1Справа № 335/938/21 3/335/450/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Безуглої А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, що надійшли з Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ 025892, ОСОБА_1 не виконує батьківських обов`язків по вихованню дітей, а саме: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які перебувають з 23.09.2019 року у Комунальному закладі «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» у м. Запоріжжі. Станом на 20.01.2021 року діти досі не повернути до батька, який визнав своє батьківство 19.06.2020 року, чим порушив ст.ст. 150, 180 Сімейного кодексу України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у скоєному адміністративному правопорушенні не визнав.

Як пояснила у судовому засіданні його захисник адвокат Безугла А.В., ОСОБА_5 є офіційно батьком трьох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 19.06.2020 року.

Цивільну дружину ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , за рішенням суду було позбавлено батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей, у зв`язку з чим, дітей передано до Комунального закладу «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» у м. Запоріжжі.

Наразі діти тимчасово перебувають у вищезазначеній установі до вирішення питання про повернення їх в сім`ю ОСОБА_5

21.01.2021 року, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, районною адміністрацією Запорізької міської ради по Вознсеенівському району було прийнято рішення по надання ОСОБА_1 строку для збору документів, необхідних для вирішення питання повернення дітей в його сім`ю. За результатами засідання комісією було прийнято рішення про надання ОСОБА_5 терміну 2 тижні для надання: копії паспорту; довідки про доходи; довідок з Запорізької обласної психіатричної лікарні та Запорізького обласного наркологічного диспансеру; копії документів, які підтверджують право проживання у житловому приміщенні, з дотриманням вимог законодавства щодо санітарних норм житлової площі тощо.

На даний час збір вищевказаних документів ОСОБА_5 триває, та не з його вини він не встигає їх отримати та надати до служби у справах дітей. За вказаний час, а саме 01.03.2021 року ОСОБА_5 було отримано довідки з КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької міської ради та з КПН «Обласний клінічний заклад надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради. Також, 01.03.2021 року було отримано характеристику з місця проживання. Інші документи збір їх триває та вони будуть отримані у найближчий час та передані до районної адміністрації.

Таким чином, адвокат Безугла А.В. у судовому засіданні просила суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_5 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні підтвердив пояснення захисника. Зазначив суду, що постійно відвідує своїх дітей у КЗ, їх любить, бажає їх забрати, однак процедура отримання пакету документів, не залежить від його волі. Просив справу закрити у зв`язку з відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Суд, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, дослідивши надані суду матеріали, оцінивши їх у сукупності, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а саме невиконання батьківських обов`язків по виховання до малолітніх дітей, у зв`язку з наступним.

Так, згідно приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За змістом положень статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Диспозиція частини 1 статті 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, проявляється у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі.

Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

В той же час, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Отже, ухилення від виконання батьківських обов`язків, в розумінні ч. 1 ст. 184 КУпАП, це не будь-яка дія, а вважається невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством, і лише тих, які стосуються: 1) забезпечення належних умов життя; 2) навчання дітей; 3) виховання дітей.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_5 інкримінується порушення ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до положень Глави 19 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом у якому викладається твердження про вчинення особою відповідного правопорушення, при доведенні вчинення якого, особа піддається певним заходам примусу.

Протокол про адміністративне правопорушення є підставою для подальшого провадження у справі, викликає у особи необхідність здійснення свого захисту, у зв`язку із чим до нього пред`являються особливі вимоги.

Оскільки протокол про адміністративне правопорушення є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення у ньому повинна викладатись суть правопорушення, поставлена особі у вину, яка повинна відповідати диспозиції відповідної статті (частини статті) КУпАП.

Так, суть адміністративного правопорушення в протоколі серії ВАБ 025892 від 20.01.2021 року, викладена наступним чином: « ОСОБА_1 не виконує батьківських обов`язків по вихованню дітей, а саме: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які перебувають з 23.09.2019 року у Комунальному закладі «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» у м. Запоріжжі. Станом на 20.01.2021 року діти досі не повернути до батька, який визнав своє батьківство 19.06.2020 року, чим порушив ст.ст. 150, 180 Сімейного кодексу України».

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу правопорушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Норми ст. 184 КУпАП носять бланкетний характер, тобто відсилають до іншого нормативно-правового акту, яким і передбачений обов`язок батьків вчиняти певні дії щодо виховання своїх дітей.

