Справа № 188/1575/21
Провадження № 3/188/836/2021
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2021 року Суддя Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області Бурда П.О., розглянувши в приміщенні суду в смт Петропавлівка матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від відділення поліції №4 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Троїцьке Петропавлівського району Дніпропетровської області, громадянки України, паспорт НОМЕР_1 , продавця ФОП ОСОБА_2 , проживаючої за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутої за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 814370 від 08 листопада 2021 зазначено, що 08 листопада 2021 року о 14.15 ОСОБА_1 , являючись ФОП ОСОБА_2 , в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого по АДРЕСА_1 , не забезпечила централізований збір використаних засобів індивідуального захисту в окремі контейнери, чим порушила вимоги абзацу 4 пп 9 п.2.2, п.3, п.3-5 постанови КМУ від 09.12.2020 року № 1236.

Притягнута до відповідальності ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явилася, будучи повідомлена належним чином про час та місце судового розгляду.

Захисник Кавун Н.Г. Руденко О.В. надав до суду письмове клопотання про закриття провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування клопотання вказано, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події, складу адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, які підтверджені належними доказами.

Частина перша статті 44-3 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами

Стаття 44-3 КУпАП не визначає конкретних правил карантину, за порушення яких настає відповідальність, проте такі правила встановлюються відповідними актами законодавства. Отже, диспозиція вказаної норми є бланкетною, тобто такою, що відсилає до норм іншого нормативно-правового акта, тому при формулюванні суті правопорушення вказівка на цей нормативний акт, його статті, частини, пункти, вимоги яких порушені, зміст цих вимог є обов`язковою.

Зокрема, таким актом є постанова Кабінету Міністрів України № 1236 від 09 грудня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2» (зі змінами та доповненнями).

Підпунком 9 пункту 2-2 вказаної постанови заборонено: діяльність суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, у яких, зокрема, не забезпечується централізований збір використаних засобів індивідуального захисту в окремі контейнери (урни).

Захисник зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП та додані до нього докази не містять даних про те, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, який обслуговує відвідувачів, натомість і у протоколі і у поясненнях ОСОБА_1 зазначені відомості про місце роботи: ФОП ОСОБА_2 , продавець, з чого неможливо зробити висновок, чи сама ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем чи вона працює продавцем у іншої особи (фізичної особи-підприємця) з таким же прізвищем.

Захисник наголошує, що до протоколу не додано жодного доказу, за яким можливо було би встановити, що саме ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, який обслуговує відвідувачів, так само, як і матеріали справи про адміністративне правопорушення взагалі не містять об`єктивних доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя вважає, що ця адміністративна справа підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з таких підстав.

Диспозиція ч.1 ст.44-3 КУпАП, яка в цьому випадку відсилає до змісту підпункту 9 пункту 2-2 постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09 грудня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2» (зі змінами та доповненнями), передбачає відповідальність лише суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, у яких, зокрема, не забезпечується централізований збір використаних засобів індивідуального захисту в окремі контейнери (урни).

На підтвердження вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, суду надано лише протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 814370 від 08 листопада 2021 року, рапорт працівника поліції Вовк П., письмові пояснення ОСОБА_1 .

Доказів, що особа, яка притягається до відповідальності, є ФОП ОСОБА_2 , яка є суб`єктом господарювання, що обслуговує відвідувачів в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого по АДРЕСА_1 , суду не надано.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 814370 від 08 листопада 2021 року і у письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначені відомості про місце роботи: ФОП ОСОБА_2 , продавець, з чого неможливо зробити висновок чи сама ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, чи вона працює продавцем у іншої особи (фізичної особи-підприємця) з таким же прізвищем.

Отже, докази того, що особа, притягнута до відповідальності, є не тільки продавцем, а і суб`єктом господарювання, який обслуговує відвідувачів у в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого по АДРЕСА_1 , відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, але працівники поліції всупереч цим вимогам не зібрали належних письмових доказів у справі на обґрунтування складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд (суддя) законодавчо позбавлений права збирати докази вини (брати на себе функції обвинувачення). Це підтверджено не тільки міжнародним правом, але і національної судовою практикою. Принцип диспозитивності є одним із засадничих в українському та міжнародному судочинстві.

Крім того, згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Суддя враховує практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема, рішення у справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), в якому ЄСПЛ зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необгрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Згідно з усталеною судовою практикою ЄСПЛ (рішення від 30 травня 2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії»(Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, тому що це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За приписами ст. 280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням вказаних норм законодавства, а також встановлених в судовому засіданні обставин, які свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 173, п. 1 ч. 1 ст. 247, 256, 280, 284, 289, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя П. О. Бурда