КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/552/2021 Суддя 1 інстанції - Коляденко П.Л.
Категорія: ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою з доповненнями ОСОБА_1 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 листопада 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого на посаді молодшого інспектора відділення логістики та матеріально-технічного забезпечення ПП особливого призначення №2 ГУ НП у м. Києві, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 листопада 2020 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на підставі ст. 36 КУпАП накладено остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 грн. 40 коп.

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 , 11.09.2020 року, о 22 год. 00 хв., рухаючись по вул. Бориспільська, 45 у м. Києві, керуючи автомобілем «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення вимог п. 2.4 ПДР, на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою проблислових маячків синього та червоного кольору та звукового сигналу, не зупинився та був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі «Toyota Prius», д.н.з. НОМЕР_2 на вул. Бориспільська, 27/1.

Крім того, ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя та поведінка, що не відповідає дійсності. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, в порушення вимог п. 2.5 ПДР, відмовився в кабінеті лікаря за адресою: м. Київ, вул. П. Запорожця, 20, у Київській міській наркологічній клініці «Соціотерапія», у присутності двох свідків.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з доповненнями.

В першочерговій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову Дарницького районного суду м. Києва від 10.11.2020 року по справі № 753/16231/20 про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та направити адміністративні матеріали до Управління патрульної поліції у м. Києві для до оформлення.

В доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_1 просить скасувати постанову Дарницького районного суду м. Києва від 10.11.2020 року по справі № 753/16231/20 про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі п.п. 1,7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Апелянт вважає оскаржувану постанову такою, що ухвалена без повного, всебічного та об`єктивного розгляду адміністративних матеріалів і з`ясування обставин, що необхідно для вирішення справи у точній відповідності з законом, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

ОСОБА_1 зазначає, що судове засідання було проведено у його відсутність. Вказує на те, що він не мав змоги з`явитися в судове засідання на 09 год. 45 хв. 10.11.2020 року, оскільки перебував на самоізоляції у зв`язку із захворюванням на коронавірус, про що ним було подано фотокопію листка непрацездатності разом із клопотанням про відкладення розгляду справи в порядку ст. 268 КУпАП, котрий необґрунтовано судом до уваги не взято, що, на думку апелянта, є грубим порушенням його прав на захист у суді.

Апелянт зазначає, що суд у постанові зазначає, що він керував автомобілем «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 та не зупинився на вимогу працівника поліції 11.09.2020 р. о 22 год. 00 хв., проте, на переконання вищезазначене не відповідає дійсності, оскільки відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 122789 дані події відбувалися о 22 год. 20 хв., відповідно відеозапису поліцейської камери події відбувалися о 22 год. 14 хв., а відтак, о 22 год. 00 хв. він не вчиняв будь яких дій, що могли б інкримінуватися йому як адміністративне правопорушення і це стосується як і щодо невиконання вимог про зупинку, так і керування транспортним засобом з ознаками сп`яніння, оскільки о 22 год. 00 хв. він взагалі не керував будь яким транспортним засобом.

Окрім цього, ОСОБА_1 вказує на те, що суд у постанові встановив та вказує про те, що його ніби - то переслідували та зупинили патрульні поліцейські на патрульному автомобілі «Toyota Prius» д.н.з. НОМЕР_2 , проте, на переконання апелянта, це також не відповідає дійсності, оскільки він був зупинений поліцейськими, що перебували у службовому автомобілі «Renault Duster».

Також апелянт вказує на те, що судом не встановлено час його відмови від проходження медичного огляду в КМНК «Соціотерапія» за адресою м. Київ, вул. П. Запорожця, 20, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 427999 зазначено, що це було о 22 год. 20 хв., проте, за доводами ОСОБА_1 , це не відповідає дійсності, так як в цей час він знаходився на вул. Бориспільська, 45 на відстані 13 км. від КМНК «Соціотерапія».