Права та обов`язки батьків щодо виховання дітей закріплені в Конституції України, Сімейному кодексі України, Законі України «Про охорону дитинства», проте, в протоколі відсутні конкретні правові норми, за порушення яких настає адміністративна відповідальність.

В той же час, складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ 025892 від 20.01.2021 року, не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки він не містить обов`язкових вимог його складових, а саме: часу вчинення правопорушення, місце вчинення порушення, даних щодо свідків, їх адреси, та конкретної суті обвинувачення з посиланням на нормативно-правові акти, що були порушені ОСОБА_5 .

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_5 порушив вимоги статті 150 Сімейного кодексу України, однак у цій статті передбачені загальні обов`язки батьків.

В протоколі про адміністративне правопорушення відсутні посилання на те, які саме обов`язки, із передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України, щодо виховання дітей не виконав ОСОБА_1 (об`єктивна сторона), та що саме він скоїв, що свідчить про невиконання ним батьківських обов`язків, що унеможливлює встановлення форми вини (суб`єктивна сторона) та, які права та інтереси малолітніх дітей порушені (об`єкт правопорушення).

Права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини встановлено статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, № 2402-III, статтями 150, 180 Сімейного кодексу України.

Частиною 1 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, № 789 встановлено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН).

Обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплений у ст. 150 Сімейного кодексу України. До кола обов`язків батьків входить турбота про здоров`я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини. У розумінні положень ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Таким чином, суть порушення, викладена у протоколі стосовно ОСОБА_1 не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 184 КУпАП, та не містить всіх ознак об`єктивної сторони даного правопорушення, які характеризують зовнішню сторону даного правопорушення. Зокрема, не зазначено, в чому саме полягало ухилення ОСОБА_1 від виконання обов`язків щодо виховання дітей, не конкретизовані норми законодавства, якими ці обов`язки передбачені та вимоги якого порушено.

Відповідно до п. 9 розділу II «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 від 06.11.2015 року, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол.

Матеріали провадження містять лист начальника Відділу Вознесенівського району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 18.01.2021 року № 09-25/035, в якому повідомляється факт порушення батьком ( ОСОБА_1 ) вимог Сімейного кодексу України щодо виконання своїх обов`язків по відношенню до дітей.

Однак, сам по собі лист начальника Відділу Вознесенівського району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 18.01.2021 року № 09-25/035 не може бути достатньою підставою для висновку про те, що ОСОБА_1 не виконує батьківських обов`язків по вихованню дітей.

Як вбачається із листа заступника голови районної адміністрації ОСОБА_7 від 25.01.2021 року № 05/01-33/0064, ОСОБА_5 надано термін два тижні для збору документів, необхідних для вирішення питання про повернення дітей в його сім`ю.

В той же час, з долучених ОСОБА_5 письмових доказів встановлено, що останній до теперішнього часу здійснює збір всіх необхідних документів для вирішення питання про повернення дітей в його сім`ю. Процедура триває.

Сама по собі обставина, тривалість отримання необхідних документів, для надання їх в подальшому до Відділу Вознесенівського району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради за відсутності у матеріалах справи інших даних, не може бути достатньою підставою для висновку про те, що ОСОБА_5 не виконує батьківськи обов`язки по вихованню малолітніх дітей.

Крім того, у судовому засіданні ОСОБА_5 надані довідки з КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької міської ради від 01.03.2021 року, характеристику з місця проживання від 01.03.2021 року.

У відповідності до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Таким чином, з досліджених судом матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 не вчиняв ніяких дій, які б свідчили про скоєння ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП. Зокрема, наявності в його діях вини (умисної або необережної ), судом не встановлено.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, працівником поліції не було встановлено всіх обставин справи, що впливають на кваліфікацію дій за ч. 1 ст. 184 КУпАП, оскільки лише факт повідомлення службою про те, що має місце факту порушення батьком вимог Сімейного кодексу України щодо виховання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей, не є безумовними доказами ухилення останнього від виконання покладених на нього законом як на батька обов`язків.

Таким чином, суд приходить до висновку про неконкретність висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, що міститься у протоколі про адміністративне правопорушення, яке, в свою чергу, не підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами для кваліфікації дій саме за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Основними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, є, крім інших, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення (рішення ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» від 10.02.1995 року, «Надточій проти України» від 15.05.2008 року), всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь.

Таким чином, в діях ОСОБА_5 не вбачається ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, що свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 1 ст. 184, 247 п. 1, 251, 283-285 КпАП України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її оголошення. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя В.О. Макаров