Справа №591/7939/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Капкін О. Б.
Номер провадження 33/816/109/21 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 591/7939/20 за апеляційною скаргою захисника КУЗНЄЦОВА А. С. на постанову судді Зарічного районного суду м. Сум від 06.01.2021, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ,

захисника адвоката Кузнєцова А. С.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвокат КУЗНЄЦОВ А. С. просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення, оскільки т/з під керуванням ОСОБА_2 зупинений не через порушення ним ПДР, а виключно з метою виявити у нього ознаки наркотичного сп`яніння, яких він не мав, і направлення на медичний огляд, при цьому зупинений він був втретє одним і тим самим працівником поліції, тому вимога пройти огляд була незаконною та безпідставною. При цьому, від проходження огляду ОСОБА_2 не відмовлявся та бажав пройти огляд в іншому закладі через упередженість працівників поліції та лікаря. Крім того, суд відмовив у задоволенні клопотання про виклик свідків.

Постановою судді Зарічного районного суду м. Сум від 06.01.2021 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 40800 грн без позбавлення права керування т/з і без оплатного вилучення т/з. Стягнуто на користь держави 454 грн судового збору.

Згідно постанови судді, 02.12.2020 об 11:38 в м. Суми по вул. Г. Крут в р-ні буд. 18/1, водій ОСОБА_2 керував т/з CHERRY TIGGO н. з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, сповільненість, звужені зіниці, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності 2-х свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР. Правопорушення вчинено ОСОБА_2 після того, як він двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за керування т/з у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Вислухавши доводи ОСОБА_2 та його захисника Кузнєцова А. С., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 039542 від 02.12.202, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що ОСОБА_2 , будучи двічі підданий адміністративному стягненню протягом року за керування т/з у стані наркотичного сп`яніння, керував т/з із ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на відповідний стан у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно яких 02.12.2020 у їх присутності ОСОБА_2 відмовився у встановленому законом порядку пройти огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння;

- відеозаписами з камери службового автомобіля та портативних відеореєстраторів працівників поліції, з яких убачається, що поліцейськими зупинений т/з CHERRY TIGGO н. з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . Останньому в присутності двох свідків запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, на що водій категорично відмовився;

- копією постанови судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 05.12.2019, згідно якої ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (рішення до суду апеляційної інстанції не оскаржувалось і набрало законної сили 17.12.2019);

- копією постанови судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 07.04.2020, згідно якої на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 130 КУпАП (рішення до суду апеляційної інстанції також не оскаржувалось і набрало законної сили 21.04.2020).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на предмет їх достовірності та допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, оскільки ці письмові пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що ці свідки, будучи повідомленими в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, не спростували перед судом у будь-який спосіб викладені ними у їх письмових поясненнях обставини, що не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ним раніше показання визнаються допустимими як докази, які узагальнені та уточнені ЄСПЛ у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п.п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у справі мали місце достатні урівноважуючі фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду. Письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності. При цьому необхідно зауважити, що захистом не оскаржувався факт присутності двох свідків при відмові ОСОБА_2 проходити огляд на стан сп`яніння у встановлений законом спосіб.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що т/з під керуванням ОСОБА_2 зупинений незаконно, то вони не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки з відеозаписів убачається, що зупинка працівниками поліції автомобіля CHERRY TIGGO н. з. НОМЕР_2 була зумовлена можливим порушенням водієм п. 2.1а ПДР, що у послідуючому знайшло своє підтвердження, так як на ОСОБА_2 було накладене стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП (а. с. 12), що у свою чергу відповідає п. 1 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію». При цьому під час апеляційного розгляду не встановлено, що факт зупинення т/з втретє одним і тим самим працівником поліції якимось чином вплинув (чи міг вплинути) як на упередженість чи необ`єктивність цієї службової особи на виконання своїх посадових обов`язків, так і на факт категоричної відмови ОСОБА_2 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, що є обов`язком водія (п. 2.5 ПДР), так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02).

Доводи апеляційної скарги захисника відносно того, що ОСОБА_2 не виявляв жодних ознак наркотичного сп`яніння, що вказувало на незаконність вимоги пройти огляд, також не заслуговують на увагу, оскільки питання встановлення наявності (чи відсутності) ознак стану сп`яніння, які є підставами для порушення питання про проведення огляду водія т/з, відноситься до компетенції поліцейського.

Не підлягають задоволенню і доводи апеляційної скарги в частині того, що ОСОБА_2 погоджувався пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, однак в іншому медичному закладі, так як працівники поліції пропонували йому пройти огляд у тому закладі охорони здоров`я, якому надано право проведення відповідного огляду (ч. 3 ст. 266 КУпАП) КНП СОР «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань», на що ОСОБА_2 відмовився, і цей факт підтверджується належними та допустимими доказами, а доводи щодо упередженості лікарів вказаної установи є суб`єктивною думкою останнього, яка нічим не підтверджена. При цьому ОСОБА_2 , будучи раніше двічі протягом року притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 і ч. 2 ст. 130 КУпАП, був обізнаний з правовими наслідками його відмови пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я на вимогу працівника поліції. Як зазначалось вище попередні судові рішення ОСОБА_2 , незважаючи на незгоду з ними, до апеляційної інстанції не оскаржувались, як не оскаржувались ним і медичні висновки двох різних лікарів КНП СОР «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань» про його знаходження у стані наркотичного сп`яніння під час керування т/з (здійснювали обстеження ОСОБА_2 у попередніх справах за направленням працівника поліції), що об`єктивно свідчить про законність і обґрунтованість цих процесуальних документів.

Необхідно зауважити, що відповідальність за ч. 3 ст. 130 КУпАП настає за вчинення дій, передбачених ч. 1 цієї статті особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню, зокрема за керування т/з у стані наркотичного сп`яніння. При цьому диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших НПА чи підзаконних НПА, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Таким чином, ОСОБА_2 , щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною і обґрунтованою, а водій в усякому випадку не мав права ігнорувати вимоги п. 2.5 ПДР. У зв`язку з цим апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги про те, що суддя суду першої інстанції не викликав свідків не заслуговують на увагу. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Сум від 06.01.2021 відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника КУЗНЄЦОВА А. С. на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуРунов В. Ю.