Окрім цього, ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції не встановлено чи перевірялись працівниками поліції особи свідків у даній справі, та чи не є вони працівниками поліції, не дана оцінка тій обставині, що у справі відсутнє направлення на проходження огляду, та не встановлено чи поліцейським забезпечено проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

На переконання апелянта, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №427999 складено з порушеннями вимог КУпАП, також у самому протоколі відображено інформацію, що не відповідає дійсним обставинам справи. В протоколі є посилання на неіснуючі на момент складання протоколу докази, на недопустимі докази та докази, що взагалі відсутні в матеріалах справи.

ОСОБА_1 зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення щодо нього, в порушення п. 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затверджена наказом МВС від 07.11.2015 № 1395, посада, спеціальне звання, записано нерозбірливо, абревіатурою та не друкованими літерами.

Окрім цього вказує на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №344633 вказано, що до протоколу додаються диск з відеозаписами з камери АА 00785 та АА 00799. А саме додано 7 (сім) відео файлів, які відображають лише декілька розірваних між собою епізодів, проте, на переконання апелянта, така відео фіксація не може бути прийнята судом як належний доказ оскільки не відповідає п. 5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затвердженої наказом МВС №1026 від 18.12.2018 р. де зазначено, що включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відео зйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Також ОСОБА_1 зазначає, що в адміністративних матеріалах знаходиться пояснення свідка ОСОБА_2 , де відсутня вказівка де саме, за якою адресою він був залучений в якості свідка і де саме за якою адресою відбулася відмова від проходження огляду у лікаря. Також у даному поясненні відсутні відомості, хто відібрав дане пояснення у цього свідка, а відтак, на думку апелянта, даний доказ також є недопустимим і не може братися судом до уваги.

На думку апелянта, з огляду на вище перелічені факти вбачається, що обставини зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсним обставинам, докази є недостатніми, суперечливими, недійсними, не допустимими та отриманими з порушеннями встановленого порядку їх оформлення.

Посилаючись на практику Європейського суду, ОСОБА_1 вважає, що у адміністративні матеріали та докази є неповними та в них вбачається протиріччя та неповнота у належному оформлення, у зв`язку з чим, постанову Дарницького районного суду м. Києва від 10.11.2020 року по справі № 753/16231/20 про притягнення його до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а адміністративні матеріали необхідно направити до Управління патрульної поліції у м. Києві для належного дооформлення.

В доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення щодо нього вказано недостовірне місце його зупинки (вул. Бориспільська, 45), оскільки зупинка була в іншому місці, а тому, на думку апелянта, протокол не відповідає дійсним обставинам справи.

Також в доповненнях до апеляційної скарги апелянт вказує на те, що у протоколах ДПР18 №122789 та ДПР18 №427999 зазначено, що він керував транспортним засобом та не виконав вимоги про зупинку ТЗ за адресою вул. Бориспільська, 45 у м. Києві, а примусово його зупинили за адресою по вул. Бориспільська, 27/1 у м. Києві, дані відомості, зазначені в основному доказі, яким є протокол про адміністративне правопорушення, на переконання ОСОБА_1 , є недостовірними, оскільки з відеозапису з нагрудної камери поліцейського №0000799 поліцейський повідомляє свідкам, що його виявили та почали переслідувати з адреси вул. Бориспільська, 26, а тому адреса вказана у протоколі - вул. Бориспільська, 45 є недостовірною інформацією.

Крім цього апелянт вказує на те, що з інформації отриманої ним у КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» - адреса вул. Бориспільська, 27/1 у м. Києві не існує взагалі.

ОСОБА_1 стверджує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання представника Первинної профспілкової організації Роти з підбору та транспортуванню трупів у морг Головного управління Національної поліції Рябоконєва О.В. щодо направлення матеріалів справи щодо ОСОБА_1 на розгляд керівництву ГУНП у м. Києві.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу з доповненнями та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, допитавши інспекторів патрульної поліції - ОСОБА_8., ОСОБА_3 , дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції та обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Оскільки в апеляційній скарзі ОСОБА_1 оскаржується постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 листопада 2020 року лише в частині визнання винуватим та притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому з врахуванням вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, вказана постанова суду переглядається апеляційним судом лише в цих межах.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як убачається з матеріалів провадження та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДРОСОБА_1 дотримано не було.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДРУкраїни, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №427999 від 11 вересня 2020 року, відповідно до якого 11 вересня 2020 року приблизно о 22 год. 20 хв. по вул. Бориспільська, 45 в м. Києві ОСОБА_1 керував ТЗ «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп?яніння: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці та в подальшому від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп?яніння відмовився в кабінеті лікаря-нарколога в у Київській міській наркологічній клініці «Соціотерапія», чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.1);

- у письмових поясненнях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_1 11.09.2020 рокув кабінеті лікаря-нарколога в у Київській міській наркологічній клініці «Соціотерапія» за адресою: м. Київ, вул. П. Запорожця, 20 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (а.с. 2);

- у письмових поясненнях свідка ОСОБА_6 , згідно яких він, рухаючись на своєму автомобілі за адресою м. Київ, вул. Бориспільска, 45 став свідком погоні працівників поліції за автомобілем «Opel Astra», який вилетів йому на зустріч та ледь не скоїв зіткнення з його автомобілем. Він, швидко зреагувавши, здав назад, а потім швидко вперед, цим самим допоміг проїхати автомобілю патрульної поліції (а.с. 3);

- у розписці ОСОБА_7 від 12.09.2020 року, відповідно до якої ОСОБА_7 зобов`язався доставити ТЗ «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 , за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 19 та при цьому не передавати керування транспортного засобу іншим особам (а.с. 4);

- на відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП 11 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1 , де також зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку (а.с. 6).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол підписаний особою, яка його склала, двома свідками та безпосередньо ОСОБА_1 , який в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» зазначив «З протоколом не згідний».

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, виявлені працівниками поліції 11.09.2020 року у ОСОБА_1 в розумінні розділу 1, п. 1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння як за місцем зупинки транспортного засобу, так і в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав та пояснив, що 11.09.2020 року приблизно о 22 год. 00 хв. він рухався на своєму автомобілі по вул. Бориспільській в м. Києві. Дійсно на вимогу поліцейський зупинитися він не відреагував та поїхав далі. Проїхавши певну відстань, його автомобіль було зупинено шляхом блокування. Оскільки був наляканий, він, вийшовши з свого автомобіля одразу почав втікати, проте був затриманий інспекторами поліції. Під час його затримання, інспектори поліції почали наносити йому удари, в результаті чого йому було зламано ребра. Такі дії поліцейських ним були оскаржені до ДБР шляхом подачі заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, проте, на даний час будь-яких даних про внесення відомостей за його заявою чи щодо відмови у внесенні відомостей до ЄРДР він не отримав. Також ОСОБА_1 пояснив, що після таких дій працівників поліції, на їх пропозицію пройти огляд на стан сп?яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» він дійсно відмовився, оскільки не довіряв їм, проте погодився пройти огляд у лікаря-нарколога, однак приїхавши до медичного закладу, через недовіру працівниками поліції та будучи наляканим їхніми діями по відношенню до нього, він також відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння і у лікаря нарколога. ОСОБА_1 зазначив, що в той вечір, в стані алкогольного сп?яніння він не перебував.

Разом з тим, такі пояснення ОСОБА_1 повністю спростовуються поясненнями інспекторів поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , які були допитані за його клопотанням в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.

Так, інспектор поліції ОСОБА_8 пояснив, що 11.09.2020 року під час патрулювання у складі екіпажу Дарницького району м. Києва, ними було помічено автомобіль «Opel Astra», який рухався з порушенням ПДР України, а саме у транспортного засобу в темну пору доби не освітлювався номерний знак, у зв`язку з чим ними було прийнято рішення про зупинку вказаного транспортного засобу, шляхом ввімкнення проблискових маячків синього та червоного кольору, проте водій вказану вимогу працівників поліції проігнорував та продовжив рух. Розпочали переслідування, і автомобіль ОСОБА_1 був зупинений в "тупіку" паркової зони, шляхом блокування. Водій, вийшовши з автомобіля почав втікати, тому, наздогнавши водія, до нього було застосовано спецзасіб-кайданки. Також інспектор поліції зазначив, що через декілька хвилин після затримання ОСОБА_1 , на місце подій приїхав чоловік, який їм повідомив, що був свідком, як ОСОБА_1 намагався втікти на своєму автомобілі від працівників поліції, при цьому ледь не здійснив зіткнення з його автомобілем, у зв`язку з чим він подзвонив на спецлінію 102 та повідомив вищевказані обставини. Після цього даний свідок виявив бажання надати свої письмові пояснення. Також працівник поліції зазначив, що під час спілкування з водієм, у нього було виявлено ознаки алкогольного сп?яніння, у зв`язку з чим водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп?яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», на що водій відмовився проходити огляд на місці зупинки та виявив бажання пройти такий огляд у лікаря-нарколога. ОСОБА_1 було доставлено до Київської міської наркологічної клініки «Соціотерапія», яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. П. Запорожця, 20, проте в кабінеті лікаря-нарколога, якому було передано направлення на проходження огляду водія, водій повідомив, що відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння, у зв`язку з чим було запрошено двох свідків, в присутності яких ОСОБА_1 знову було запропоновано пройти огляд на стан сп?яніння, однак водій, і в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду. ОСОБА_1 було повідомлено пункт ПДР України, який зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти огляд, роз`яснено, що за відмову від проходження огляду передбачена відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП та повідомлено санкцію зазначеної статті. У зв`язку з відмовою водія пройти огляд на стан сп?яніння, на нього було складено протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП та постанову про адміністративне правопорушення за ст. 121. В подальшому ОСОБА_1 було доставлено до місця зупинки його транспортного засобу, де останнього було відсторонено від керування автомобілем, шляхом передачі транспортного засобу, під розписку уповноваженій ОСОБА_1 особі, яка мала посвідчення водія. На запитання ОСОБА_1 , чому інспектор поліції повідомив свідкам, що вони його виявили та почали переслідувати з адреси вул. Бориспільська, 26, а у протоколі зазначили вул. Бориспільська, 45, то інспектор поліції повідомив, що адресу вул. Бориспільська, 26 він помилково назвав, оскільки вірною адресою, де було ними помічено автомобіль «Opel Astra» є вул. Бориспільська, 45. З приводу посилання ОСОБА_1 на те, що працівниками поліції йому було спричинено тілесні ушкодження, інспектор поліції зазначив, що це не відповідає дійсності, будь-яких тілесних ушкоджень вони йому не спричиняли, після того як вони його наздогнали, вони поклали його на землю на наділи кайданки, зважаючи на темну пору доби, ту обставину, що водій намагався втекти.

Інспектор патрульної поліції ОСОБА_3 надав аналогічні пояснення, та при цьому додав, що одразу після затримання, ОСОБА_1 їм почав пояснювати, що він також працює в поліції, зазначив, що трохи вжив алкоголю та запитував, як можна вирішити дану ситуацію. В подальшому, по дорозі до лікаря-нарколога також намагався вирішити ситуацію без проходження огляду та в подальшому складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП. З приводу зазначення у протоколах про адміністративні правопорушення адрес м. Київ, вул. Бориспільська, 45 та м. Київ, вул. Бориспільська, 27/1, інспектор поліції пояснив, що автомобіль ОСОБА_1 ними був помічений за адресою м. Київ, вул. Бориспільська, 45, а зупинений, шляхом блокування, був за адресою м. Київ, вул. Бориспільська, 27/1. Вказані адреси, ними було взято з Google карти, адже, іншої можливості визначити адресу на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення не мають. Більш того, працівник поліції зазначив, що за адресою м. Київ, вул. Бориспільська, 27/1, де було затримано ОСОБА_1 , знаходиться нежитлове складське приміщення, про що надав суду для долучення відповідні письмові докази.

Пояснення інспекторів поліції повністю узгоджуються з відеозаписом із нагрудної камер відео реєстратора працівників поліції, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, на якому достатньо повно відображені події, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Так, з відеофайлу .MP4 вбачається, що працівники поліції, шляхом переслідування, з ввімкненням проблискових маячків синього та червоного кольору та з подачею спеціального звукового сигналу, намагаються наздогнати автомобіль, що рухається попереду.

На відеофайлі .MP4 інспектори поліції пояснюють свідкам, що ними було помічено автомобіль у якого не горіла підсвідка номерного знаку, у зв`язку з ним було прийнято рішення про зупинку вказаного автомобіля, проте на включені проблискові маячки червоного та синього кольору та вимогу, через гучномовець зупинитися, водій не відреагував. В подальшому водія було зупинено. Під час спілкування з водієм, у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп?яніння. В присутності свідків водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп?яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», проте водій відмовився від проходження такого огляду. Інспектор поліції пояснює водієві, що за відмову від проходження огляду він буде нести відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП. Водій зазначив, що це йому зрозуміло, при цьому будь-якої знервованості чи зляканості в поведінці ОСОБА_1 не вбачається.

На відеофайлі .MP4 працівник поліції пояснює ОСОБА_1 , що оскільки він відмовився від проходження огляду на стан сп?яніння на місці зупинки він має змогу пройти такий огляд у медичному закладі, на що водій погодився.

З відеофайлу .MP4 вбачається, що у кабінеті лікаря-нарколога інспектор поліції знову пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння, проте, водій відмовився від проходження такого огляду.

На відеофайлі .MP4 ОСОБА_1 в кабінеті лікаря-нарколога в присутності двох свідків в черговий раз було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння, проте він відмовився від проходження огляду і у лікаря нарколога.

На відеофайлі .MP4 працівник поліції в службовому автомобілі зачитує ОСОБА_1 складені щодо останнього протоколи про адміністративні правопорушення, роз`яснює йому його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та пропонує написати пояснення. При цьому будь-яких зауважень щодо складеного щодо нього протоколу чи щодо дій працівників поліції, ОСОБА_1 не висловлює і будь-якої знервованості чи зляканості в поведінці ОСОБА_1 не вбачається.

Вказані відеозаписи підтверджують дотримання поліцейськими Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду", затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 №1103 та свідчать про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України та, відповідно, вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується посилань ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що долучений до протоколу відеозапис є неповним, а відтак не є належним доказом у справі, то вони є безпідставними, оскільки на відеозапису зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп?яніння на місці зупинки повному обсязі. Сумнівів щодо достовірності та допустимості відеозапис не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації, фабрикації. Окрім того, порядок доступу до відеозаписів з нагрудних камер (відео- реєстраторів) та їх використання передбачено розділом 5 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, в якому будь-яких застережень щодо надання до суду безперервного запису з моменту активації камери немає. Отже, наявні відеозаписи події є належним та допустимим доказом у справі.

З приводу доводів апелянта про відсутність в матеріалах справи направлення для огляду на стан алкогольного сп`яніння, як підтвердження порушення працівниками поліції відповідної Інструкції про порядок виявлення такого стану, то вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Так, з даних відеозапису .MP4 вбачається, що саме на підставі направлення, виписаного працівниками поліції для огляду особи на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 був доставлений до медичного закладу. Лікар, тримаючи в руках дане направлення запитує у водія згоди на проведення такого огляду, на що останній відмовляється в присутності свідків. Лікар передає таке направлення працівникам поліції для відмітки в ньому свідків, в присутності яких відбулась відмова, та акцентує увагу на тому, що окрім вказаного документу у неї не залишиться підтверджень, що особа відмовилась від проходження огляду.

З приводу посилання апелянта на те, що в постанові суду першої інстанції зазначено, що він керував автомобілем о 22 год. 00 хв. по вул. Бориспільська, 45 у м. Києві, що, на переконання апелянта, не відповідає дійсності, оскільки відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 122789 дані події відбувалися о 22 год. 20 хв., а відповідно до відеозапису поліцейської камери події відбувалися о 22 год. 14 хв., а відтак о 22 год. 00 хв. він не міг вчиняти будь яких правопорушень, то вони є безпідставними, оскільки згідно протоколів про адміністративне правопорушення ДПР18 №122789 від 11.09.2020 року за ст. 122-2 КУпАП та ДПР18 №427999 від 11.09.2020 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 керував автомобілем «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 11.09.2020 року о 22 год. 20 хв., а тому, зазначення у постанові суду час 22 год. 00 хв. є технічною опискою, та не може свідчити про незаконність прийнятого рішення та бути підставою для закриття провадження, як про це ставить питання апелянт.

Щодо посилання ОСОБА_1 в доповненнях до апеляційної скарги на те, що працівниками поліції не вірна вказана у протоколі про адміністративне правопорушення адреса вул. Бориспільська, 27/1 у м. Києві, адже, такої адреси не існує взагалі, то вони також є безпідставними, та спростовуються долученими інспектором поліції ОСОБА_8 до матеріалів справи роздруківкою із карти 2GIS, роздруківкою поштових індексів по вул. Бориспільській в м. Києві та фотознімком місцевості. Крім цього, апеляційний суд враховує, що адреса м. Київ, вул. Бориспільська, 27/1 вказана лише в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №122789 від 11.09.2020 року за ст. 122-2 КУпАП, як місце зупинки транспортного засобу, а постанова Дарницького районного суду м. Києва від 10 листопада 2020 року оскаржується апелянтом лише в частині визнання його винуватим, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. А тому, дана обставина не впливає на законність та обґрунтованість постанови суду за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як не має значення помилкове зазначення в постанові суду марки службового автомобіля, на якому здійснювалось переслідування ОСОБА_1 , зважаючи на те, що факт переслідування не заперечується апелянтом.

З приводу доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення судом вимог ст. 268 КУпАП, то слід вказати, що судом першої інстанції справу дійсно було розглянуто без його участі, за наявності клопотання про відкладення. Разом з тим, як вбачається зі змісту самої постанови, судові засідання призначались судом тричі, і на всі судові засідання надходили клопотання про відкладення. При цьому, до останнього клопотання було долучено копію лікарняного листа, в якому не було вказано орієнтованої дати його закриття, що стало підставою для сумніву суду у справжності такого лікарняного листа. Більш того, суд першої інстанції, обґрунтовано послався на практику Європейського Суду з прав людини щодо дотримання вимоги розумного строку розгляду справ. З врахуванням наведеного, проведення розгляду справи у відсутність особи не є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови суду, більш того, права ОСОБА_1 передбачені, ст. 268 КУпАП були в повному обсязі реалізовані в суді апеляційної інстанції, шляхом надання пояснень, заявлення клопотань та інше.

З приводу клопотання представника Первинної профспілкової організації Роти з підбору та транспортуванню трупів у морг Головного управління Національної поліції Рябоконєва О.В. щодо направлення матеріалів справи щодо ОСОБА_1 на розгляд керівництву ГУНП у м. Києві слід зазначити наступне.

За змістом ч. 1 ст. 21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадській організації або трудовому колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Суд апеляційної інстанції враховує підвищену суспільну небезпечність даної категорії правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП, у вчиненні якого ОСОБА_1 визнано винним, та який вчинив дане правопорушення під час перебування на державній службі і своїми діями не сприяє зміцненню законності, запобіганню правопорушенням, вихованню громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Також слід зазначити, що наявність самого клопотання представника Первинної профспілкової організації Роти з підбору та транспортуванню трупів у морг Головного управління Національної поліції Рябоконєва О.В., без надання протоколу засідання членів профспілки про вирішення питання про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд ОСОБА_1 , не може бути умовою для розгляду цього питання судом, а відтак вищезазначене клопотання не підлягає задоволенню.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, доходжу висновку, що твердження ОСОБА_1 щодо його невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а тому апеляційним судом розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП, крім того санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

З приводу клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі щодо нього на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що правопорушення ОСОБА_1 вчинено 11.09.2020 року, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік на ОСОБА_1 накладено постановою суду першої інстанції від 10.11.2020 року, що свідчить про те, що таке адміністративне стягнення було накладено на ОСОБА_1 в межах строків, визначених ст. 38 КУпАП. А відтак, і в цій частині постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, і підстав для закриття провадження по справі, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, про що просить ОСОБА_1 у доповненнях до апеляційної скарги, апеляційний суд не вбачає.

Істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови судді, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи наведене, вважаю, що постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 листопада 2020 року є законною та обґрунтованою, отже, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 листопада 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на підставі ст. 36 КУпАП накладено остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу з доповненнями ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал