КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/377/2021
Головуючий в суді першої інстанції: Коляденко П.Л.
Доповідач: Трясун Ю.Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2021 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 13 жовтня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
захисника Харченка М.В.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дарницького районного суду міста Києва від 13 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 18 серпня 2020 року об 11 год. 40 хв. рухаючись по проспекту М. Бажана, 22/24 у м. Києві, керував автомобілем «Opel Vectra» з номерним знаком НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, порушення координації рухів та неприродна блідість. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Дарницького районного суду міста Києва від 13 жовтня 2020 року та закрити провадження щодо нього у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що не погоджується із постановою суду першої інстанції, вважає її незаконною та необґрунтованою.

ОСОБА_1 вказує, що не проходив жоден із видів огляду на стан сп`яніння та результатів такого огляду немає в матеріалах справи, при цьому протоколів за керування транспортним засобом у стані сп`яніння відносно нього також ніхто не складав, в той же час, суд в оскаржуваній постанові зазначає про те, що притягає ОСОБА_1 дослівно: «за керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, відмовився від проходження встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння».

Апелянт також зазначає що наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог закону, оскільки, на думку ОСОБА_1 працівники поліції не могли скласти щодо нього протокол про адміністративне правопорушення за 4 хвилини.

Щодо фактичних обставин справи, то ОСОБА_1 пояснює, що 18 серпня 2020 року об 11 год. 20 хв. він працюючи у службі таксі «Болт» доставляв пасажира, під час поїздки у нього піднявся тиск, він встиг під`їхати до узбіччя дороги та втратив свідомість, що далі відбувалось він не пам`ятає. Зазначає, що пасажир пішов, а перехожі побачивши його непритомного викликали швидку допомогу та працівників поліції. При цьому звертає увагу на те, що в момент коли працівники поліції складали відносно нього протокол він нічого не усвідомлював.

Також апелянт звертає увагу на пояснення свідків, які викладені на заздалегідь надрукованих бланках та які не містять відмітки про те, що він відмовився від проходження огляд у медичному закладі. Крім того у поясненнях свідків не зазначено ознак сп`яніння як нібито були у нього виявлені.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Харченка М.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону.

Оскаржуючи постанову суду ОСОБА_1 зазначає про те, що суд першої інстанції притягнув його до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, однак такі доводи апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки в межах даного провадження йому інкриміновано порушення п. 2.5 ПДР України, а саме відмова від проходження огляду.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 420234 від 18 серпня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 інкриміновано порушення п. 2.5 ПДР України, а саме: керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, порушення координації рухів, неприродна блідість. Від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП серед іншого передбачено, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, з позбавленням права керування всіма видами плавучих засобів на строк від одного до трьох років.

Отже, відмова водія від проходження відповідно до п. 2.5 ПДР України огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_1 повинен був виконати вимоги інспектора патрульної поліції пройти огляд на стан сп`яніння. Не виконавши це, він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що судом першої інстанції зроблений правильний висновок.

Крім того в оскаржуваній постанові відсутня жодна вказівки про те, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Необґрунтованими апеляційний суд також вважає доводи про невідповідність наявного в матеріалах справи протоколу вимогам закону, оскільки жодної вимоги щодо часу за який має бути складений протокол про адміністративне правопорушення не передбачено.

Так, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 420234 від 18 серпня 2020 року складений у відповідності до вимог КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС від 07 листопада 2015 року № 1395, а отже, відповідає вимогам діючого законодавства.

Крім того ОСОБА_1 був ознайомлений із змістом такого протоколу, про що свідчить його підпис у відповідній графі, при цьому будь-яких зауважень щодо його змісту апелянтом у протоколі не зазначено.

Оскаржуючи постанову суду першої інстанції апелянт зазначає, що письмові пояснення свідків не можуть братися до уваги, оскільки вони заповнені на заздалегідь надрукованих бланках та у них зазначено про відмову від проходження огляду за допомогою приладу «Драгер», а також не вказано про ознаки сп`яніння, у зв`язку з чим апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, серед іншого можуть бути будь-які фактичні дані щодо адміністративного правопорушення, що містяться в поясненнях потерпілих, свідків. КУпАП не обмежує суд в питанні оцінки доказів, зокрема таких, які містяться в письмових поясненнях свідків.

Із досліджених апеляційним судом пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_1 у їх присутності відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер» та у медичному закладі (лікаря-нарколога).

Крім того, судом апеляційної інстанції був досліджений відеозапис з нагрудної камери працівника поліції із якого вбачається, що ОСОБА_1 у присутності двох свідків пропонувалось пройти огляд для визначення стану сп`яніння саме у лікаря нарколога, на що останній відмовився.

Таким чином, наявність неточності в письмових поясненнях свідків, які заповнені в заздалегідь надрукованих бланках, де серед іншого також зазначено про відмову від проходження огляду за допомогою приладу «Драгер» не спростовує відомостей, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що у своїх пояснення свідки не зазначили які саме ознаки сп`яніння у нього було виявлено, то апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 2 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому, повноваженнями щодо встановлення наявності у водія ознак сп`яніння наділений лише працівник поліції, в той час як свідки засвідчують лише відмову водія від проходження огляду.

Оскаржуючи постанову ОСОБА_1 також зазначає, що в момент коли працівники поліції складали відносно нього протокол він нічого не усвідомлював, а його стан був зумовлений епілептичним нападом.

Так, суд першої інстанції сприяв стороні захисту та викликав за клопотанням сторони захисту лікаря-консультанта ТОВ «Міжнародний інститут клінічних досліджень Медичний центр» ОСОБА_4 , однак такий лікар в суд не з`явився, у зв`язку з чим суд першої інстанції дослідив докази, які наявні в матеріалах справи та надані стороною захисту.

Так апеляційним судом був досліджений наявний в матеріалах справи відеозапис із якого вбачається, що працівник поліції повідомляє свідкам та ОСОБА_1 , що причиною виклику поліції та швидкої медичної допомоги було повідомлення про те, що водієві стало зле. В подальшому поліцейський зазначає, що медичними працівниками під час огляду водія було встановлено перебування водія у стані наркотичного сп`яніння у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога, однак ОСОБА_1 відмовився від проходження, при цьому повідомив, що пройде огляд самостійно.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, як того і вимагають вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що суд цих вимог закону дотримався в повній мірі та ухвалив рішення, яке є вмотивованим, а викладені в ньому висновки відповідають фактичним обставинам справи, відтак підстав для скасування оскаржуваної постанови немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 13 жовтня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун