорожнього руху такої інформації не повідомляв.

Працівниками поліції для перегляду суду апеляційної інстанції було надано відеозаписи з камер відеоспостереження "Безпечний Київ", які ними переглядались на місці ДТП.

Так, з досліджених під час апеляційного перегляду відеозаписів, наданих ОСОБА_4 та працівниками поліції вбачається, що дійсно ОСОБА_4 виїжджає на перехрещення доріг (пр. Перемоги та бул.Шевченка) на дозволяючий для нього сигнал світлофору, зупиняється за іншими авто поблизу острівця безпеки, та після їх проїзду перехрестя, розпочинає рух, і доїхавши до першої смуги руху по бул. Шевченка, отримує удар в праву задню частину авто, від чого його авто розвертається. Одночасно, з відеозапису вбачається, що на момент проїзду ОСОБА_4 смуг руху по бул. Шевченка в напрямку вул. Дмитрівської, на світлофорному об`єкті, встановленому на початку цієї вулиці ввімкнений зелений сигнал світлофору.

На відео з камери спостереження, яка направлена в сторону ст. м."Житомирська" не видно сигнал світлофора, який горів для водія мікроавтобуса, проте вбачається, що в першій смузі руху рухається тролейбус, а в другій смузі руху рухається мікроавтобус з дещо більшою швидкістю. Після виїзду мікроавтобуса на перехрещення доріг, відбувається зіткнення з автомобілем TOYOTA YARIS, який в цей час рухався в напрямку вул. Дмитрівської.

При цьому, з відеозапису, наданого ОСОБА_1 з місця ДТП вбачається, що в той час, коли на світлофорному об`єкті по його напрямку руху вмикається зелений сигнал світлофора і горить 35 сек., потім миготливий зелений 3 сек. , а потім жовтий 3 сек. та червоний, то на світлофорі, що встановлений на вул. Дмитрівській в цей час вмикається червоний сигнал світлофора, який горить 24 сек., потім жовтий миготливий 2 сек. та вмикається зелений сигнал світлофору, який горить 60 сек.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 ставиться в провину проїзд перехрестя на забороняючий сигнал світлофора " Червоний", то для правильного вирішення справи є наявність доказів щодо роботи світлофорних об`єктів на даному перехресті, а також висновки експертів, спеціалістів в галузі автотехніки.

Так, комунальним підприєством "Центр організації дорожнього руху" надано на запит адвоката Дементьєва Т.М. режим координованого керування, згідно циклограми, світлофорних об`єктів бул. Т.Шевченка вул. Старовокзальної, вул. Дмитрівської в м. Києві.

Досліджена під час апеляційного розгляду циклограма роботи світлофорів та наданий ОСОБА_1 відеозапис свідчить про те, що на двох світлофорних об`єктах (пр. Шевченка в напрямку ст. м." Житомирська" та на вул. Дмитрівській) протягом 11 сек. ввімкнений один і той же сигнал світлофора - зелений, а потім у напрямку ст. м."Житомирська" ще 3 сек. миготливий зелений, після чого перемикається на жовтий. Наведені обставини, на думку апеляційного суду свідчать про те, що висновки поліцейських, зроблені на місці ДТП про те, що в момент ввімкнення зеленого сигналу світлофора по вул. Дмитрівській в м. Києві тягне за собою автоматичне ввімкнення червоного сигналу світлофора по напрямку ст. м."Житомирська" є безпідставними.

Більш того, під час апеляційного розгляду в якості спеціаліста допитано експерта КНДІСЕ ОСОБА_8 , який, ознайомившись з письмовими матеріалами справи та наявними у справі відеозаписами, пояснив, що з відеозапису, наданого працівниками поліції та ОСОБА_4 вбачається, що на момент повороту ОСОБА_4 на вул. Дмитрівську, на світлофорному об`єкті, що розташований на вул. Дмитрівській (фаза 5) горить зелений сигнал світлофора. Коли ОСОБА_4 виїжджав на перехрестя, по його напрямку руху (фаза 2), горить теж зелений сигнал світлофора. Доїхавши до острівка безпеки, ОСОБА_4 зупинився та очікував, щоб повернути на вул. Дмитрівську. В цей час, по напрямку руху, по циклограмі (1 фаза), виїхав Фольксваген Транспортер, проте, світлофорного об`єкту в цьому напрямку на відеозаписі ніде не зафіксовано.

