Справа № 175/614/21
Провадження № 3/175/201/21
Постанова

Іменем України

03 березня 2021 року смт. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Ребров С.О. розглянувши матеріали, що надійшли до суду з Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм на ПАТ «Північ Транс»,

За ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №112228 від 12 лютого 2021 року вбачається, що 12 лютого 2021 року о 07-00 год. в с.Обухівка Дніпровського району Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 у порушення вимог пп.9 п.10 Постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 року, здійснював перевезення пасажирів, в кількості що перевищувала кількість посадочних місць, передбачених технічними характеристиками транспортного засобу, чим скоїв правопорушення передбачене ч.1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення повідомлявся належним чином, але до суду не з`явився, а тому неявку суд розцінює як затягування розгляду справи з метою закінчення строків притягнення особи до адміністративної відповідальності та на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП вважаю за необхідне розглянути справу у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підставі доказів наявних в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 3 ст. 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь обвинуваченої особи.

Стаття 44-3 ч.1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, зокрема Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2».

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, протокол у справі про адміністративне правопорушення має містити, зокрема, суть адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищевказане, а також факт відсутності в матеріалах справи будь яких доказів, суддя прийшов до висновку про відсутність належних, допустимих та об`єктивних доказів які б підтверджували факт наявності вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, що унеможливлює підтвердження обставин, які викладенні в протоколі від 10.12.2020 року серії ВАБ №112117.

За умовами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст.ст. 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення має забезпечувати повне, всебічне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Суддя не вправі самостійно відшукувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим та буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином встановлено, що належні та допустимі докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП, суду не надані, що виключає кваліфікуючі ознаки ч.1 ст. 44-3 КУпАП. Наявний лише протокол про адміністративні правопорушення, в даній ситуації, не є достатнім для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_2 , а тому провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Частиною 1 ст. 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення на цю особу адміністративного стягнення.

З огляду на те, що провадження по справі підлягає закриттю, судовий збір не сплачується.

Керуючись ст. 44-3, 247, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 44-3 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

Судовий збір віднести за рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду через місцевий суд.

Суддя С.О. Ребров