Справа № 308/2429/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
18.02.2021 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав захисник ОСОБА_1 адвокат Марина В.Г.,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 травня 2020 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України,
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.
Згідно постанови, 29.02.2020 о 00 год 25 хв у м. Ужгород по вул. Минайській, 67, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Mitsubishi Grandis», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, тремтіння пальців рук, і від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги передбачені п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
В апеляційній скарзі адвокат Марина В.Г. вказує на те, що постанова судді є незаконною та необґрунтованою. Зазначає що, справу розглянуто за їх відсутності ( ОСОБА_2 та адвоката), не дивлячись на подане клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку із пандемією коронавірусу та хворобою ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_1 бажав брати участь у судовому засіданні, однак дане клопотання судом проігнороване, окрім того судом зазначено, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак повідомлення повернулось із відміткою: за закінченням встановленого строку зберігання. Стверджує, що суд, провівши розгляд за відсутності ОСОБА_1 , позбавив його можливості захищати свої інтереси в суді, зокрема надати пояснення, подати свої докази та висловити свою думку з приводу справи. Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження вказує на те, що адвокат ознайомився з текстом постанови лише 14.05.2020 в ЄДРСР, а тому просить поновити пропущений на оскарження судового рішення строк, постанову скасувати, ухвалити нову, якою провадження в справі закрити.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що пропущений строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 та адвоката Марини В. Г., неявка яких, з огляду на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги, що ОСОБА_1 та адвокат Марина В. Г. належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, будь-яких заяв про відкладення апеляційного розгляду та відомостей про поважність причин неявки не подавали, а апеляційний розгляд справи неодноразово (17.06., 16.09. 2020) відкладався, у тому числі й за клопотаннями сторони захисту.
Приймаючи рішення про поновлення пропущеного на оскарження судового рішення строку апеляційний суд бере до уваги такі факти та обставини.
Так, із матеріалів справи вбачається, що розгляд справи відбувся і судове рішення прийнято за відсутності ОСОБА_1 та адвоката Марини В. Г.. При цьому, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 чи його представнику в передбачений ч. 1 ст. 285 КУпАП трьохденний строк вручена чи направлена копія оскаржуваної постанови від 07.05.2020. Тому, апеляційний суд вважає, що доводи сторони захисту про те, що причини пропуску строку на оскарження судового рішення, є слушними, такими, що не спростовані наявними у матеріалах справи доказами.
У зв`язку з наведеним, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, зокрема про те, що адвокат ознайомився з текстом постанови лише 14.05.2020 в ЄДРСР, заслуговують на увагу.
Тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили адвокату Марині В. Г. своєчасно подати в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу поважними, у зв`язку з чим, строк на апеляційне оскарження поновлюється.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.
Апеляційний суд, з огляду на положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 299533 підтверджено, що 29.02.2020 о 00 год 25 хв у м. Ужгород по вул. Минайській, 67, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Mitsubishi Grandis», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, тремтіння пальців рук, і від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. З указаного протоколу також убачається, що такий складено у присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , і що ОСОБА_1 своїми підписами підтвердив, що права та обов`язки йому роз`яснені, зі змістом протоколу ознайомлений, його копію отримав, внесені щодо нього дані правильні, будь-яких пояснень по суті правопорушення не надав (а. с. 1).
З розписки ОСОБА_1 від 29.02.2020 вбачається, що останній підтвердив факт залишення транспортного засобу марки «Mitsubishi Grandis», номерний знак НОМЕР_1 , на зберігання по вул. Минайській, 67 у м. Ужгород, тобто на місці зупинки транспортного засобу (а. с. 2).
З наявних у матеріалах справи письмових пояснень громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , убачається, що вони були запрошені працівниками патрульної поліції в якості свідків при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ст. 130 КУпАП, і у їх присутності водій ОСОБА_1 , відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та в закладі охорони здоров`я (а. с. 3, 4).
З рапорта поліцейської Шелеснак М. А. убачається, що при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у графі «місце проживання» зазначено не вірну адресу проживання водія АДРЕСА_1 , оскільки вірною адресою є АДРЕСА_1 (а. с. 5).
З копії постанови серії ЕАК № 2174880 убачається, що 29.02.2020 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, зокрема за те, що 29.02.2020 о 00 год 13 хв у м. Ужгород по вул. Минайській, 67, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Mitsubishi Grandis», номерний знак НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив вимоги передбачені п. 9.2 б ПДР (а. с. 6).