Експерт зазначив, що якщо подивитися циклограму, то слід відмітити, що навіть в двох зустрічних напрямках, а саме з бул. Шевченка в сторону ст. м."Житомирська" та в зворотному напрямку, є різниця в роботі світлофора. В момент, коли починає миготіти зелений (3 сек.), потім включається жовтий (3 сек.), потім включається червоний по напрямку руху на площу Перемоги з б-р. Т. Шевченка, то по напрямку в бік б-р. Т. Шевченка, в цей час ще 4 сек. горить зелений сигнал світлофору, потім 3 сек. миготливий зелений сигнал, за ним 3 сек. жовтий і лише після цього вмикається червоний сигнал світлофора.

Більш того, з циклограми вбачається, що між світлофорним об`єктом в напрямку з бул. Шевченка на площу Перемоги (фаза 1), та світлофорним об`єктом по вул. Дмитрівській (фаза 5) є співпадіння, коли обидва світлофори ввімкнені зеленим сигналом світлофору. Тому при визначенні того, на який сигнал світлофора поїхав водій ОСОБА_1 (фаза 1) брати за основу світлофорний об`єкт по вул. Дмитрівській (фаза 5) є невірним.

Для цього, на думку експерта, за основу можна взяти рух автомобілів в напрямку зі ст. м."Житомирська" в бік центру (фаза 2) з моменту ДТП.

Так, з наявних у справі відеозаписів вбачається, що з моменту зіткнення транспортних засобів, автомобілі по напрямку фази 2 продовжують рух ще орієнтовно 5 секунд, після чого відеозапис закінчується, що не свідчить про те, що такі транспортні засоби зупиняються. Одночасно, слід врахувати, що зі стоп лінії в напрямку руху водія автомобіля ОСОБА_1 до місця дорожньо транспортної пригоди відстань складає 73 м., чого не заперечував інший водій ДТП, а зі швидкістю, з якою їхав ОСОБА_1 приблизно 50 км. / год., цю відстань від подолає за 5,2 секунди. Якщо зсумувати час, який потрібен був водію ОСОБА_1 доїхати від стоп лінії до місця зіткнення (5 сек.) та час, протягом якого продовжують рух автомобілі в напрямку центра (5 сек.), то з врахуванням даних циклограми не можна вважати неспроможними показання водія ОСОБА_1 про виїзд на перехрестя на дозволяючий (можливий зелений миготливий сигнал світлофора).

Враховуючи вищенаведене, експерт зазначив, що з технічної точки зору, дії водія ОСОБА_1 не знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної ДТП.

Оцінюючи в сукупності наведені докази у справі, суд апеляційної інстанції за результатами перегляду справи в апеляційному порядку дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_1 у порушенні п. 8.7.3 е ПДР України , які б перебували в прямому причинно - наслідковому зв`язку з настанням дорожньо - транспортної пригоди, та як наслідок, складали об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення поза розумним сумнівом не доведена.

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої "доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом" (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey).

Оскільки розгляд справи, відповідно до вимог КУпАП, проводиться лише в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення, а порушення ОСОБА_1 вимог п.8.7.3. е ПДР України не знайшло свого підтвердження, то пояснення ОСОБА_4 про порушення ОСОБА_1 п. 12. 1 ПДР України та пояснення захисника про порушення ОСОБА_4 рядку пунктів Правил дорожнього руху України не розглядаються апеляційним судом.

Відтак, провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Дементьєва Т.М. - задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 20.07.2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а саме у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу вказаного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал