Провадження №3/461/4944/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2021 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянинаТуреччини, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серіїААБ №259807, 03.12.2021 року о 16 годині 20 хвилин у м. Львові на вул. Степана Бандери, 6, водій транспортного засобу Ford Ecosport д.н.з. НОМЕР_1 SoyluAbdulkadir не вибрав безпечної швидкості руху щоб мати змогу постійно контролювати його, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив бокове зіткнення з транспортним засобом Skoda Oktavia д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду. При дорожньо-транспортній пригодіавтомобілі отримали механічні пошкодження, що завдало матеріальних збитків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 факт правопорушення заперечив та просив закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю у його діях складу правопорушення. Зазначив, що він рухався у своїй смузі руху, жодним чином не порушуючи правил дорожнього руху, в момент зіткнення його автомобіль не рухався через ускладнений трафік.

ОСОБА_2 в ході судового розгляду 24.12.2021 року протокол підтримав. При цьому вказав, що, на його думку, саме ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху і саме внаслідок його дій настала ДТП.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п.12.1 Правил дорожнього руху,під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно п.13.1Правил дорожнього руху, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення учасників процесу, вважаю, що в діях громадянина ОСОБА_1 відсутній склад вказаного вище адміністративного правопорушення, оскільки, при розгляді даної справи не встановлено достатніх, належних та допустимих доказів наявності в діянні останнього об`єктивної та суб`єктивної сторони складу правопорушення, а протокол та долучені до нього матеріали не містять беззаперечних доказів того, що ОСОБА_1 не вибрав безпечної швидкості руху і не дотримався безпечної дистанції та інтервалу під час руху.

При цьому, суд виходить з наступного.

При оцінці доказів суд керується принципом "поза розумним сумнівом», а саме, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

В постанові Верховного Суду по справі №813/2451/17 від 27.02.2018 р. зазначено, що сам факт будь-якого правопорушення має бути підтверджено лише допустимими доказами.

Згідно пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні, він рухався у своїй смузі руху, жодним чином не порушуючи правил дорожнього руху, в момент зіткнення його автомобіль не рухався через ускладнений трафік.

Вказане підтверджується схемою місця ДТП, згідно якої вбачається, що автомобіль Ford Ecosport д.н.з. НОМЕР_1 розташований паралельно смузі руху. В свою чергу, інший транспортний засіб - Skoda Oktavia, відповідно до схеми, рухався не паралельно, а під кутом в бік автомобіля Ford Ecosport.

Суд також враховує те, що жоден з учасників ДТП не висловив зауважень до даної схеми. У свою чергу, наведений доказ фактично фіксує обставини ДТП, траєкторію руху автомобілів та характер зіткнення.

Також, у письмових поясненнях від 03.12.2021 Soylu Abdulkadir зазначив, що його автомобіль на момент зіткнення «стояв в заторі», тобто його пояснення в процесі усього провадження у справі є послідовними.

Враховуючи те, що автомобіль Ford Ecosport д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП не рухався, а матеріали справи не містять жодного доказу який ставить під сумнів даний факт, водій ОСОБА_3 не міг порушити вимоги Правил дорожнього руху щодо безпечної швидкості руху.

Органом уповноваженим на складання протоколу не зібрано належних, достатніх та допустимих доказів, які спростовують твердження ОСОБА_1 щодо того, що в момент зіткнення його автомобіль не рухався.

Згідно ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Всупереч наведеним положенням, поліцейським, який склав протокол, до матеріалів справи не долучено жодного доказу який спростовує твердження ОСОБА_1 щодо того, що в момент зіткнення його автомобіль не рухався. При цьому, неможливо не відзначити, що ДТП трапилася о 16 годині 20 хвилин в центральній частині міста, що вказує на високу вірогідність встановлення свідків даної події та отримання від них пояснень. Крім того, поліцейський мав можливість з`ясувати питання отримання відеоматеріалів для долучення до протоколу, адже очевидним є той факт, що в центральній частині міста, зокрема на вулиці де трапилось ДТП, можуть знаходитись установи які обладнані камерами зовнішнього спостереження.

Наведені вище доводи та мотиви ставлять під сумнів пояснення ОСОБА_2 в ході судового розгляду 24.12.2021 року щодо того, що саме ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху і саме внаслідок його дій настала ДТП.

Отже, вказане вище свідчить про те, що орган уповноважений складати протокол, отримавши пояснення ОСОБА_1 в яких останній фактично заперечив факт вчинення, всупереч обов`язку по збиранню доказів визначеному ст. 251 КУпАП, не зібрав та не долучив до протоколу докази які спростовують пояснення ОСОБА_1 , та окрім пояснень долучив до протоколу лише схему ДТП, дослідження якої надає можливість об`єктивно оцінити лише дії водія ОСОБА_2 , оскільки на схемі зафіксовано рух його автомобіля під кутом в бік автомобіля яким керував Soylu Abdulkadir, а також зафіксовано характер зіткнення (місце контакту транспортних засобів передня права частина автомобіля яким керував Soylu Abdulkadir).

Наведене вказує на відсутність у матеріалах справи достатніх, достовірних, допустимих та належних доказів, які поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ухвалюючи рішення у даній справі, враховую, що в ході судового розгляду дотримано принцип повноти дослідження обставин справи, що суттєво впливає на об`єктивність рішення у провадженні, а також здобуто достатню сукупність доказів, яка обґрунтовує зроблені у даному судовому рішенні висновки, як такі, що не залишають місця сумнівам.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, а також того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і вчинене саме особою стосовно якої складено протокол про правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Пункт 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Виходячи з положень ст. 8,62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією із засад існування демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь

Частиною 1 ст. 7 КУпАП також визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Оскільки судом встановлено, що у справі відсутні належні та допустимі докази, які б поза розумним сумнівом доводили факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, приходжу до висновку, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю, на підставі п.1 ч.1 ст.247КпАП України, тобто у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Стрельбицький В.В.