ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області в складі:

судді Єрмічової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Турченяк І.В., інспектора СРПП Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Заваловича О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бар Вінницької області, проживаючий по АДРЕСА_1 , громадянина України, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 09 листопада 2021 року біля 16 год. 50 хв. по вул. Цукрового заводу в м. Бар Вінницької області керував транспортним засобом - автомобілем, марки "ГАЗ-53", державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, на законну вимогу працівників поліції відмовився пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного чи іншого сп`яніння.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, де зазначено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а тому вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, його виклики здійснювалися за останнім відомим місцем проживання (перебування), тобто за адресою, яку ОСОБА_1 повідомив працівнику поліції і, яка вказана у протоколі про притягнення його до адміністративної відповідальності, а саме: АДРЕСА_1 . Однак до суду надійшли повідомлення про неможливість вручення повісток про виклик у суд (а.с. 12, 21), до суду повернувся конверт з рекомендованим поштовим повідомленням з відміткою поштового відділення про неможливість вручення повістки із зазначенням причини невручення (а.с. 30-32).

Встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення, серії ААБ № 243607, від 09 листопада 2021 року, зазначено адресу місця проживання ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 (а.с. 2).

Відповідно до посвідчення мисливця ОСОБА_1 , видано Вінницьким обласним управлінням лісового та мисливського господарства від 17 серпня 2010 року, його місце проживання зазначено: АДРЕСА_1 (а.с. 4).

Згідно довідки відділу "Центр надання адміністративних послуг" Барської міської ради Жмеринського району Вінницької області № 1335 від 29 грудня 2021 року ОСОБА_1 станом на 29 грудня 2021 року в реєстрі Барської ТГ не значиться. Знятий з 19 жовтня 2021 року з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 33).

Судом було вжито заходів щодо належного повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про місце і час розгляду справи.

Оскільки інші відомості щодо місця перебування (проживання) ОСОБА_1 у суду відсутні, тому відповідальність за ненадання цих відомостей несе особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд розцінює поведінку ОСОБА_1 , зокрема введення в оману працівника поліції щодо місця перебування (проживання), як спробу уникнути відповідальності, а тому суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 в такий спосіб свідомо ухилився від участі у розгляді справи в суді.

Згідно з вимогами ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Вказане вище, узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнов проти України" відповідно до якого, в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд вважає, що розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 є цілком виправданим, оскільки перенесення розгляду справи призвело б до безпідставного її затягування та порушення вимог статей 38, 277 КУпАП.

За підстав, зазначених вище, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд ураховує положення п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року № 14, де зазначено, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Суд бере до уваги докази, зібрані особою, уповноваженою на складання протоколів про адміністративні правопорушення - інспектором СРПП Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Заваловичем О.П., а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення, серії ААБ № 243607, від 09 листопада 2021 року (а.с. 2);

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у зв`язку з виявленими ознаками, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці; огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням приладу "Драгер Alkotest" не проведено через відмову водія ОСОБА_1 від його проведення (а.с. 5);

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП "Барська міська лікарня", складено 09 листопада 2021 року о 17 годині 05 хвилин, в якому зазначено, що у результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, яка не відповідає обстановці, за результатами огляду: ОСОБА_1 відмовився пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі (а.с. 6);

- відеозапис події, яка мала місце 09 листопада 2021 року о 16 год. 50 хв. по вул. Цукрового заводу в м. Бар Вінницької області за участі ОСОБА_1 , який зафіксований у встановленому законом порядку працівниками поліції СРПП Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області на СD-R диск (додаток до протоколу, серії ААБ № 243607, від 09 листопада 2021 року (а.с. 7);

- довідку начальника Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області С. Петлика про те, що ОСОБА_1 протягом останніх 12 місяців не притягався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 по ВП № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області не рахується як вилучене та на тимчасовому зберіганні не перебуває (а.с. 8).

З урахуванням, зазначеного вище, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 обґрунтовано притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України "Про виконання рішення та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В рішенні у справі "О`Голлоран та Франціс проти Сполученого королівства" від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілем та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 є небезпечним для інших учасників дорожнього руху та пішоходів. Вказана обставина істотно підвищує суспільну шкідливість вчиненого адміністративного правопорушення.

Крім того, суд бере до уваги, що ОСОБА_1 ухилився від участі у розгляді справи в судовому засіданні, не розкаявся у вчиненні адміністративного правопорушення, тому обставини, які пом`якшують його відповідальність, відсутні.

За таких підстав, ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення та застосувати до нього адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої вказаною частиною статті, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП особою, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, розмір судового збору становить 0,2 розміру від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тому, з ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 грн.

На підставі п. 2.5 ПДР України, ст. 4 Закону України "Про судовий збір", керуючись п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", статтями 40-1, ч. 1 ст. 130, частинами 1, 2 ст. 251, ст. 252, ч. 1 ст. 268, п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В. В. Єрмічова