КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційного провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
№ 33/824/1399/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 757/57055/20-п

02 березня 2021 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Кулікова С.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 02 лютого 2021 року, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Постановою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 02 лютого 2021 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 122-2 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.11.2020 року о 00 год. 40 хв., на площі Лесі Українки, 1, водій ОСОБА_1 керував автомобілем БМВ 7, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім цього, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 016724, 27.11.2020 року о 00 год. 40 хв. в м. Київ, на пл. Л. Українки, 1, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом БМВ 7, державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу про зупинку, яка була подана за допомогою проблискового маячка синього та червоного кольору та спеціального звукового сигналу на патрульному автомобілі Тойота Пріус, державний номерний знак, НОМЕР_2 . В подальшому був затриманий шляхом переслідування та блокування. Внаслідок вказаних дій водій порушив вимоги п.п. 2.4, 8.9(б) ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 122-2 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судув частині визнаня ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить її скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтуванні апеляційної скарги вказує, що досліджуючи наявні у справі докази, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що у нього були ознаки наркотичного сп`яніння, оскільки лише у протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено: зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Судом першої інстанції не було у повній мірі досліджено обставин справи та ухвалено постанову на підставі доказів отриманих з порушенням законодавчо встановленого порядку виявлення та фіксування адміністративного правопорушення, у тому числі порядку проведення огляду на стан сп`яніння.

Зазначав, що 27 листопада 2020 року о 00 год. 40 хв. він дійсно був зупинений працівниками поліції, які в порушення ст.ст. 18, 35 Закону України «Про національну поліцію» не представилися та не вказали свої звання, не проінформували про наявні причини зупинки його транспортного засобу, почали стверджувати, що він вживав спиртні напої, у зв`язку з чим на вимогу інспекторів поліції за допомогою приладу «Драгер» він пройшов огляд на стан сп`яніння, після проходження якого, алкоголь у нього не був виявлений. При цьому, в порушення вимог Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, йому не було надано відповідний акт огляду.

В подальшому, працівники поліції змінили свої підозри та вказали, що у нього наявні ознаки наркотичного сп`яніння, на що він сказав, що погоджується поїхати до медичного закладу для перевірки його лікарем-наркологом, однак зауважив, що він іноземець, у зв`язку з чим необхідно роз`яснити його права, надати правову (правничу) допомогу або почекати прибуття його адвоката для забезпечення дотримання встановлених законом процедур та реалізації права на захист, на що отримав від поліцейських відмову.

При цьому, знайшовши свідків працівники поліції почали маніпулювати словами, щоб засвідчити відмову у проходженні огляду на стан наркотичного сп`яніння, та інспектор поліції почав швидко складати протокол про нібито вчинення адміністративних правопорушень передбачених ст.. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також бланки пояснення свідків.

Звертав увагу суду апеляційної інстанції на те, що судом першої інстанції було викликано працівників поліції для дачі показів по справі, однак ні 28 січня 2021 року, ні 02 лютого 2021 року вони не з`явилися до суду. Свідки також не були допитані в судовому засіданні та не підтвердили обставин справи.

Також звертав увагу суду на те, що в матеріалах справи наявний відеозапис нарізками, що унеможливлює встановити всі дійсні обставини справи, зокрема і відмову у проходженні медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник адвокат Гаєнко В.С. підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Гаєнко В.С., апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

За змістом ст. 252 КУпАП, суддя має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону судом першої інстанції в повній мірі дотримано не було.

Так, визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції повно, всебічно і об`єктивно не з'ясував обставини справи, належним чином не проаналізував наявні в справі матеріали, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обгрунтовуючи свої висновки, суд першої інстанції формально послався на те, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, та відеозаписом.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №003500, 27.11.2020 року, о 01 год. 15 хв., інспектор УПП у м. Києві ДПП старший лейтенант поліції Поросач Д.О. склав цей протокол про те, що громадянин ОСОБА_1 27.11.2020 року о 00 год. 40 хв., на площі Лесі Українки, 1, керував автомобілем БМВ 7, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з апеляційної скарги ОСОБА_1 , 27.11.2020 року його автомобіль було зупинено поліцейськими, та без проведення відповідного огляду, спочатку звинуватили його про перебування з явними ознаками алкогольного сп`яніння, потім, вказали, що він перебуває з явними ознаками наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим запропонували йому проходження огляду в медичному закладі, на що він погодився, однак зазначив полійцейському, що він іноземець, у зв`язку з чим необхідно роз`яснити його права, надати правову (правничу) допомогу або почекати прибуття його адвоката для забезпечення дотримання встановлених законом процедур та реалізації права на захист, на що отримав від поліцейських відмову та запросивши свідків, склали протокол про адміністративне правопорушення. Звертає увагу, що не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а лише бажав поїхати до медичної установи у супроводі адвоката.

Під час апеляційного розгляду було проглянуто нарізки відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, з яких вбачається, що працівники поліції на запитання ОСОБА_1 про причину зупинки автомобіля не повідомили останньому про причину його зупинки; на запитання працівника поліції ОСОБА_1 чи поїде він з ними до медичного закладу для огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння, він відповіді не надав, після цього працівник поліції звернувшись до іншого працівника поліції попросив найти йому двох людей. В подальшому, на запитання працівника поліції в присутності двох свідків чи готовий ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу, останній відповів, що готовий проїхати з двома свідками на своєму автомобілі, на що працівник поліції повернувшись до свідків спитав чи почули вони відмову останнього у проходженні медичного огляду, один з яких сказав, що чули, а інший промовчав.

Згідно ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, який є одним з основних джерел доказів і документом, що офіційно засвідчує факт неправомірних дій має містити поряд з даними про особу правопорушника і прізвища, адреси свідків, які підписують протокол.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан як наркотичного, так і алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, якщо такий огляд був проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП, то він, згідно ч.5 ст.266 КУпАП, вважається недійсним.

Оскільки ОСОБА_1 в засіданні заперечив факт відмови від огляду на стан наркотичного сп`яніння, що підтверджується нарізками відеозаписів з нагрудної камери працівників поліції, то протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП складений з порушеннями вимог діючого законодавства, так як містить відомості, які не відповідають фактичним обставинам справи.

При цьому, суд звертає увагу, що ні працівники патрульної поліції, ні свідки не з`явилися до суду першої інстанції для підтвердження обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення та письмових пояснень також не надали.

Крім того, відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом можливість керування цим транспортним засобом, надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

Однак, матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликають сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів адміністративного провадження.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, висновок судді першої інстанції про визнання ОСОБА_1 винним за ч.1 ст. 130 КУпАП є таким, що не ґрунтується на належних та допустимих доказах, тому постанова підлягає скасуванню, а провадження-закриттю за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 02 лютого 2021 року, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Кулікова