Справа № 383/1306/20
Номер провадження 3/383/189/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року суддя Бобринецького районного суду Кіровоградської області Бондаренко В.В., за участю секретаря судового засідання Могиленко В.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР №294710 від 15.12.2020 року, ОСОБА_1 поставлено за провину те, що вона 15.12.2020 року о 18 год. 00 хв. за місцем свого проживання, а саме буд. АДРЕСА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинила відносно своєї матері ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурної лайки та погроз фізичною розправою внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 , чим вчинила правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 факт вчинення даного правопорушення і свою вину не визнала, пояснивши, що в день події між нею та матір`ю ОСОБА_2 виникла сімейна сварка в ході якої її мати викликала працівників поліції. Нецензурною лайкою матір не ображала, фізичною розправою не погрожувала та з будинку останню не виганяла.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що в день події між нею та донькою ОСОБА_1 виникла сімейна сварка в ході якої кричали одна на одну, нецензурною лайкою ОСОБА_1 її не ображала, психологічне та фізичне насильство їй не завдавала та не могло бути завдано. Заяву та пояснення, долучені до протоколу підписала не читаючи, оскільки без окулярів не бачить.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази та надавши їм оцінку, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Частиною 2 статті 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першої цієї статті.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Зокрема, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

На підтвердження фактів зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення надано:

- рапорт про прийняття заяви по лінії «102», згідно якого 15.12.2020 року о 18 год. 23 хв. за адресою: м. Бобринець, вул. Паркова, 3, до Бобринецького ВП по телефону звернулася ОСОБА_2 з приводу того, що в неї виник конфлікт з ОСОБА_1 (а.с.4);

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 15.12.2020 року, згідно якого ОСОБА_2 заявила, що 15.12.2020 року близько 18 год. 00 хв. її донька ОСОБА_1 , яка проживає разом з нею в АДРЕСА_1 , вчинила стосовно неї домашнє насильство психологічного та фізичного характеру (а.с.5);

- письмові пояснення ОСОБА_2 , згідно яких 15.12.2020 року приблизно о 18 год. 00 хв. в АДРЕСА_1 , її донька ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння вчинила стосовно неї домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме виражалась в її бік грубою нецензурною лайкою, вигнала з будинку та намагалась вчинити бійку (а.с.6);

- письмові пояснення ОСОБА_1 , згідно яких 15.12.2020 року вживала спиртні напої, конфліктів з матір`ю не було, матір не ображала та не виганяла (а.с.7).

Протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 15.12.2020 року та письмові пояснення ОСОБА_2 суд до уваги не приймає, оскільки суперечать поясненням потерпілої та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наданих в судовому засіданні.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без інших доказів на підтвердження викладених в ньому обставин не доводить винуватість ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП. Рапорт в даному випадку лише свідчить про виклик поліції, однак не доводить саму подію адміністративного правопорушення.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що психологічне насильство в частині висловлювання словесних образ, нецензурної лайки буде мати місце тоді, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З огляду на наведене, сам лише факт висловлювання, зокрема, нецензурною лайкою не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст.173-2 КУпАП та ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Також, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів того, що в ході цієї сварки ОСОБА_1 погрожувала заявниці фізичною розправою та що такі погрози мали реальний характер та були сприйняті заявницею, як реальні.

Як встановлено з пояснень учасників події в сім`ї виник конфлікт, але завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої чи можливість завдання такої шкоди належними та допустимими доказами не доведено, за результатами такої сварки будь-яких негативних наслідків не настало, описана сварка не відноситься до систематичних, відтак у розумінні до вимог п.14 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» матеріали справи, не містять доказів на підтвердження ознак психологічного насильства вчиненого саме з метою навмисного спричинення емоційної невпевненості, нездатності захистити себе, якими могла завдаватись або завдана шкода психічному здоров`ю.

Крім того, матеріалами адміністративної справи повторність правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не підтверджується, оскільки відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 протягом року притягалась до адміністративної відповідальності та піддавалась адміністративному стягненню за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Отже, під час судового розгляду справи не знайшло свого підтвердження належними та достовірними доказами те, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Також встановлено, що в протокол про адміністративне правопорушення після доопрацювання працівниками поліції матеріалів, було внесено виправлення, а саме виправлено правову норму, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення з частини другої статті 173-2 КУпАП на частину першу статті 173-2 КУпАП.

Відповідно до вимог п.7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх спав України №1376 від 06.11.2015 року, не допускається закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, який має свої реквізити: номер, дату складення, і внесення будь-яких виправлень, змін до одного з примірників протоколу (адже другий примірник вручається особі, яка притягається до відповідальності) після його складення і підписання уповноваженою особою та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, є неприпустимим.

Таким чином, досліджені судом матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів, які б свідчили про наявність наслідків, які є обов`язковими для кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП, зокрема що такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Також матеріалами справи не підтверджується факт притягнення ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, що свідчить про те, що в її діях відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

З матеріалів справи вбачається, що адміністративне правопорушення було вчинено 15.12.2020 року, протокол про адміністративне правопорушення був також складений 15.12.2020 року.

Справа після доопрацювання востаннє надійшла до суду 23.03.2021 року, тобто після спливу трьохмісячного строку, встановленого ч.2 ст.38 КУпАП, протягом якого на особу, що вчинила адміністративне правопорушення, судом може бути накладено адміністративне стягнення.

Оскільки суд прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, сплив строку накладення адміністративного стягнення значення не має.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.284 КУпАП при наявності обставин, передбачених ст.247 КУпАП, виноситься постанова про закриття справи.

Враховуючи вищевикладене провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід закрити у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Керуючись ст.ст.247, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останньої події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає чинності після закінчення строку подання скарги.

Постанова суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Бобринецький районний суд Кіровоградської області.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя В.В. Бондаренко