Справа № 155/84/21 Провадження №33/802/218/21 Головуючий у 1 інстанції:Сметана В. М.
Категорія:ст. 124 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2021 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю особи, щодо якої складено протокол - ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу особи, щодо якої складено протокол - ОСОБА_1 на постанови судді Горохівського районного суду Волинської області від 03 лютого 2021 року, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В

Постановою Горохівського районного суду Волинської області від 03 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та на підставі ст. 22 КУпАП звільнено від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, а провадження щодо нього закрито.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 13 січня 2021 року о 09 годині 02 хвилин керуючи автомобілем марки ВАЗ 21061 державний номерний знак НОМЕР_1 в місті Горохів по вулиці Возз`єднання, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, та при виїзді на перехрестя з вулиці Возз`єднання не надав переваги в русі автомобілю RENAUL LAGUNA держаний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався з правого боку по вулиці Возз`єднання та скоїв з ним зіткнення. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги пунктів 13.1, 16.12 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановами судді першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, свої вимоги мотивує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, висновки суду, викладені в рішеннях суду є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, внаслідок чого суд прийшов помилкового висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення. Вказує, що судом першої інстанції не враховано його пояснень, оскільки ДТП на його думку виникло з вини потерпілого ОСОБА_2 . Також вказує, що згідно схеми ДТП, яку складав працівник поліції, його автомобіль знаходиться на вул. Шевченка і тільки він почав виїжджати на роздоріжжя відбулося зіткнення на його смузі руху, так як тільки передня частина його автомобіля виїхала на вул. Воз`єднання і перебувала на смузі руху по якій він рухався. Зазначає, що водій автомобіля RENAUL LAGUNA д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 , керуючи по вул. Воз`єднання, задовго до виконання повороту ліворуч, вже виїхав на зустрічну смугу руху, тобто ту, по якій він мав їхати після виконання повороту ліворуч. А тому на його думку водій автомобіля RENAUL LAGUNA зрізав кут повороту, а не їхав по своїй уявній половині дороги. Окрім того, вказує що якби він не надав переваги водію RENAUL LAGUNA, то він би вдарив його автомобіль в бік. Також вказує, що коли він доїхав до роздоріжжя то вищевказаний автомобіль вже почав виконувати поворот ліворуч без включення показника поворотів, хоча дорога також була і прямо. Разом з тим, вказує що він загальмував тоді, коли побачив що водій автомобіля RENAUL LAGUNA повертає ліворуч і вже був перед його транспортним засобом на його смузі руху, а саме так, що ще не доїхавши до роздоріжжя він почав зміщуватись ліворуч , тобто виїхав на зустрічну смугу руху, ще до початку роздоріжжя. Тоді він почав гальмувати, але вже було пізно. Зазначає, що саме ОСОБА_2 порушив вимоги п.п.10.5, 11.3 ПДР. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою визнати його не винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та справу закрити.

Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, щодо якої складено протокол - ОСОБА_1 , який подану апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів підтримав та просив задовольнити, суддя приходить до наступного висновку.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року«Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Дані вимоги Закону та роз`яснення пленуму ВСУ суддею першої інстанції при розгляді справи були дотримані.

Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України за обставин викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю доказів, перевірених у судовому засіданні та належно оцінених судом.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №386567 від 13.01.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у провину порушення п.13.1 та п.16.12 ПДР України за що передбачена адміністративна відповідальність ст.124 КУпАП.

За змістом ст.124 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення, характеризується діями спрямованими на порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

В пунктах 13.1 та 16.12 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

На перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.

З аналізу вищенаведених норм КУпАП та ПДР України вбачається, що відповідальність за ст.124 КУпАП може настати лише для учасника дорожнього руху, який порушив Правила дорожнього руху і внаслідок чого виникло пошкодження, зокрема транспортного (их) засобу (ів).

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

В ході розгляду справи ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, яке йому інкримінується не визнавав. При цьому пояснював, що він не порушував ПДР України, а автомобіль RENAUL LAGUNA під керуванням ОСОБА_2 задовго до виконання повороту ліворуч, вже виїхав на зустрічну смугу руху, тобто на ту, по якій він мав рухатись після виконання повороту праворуч, тобто на його думку ОСОБА_2 зрізав кут повороту, а не їхав по своїй уявній половині дороги в результаті чого виїхав фактично перед ним у зв`язку з чим і сталось ДТП.

Проте такі його доводи до уваги не приймаються з огляду на наступне.

Доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, стверджується дослідженими судом доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР№386567 від 13.01.2021 року;

- схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.01.2021 року, в якій зафіксовано місце дорожньо-транспортної пригоди, розташування транспортних засобів після ДТП, характер механічних пошкоджень транспортних засобів, який підписаний без зауважень ОСОБА_1 ;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 , який являється іншим учасником ДТП, та свідка ОСОБА_4 , який був очевидцем подій, які відбулися 13.01.2021 року.

З дослідженого судом відеозапису із відеокамери, який міститься в матеріалах справи вбачається, що водій автомобіля марки «ВАЗ 21061» ОСОБА_1 рухаючись прямо не вмикаючи жодного покажчика повороту, не вибрав безпечної швидкості руху не врахував дорожньої обстановки, не надав переваги автомобілю RENAUL LAGUNA під керуванням ОСОБА_2 який наближався праворуч, внаслідок чого відбулося зіткнення цих транспортних засобів.

Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

При цьому, викладені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються вищевикладеним, а матеріали справи містять докази, які підтверджують порушення ним п.п.13.1, 16.12 ПДР України та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

Твердження апелянта, що водій автомобіля RENAUL LAGUNA ОСОБА_2 виїхав на зустрічну смугу руху, апеляційним судом не беруться до уваги, оскільки повністю спростовуються дослідженим відеозаписом моменту ДТП.

Таким чином, твердження апелянта ОСОБА_1 про те, що зіткнення транспортних засобів відбулось у зв`язку з порушенням водієм ОСОБА_2 ПДР України є необґрунтованими та не заслуговують на увагу, оскільки матеріали справи таких доказів не містять.

Таким чином, усі твердження апелянта не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і, на думку апеляційного суду, фактично спрямовані на уникнення ним адміністративної відповідальності.

А тому, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив усі обставини справи в їх сукупності та постановив законне судове рішення про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Враховуючи обставини вчинення адміністративного правопорушення, а також дані про особу, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийняте правильне рішення, щодо звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, оскільки дане порушення фактично є малозначним.

Таким чином, постанова судді Горохівського районного суду Волинської області від 03 лютого 2021 року є законною та такою, що винесена відповідно до вимог КУпАП, так як підстави для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, відсутні. Не було здобуто таких, і в ході апеляційного розгляду справи.

А відтак, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову судді - без змін відповідно до ст.294 КпАП України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу особи, щодо якої складено протокол - ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Горохівського районного суду Волинської області від 03 лютого 2021 року щодо нього- без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк