ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2021 Справа №607/24013/21

29 грудня 2021 року м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька І.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №816130 від 24 грудня 2021 року, 24 листопада 2021 року близько 12 год. 13 хв. фізична особа-підприємець ОСОБА_1 в магазині квітів « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_2 , не наніс маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між відвідувачами не менше ніж 1,5 метра, чим порушив вимоги п.п. 9 п. 2-2 постанови КМУ №1236 від 09 грудня 2020 року зі змінами від 02.04.2021 року у відповідності до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 08 квітня 2000 року зі змінами та доповненнями.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчинені адміністративного правопорушення не визнав. Вказав, що він не здійснює господарську діяльність у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_2 . У вказаному магазині свою господарську діяльність веде його дружина ОСОБА_2 .

Посилаючись на наведене, просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши в сукупності наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення ОСОБА_2 , вважає, що провадження в справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому суд відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, диспозицією ч. 1 ст. 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.

В силу вимог ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Відповідно до вимог п.п. 9 п. 2-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції станом на дату вчинення правопорушення), з 17 червня 2021 р. на території України встановлюється "зелений" рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється діяльність суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, у яких не нанесено маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між клієнтами не менш як 1,5 метра.

Відповідно до вимог ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського подяку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Відповідальність за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП несе посадова особа суб`єкта господарювання, на якому сталось порушення, тобто особа, яка виконує функції керівника (директор, голова правління, тощо) і на яку покладені обов`язки щодо організації дотримання карантинних заходів, впроваджених на території України.

Як вбачається з протоколу серії ВАБ №816130 від 24 грудня 2021 року, ОСОБА_2 інкримінують те, що він, як фізична особа-підприємець, 24 листопада 2021 року близько 12 год. 13 хв. в магазині квітів «ІНФОРМАЦІЯ_2», що по АДРЕСА_2, не наніс маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між відвідувачами не менше ніж 1,5 метра.

На підтвердження обставин викладених у протоколі працівниками поліції долучено: рапорт інспектора-чергового Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Гутман Є.П. від 24 листопада 2021 року; рапорт ДОП ВПП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області лейтенанта поліції Бойка Р. від 24 грудня 2021 року; фотознімки.

Будь-які інші докази в матеріалах справи відсутні.

Суд не приймає до уваги вказані рапорти працівників поліції, як належні та допустимі докази, оскільки рапорт - це письмове офіційне повідомлення про що-небудь вищій інстанції, керівництву, в якому стисло, але докладно викладена суть якої-небудь справи, тобто є внутрішнім службовим документом в спілкуванні між працівниками поліції.

Долучені до матеріалів справи фотознімки із зображенням магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2» в силу вимог ст. 251 КУпАП не є належним та допустимим доказом, оскільки не містять будь-якої інформації щодо дати, часу та місця їх здійснення, а тому суд не приймає їх до уваги. Більше того, не підтверджують обставин викладених у протоколі.

Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_2 заперечив обставини викладені у протоколі, вказав, що за даною адресою не здійснює господарську діяльність, відтак не є суб`єктом відповідальності за ст. 44-3 КУпАП.

Як вбачається з витягу з реєстру платників єдиного податку за №5, виданого Головним управління ДПС у Тернопільській області, ОСОБА_2 здійснює свою господарську діяльність по АДРЕСА_3 .

Згідно повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність від 04 лютого 2021 року, ОСОБА_2 повідомила органи ДПС про належний їй об`єкт оподаткування, а саме магазин по АДРЕСА_4 .

На підставі вказаних документів судом не встановлено, що на момент інкримінованого ОСОБА_2 правопорушення, останній здійснював свою господарську діяльність у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2», що по АДРЕСА_2, а відтак був уповноваженою особою, яка повинна забезпечувати нанесення маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між відвідувачами не менше ніж 1,5 метра.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_2 у вчинені ним порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи.

З врахуванням наведеного, суд приходить до переконання про недоведеність факту наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 44-3, 247, 252, 283, 284 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Суддя І.М. Черніцька