З рапорта поліцейської Шелеснак М. А. убачається, що при складанні щодо ОСОБА_1 постанови за ч. 2 ст. 122 КУпАП, у графі «місце проживання» зазначено не вірну адресу проживання водія АДРЕСА_1 , оскільки вірною адресою є АДРЕСА_1 (а. с. 7).
З довідки інспектора Маркулинець Я. від 03.03.2020 убачається, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортними засобами АОВ № 026889 від 09.04.2008 (а. с. 8).
Викладені в складеному щодо ОСОБА_1 протоколі за ч. 1 ст. 130 КУпАП дані підтверджуються і наявним у матеріалах справи відеозаписом із місця події (а. с. 9).
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, і зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР, та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що поліцейська ОСОБА_5 була упереджена при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в неї були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що вона зацікавлена у результатах розгляду справи у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що поліцейська ОСОБА_5 при виконанні своїх функціональних обов`язків діяла у межах наданих їй повноважень.
Крім того, під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено й даних про те, що у гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були залучені в якості свідків відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння, були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема, у відмові від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці події, так і в закладі охорони здоров`я, такі дані в матеріалах справи також відсутні й до апеляційної скарги таких також не додано.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів чи інших дій, які призвели до примусової відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд, провівши розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 позбавив його можливості захищати свої інтереси в суді, зокрема надати пояснення, подати свої докази та висловити свою думку з приводу справи, - апеляційний суд відхиляє як такі, що жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.9 «а» ПДР та не свідчать про відсутність у його діях складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, а також не свідчать про порушення його права на захист.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд бере до уваги те, що: відповідно до вимог чинного КУпАП розгляд справи без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не є безумовною підставою для скасування судового рішення; стороні захисту було відомо про наявність у провадженні Ужгородського міськрайонного суду справи щодо ОСОБА_1 , у тому числі й про розгляд справи 07.05.2020 о 11:00, про що свідчать наявні в матеріалах справи відповідні клопотання; факт розгляду справи без участі сторони захисту враховано апеляційним судом як одну з підстав для поновлення адвокату Марині В. Г. строку на апеляційне оскарження судового рішення; сторона захисту не з`явилась на розгляд справи й до апеляційного суду, чим самостійно позбавила себе можливості захищати свої інтереси в суді, зокрема надати пояснення, подати свої докази та висловити свою думку з приводу справи.
Крім того, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив клопотання адвоката Марини В. Г. про відкладення розгляду справи щодо ОСОБА_1 на період дії карантину, взявши до уваги те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (Covid-19), який набрав чинності 02.04.2020, не передбачено не проведення розгляду справ про адміністративне правопорушення на період дії карантину, а також те, що подальше перенесення розгляду справи щодо ОСОБА_1 призвело б до безпідставного її затягування та порушення вимог ст. ст. 38, 277 КУпАП, у зв`язку з чим, прийшов до належного висновку про розгляд справи без участі сторони захисту, яка належним чином повідомлена про час та місце її розгляду, за наявними в ній матеріалами.
Із вищенаведених підстав, апеляційний суд не бере до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що справу розглянуто за відсутності сторони захисту, не дивлячись на подане клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку із пандемією коронавірусу та хворобою ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_1 бажав брати участь у судовому засіданні, однак дане клопотання судом проігнороване, окрім того судом зазначено, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак повідомлення повернулось із відміткою: за закінченням встановленого строку зберігання.
Зважаючи на викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктами 2.5 ПДР та, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, і є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення буде сприяти досягненню основної мети виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
При оцінці доводів про порушення прав ОСОБА_1 , передбачених ст. 268 КУпАП, у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції у відсутності ОСОБА_1 і позбавлення його можливості надавати пояснення та докази у провадженні, апеляційний суд також зазначає, що ці доводи у даному випадку не є підставою для скасування постанови судді, оскільки за наявної сукупності наведених доказів, відсутність ОСОБА_1 у судовому засіданні ніяк не вплинула на доведеність його вини у вчиненому правопорушенні та на законність накладення на нього адміністративного стягнення.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Тому, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана адвокатом Мариною В. Г. в інтересах ОСОБА_1 апеляційна скарга, доводи якої є безпідставними й не спростовують висновків суду першої інстанції, без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлялось, що ОСОБА_1 , не з`являючись на розгляд справи до місцевого та апеляційного суду позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати пояснення у їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Поновити представнику ОСОБА_1 адвокату Марині В. Г., строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав захисник ОСОБА_1 адвокат Марина В.Г. залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан